Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

У вересні 2025 року Плаксія Р.В. в інтересах ТОВ «Деремезна-Агро» звернувся через підсистему «Електронний суд» з позовом до ТОВ «Роза-Л» про витребування земельної ділянки. В обґрунтування позову вказав, що 01.07.2014 року між ТОВ «Деремезна-Агро» та [PERSON] укладено договір оренди землі № 71 на земельну ділянку площею 2,1443 га з кадастровим номером 3223183000:03:002:0008 строком на 10 років, на підставі якого державним реєстратором реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Куліковим Д.Б. винесено рішення від 26.01.2015 року № 18847783 та до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право № 8492165 від 24.01.2015 року на земельну ділянку за ТОВ «Деремезна-Агро». 17.05.2017 року наказом Міністерства юстиції України № 1617/15 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» скасовано рішення від 26.01.2015 року № 18847783, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Куліковим Д.Б. (пп. 6 п.2). Виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату (п. 3). 17.05.2017 року Департамент державної реєстрації скасував в Державному реєстрі прав запис про інше речове право № 8492165 від 24.01.2015 року. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26.01.2021 року у справі № 372/1169/20, залишеним в силі постановою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 року, визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1617/15 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 17.05.2017 року, зокрема, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.2015 року № 18847783, прийнятого державним реєстратором реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Куліковим Д.Б, та скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасування державної реєстрації іншого речового права № 8492165 від 24.01.2015 року. 01.07.2022 року між ТОВ «Роза-Л» та [PERSON] укладено договір оренди землі № б/н на земельну ділянку площею 2,1443 га з кадастровим номером 3223183000:03:002:0008 строком на 10 років, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про інше речове право № 47272505 від 05.07.2022 року на земельну ділянку за ТОВ «Роза-Л» до 01.07.2032 року. 05.03.2024 року між ТОВ «Деремезна-Агро» та [PERSON] укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору оренди землі №71 від 01.07.2014 року, за якою, зокрема, пунктом 2 збільшено (продовжено) строк дії договору на 20 років з моменту підписання цієї додаткової угоди, тобто до 01.07.2034 року. Позивач вважає, що право оренди ТОВ «Деремезна-Агро» на земельну ділянку з кадастровим номером 3223183000:03:002:0008 є дійсними, а тому просить витребувати її із чужого незаконного володіння та користування. Ухвалою судді від 30.09.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 27.10.2025 року залучено співвідповідачем по справі [PERSON] . Ухвалою суду від 24.11.2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено судовий розгляд справи по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Цого повторне клопотання про відкладення судового засідання суд відхиляє та вважає за можливе розглядати справу у його відсутність. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.12.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за номером 1-2238, є власником земельної ділянки площею 2,1443 га з кадастровим номером 3223183000:03:002:0008, яка знаходиться на території Обухівської міської ради (колишньої Деремезянської сільської ради) Обухівського району Київської області. 01.07.2014 року між ТОВ «Деремезна-Агро» та [PERSON] укладено договір оренди землі № 71 на земельну ділянку площею 2,1443 га з кадастровим номером 3223183000:03:002:0008 строком на 10 років, на підставі якого державним реєстратором реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Куліковим Д.Б. винесено рішення від 26.01.2015 року № 18847783 та до Державного реєстру прав на нерухоме майно внесено запис про інше речове право № 8492165 від 24.01.2015 року на земельну ділянку за ТОВ «Деремезна-Агро». 17.05.2017 року наказом Міністерства юстиції України № 1617/15 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» скасовано рішення від 26.01.2015 року № 18847783, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Куліковим Д.Б. (пп. 6 п.2). Виконання наказу покладено на Департамент державної реєстрації та нотаріату (п. 3). 17.05.2017 року Департамент державної реєстрації скасував в Державному реєстрі прав запис про інше речове право № 8492165 від 24.01.2015 року. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26.01.2021 року у справі № 372/1169/20, залишеним в силі постановою Київського апеляційного суду від 15.09.2021 року, визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України № 1617/15 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» від 17.05.2017 року, зокрема, в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.01.2015 року № 18847783, прийнятого державним реєстратором реєстраційної служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області Куліковим Д.Б, та скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасування державної реєстрації іншого речового права № 8492165 від 24.01.2015 року. 01.07.2022 року між ТОВ «Роза-Л» та [PERSON] укладено договір оренди землі № б/н на земельну ділянку площею 2,1443 га з кадастровим номером 3223183000:03:002:0008 строком на 10 років, на підставі якого до Державного реєстру прав внесено запис про інше речове право № 47272505 від 05.07.2022 року на земельну ділянку за ТОВ «Роза-Л» до 01.07.2032 року. 05.03.2024 року між ТОВ «Деремезна-Агро» та [PERSON] укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору оренди землі №71 від 01.07.2014 року, за якою, зокрема, пунктом 2 збільшено (продовжено) строк дії договору на 20 років з моменту підписання цієї додаткової угоди, тобто до 01.07.2034 року. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. За умов ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 2 ст. 631 ЦК України, передбачено, що договір набирає чинності з моменту його укладення. З 01 січня 2013 року договір оренди земельної ділянки є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди з усіх його істотних умов та його підписання у встановленій простій письмовій формі, якщо інше не узгоджено між сторонами, тобто дотримання сторонами вимог статей 638, 759 та 792 ЦК України та статті 15 Закону 161-ХІV. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року по справі 357/8277/19. У ст. 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються спеціальним законом. Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Частиною 1 ст. 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Оренда землі - це тимчасове (строкове) володіння та користування земельною ділянкою орендарем, на підставі договору оренди землі, укладеного між власником цієї земельної ділянки та орендарем. За вимог ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Тобто, використання земельної ділянки неможливе без державної реєстрації права оренди, оскільки відсутні правові підстави для цього. На виконання зазначених вимог, на підставі договорів оренди землі, укладених з ТОВ «Деремезна-Агро», державними реєстраторами до Державного реєстру прав внесено записи про інше речове право на спірні земельні ділянки за ТОВ «Деремезна-Агро». Відповідно до ст. 629 ЦК Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про оренду землі» (надалі - Закон № 161-XIV). З моменту укладення договору оренди землі в орендодавця виникає зобов`язання передати орендарю земельну ділянку в користування на визначений у договорі строк, а в орендаря - отримати право на користування земельною ділянкою. Згідно п. 2-3 ч. 2 ст. 24 Закону № 161-ХГУ, орендодавець зобов`язаний: при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. За умов ст. 25 Закону № 161-ХГУ орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; отримувати продукцію і доходи. Відповідно до ч. 1-2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно з умовами п. 12.2 договору оренди, ч. 1-2 ст. 31 Закону № 161-ХГУ та п. «а», «в», «е» ч. 1 ст. 141 ЗКУ, підставами для автоматичного припинення права користування спірною земельною ділянкою є: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. За умов пунктів 12.3 та 12.5 договору оренди, ч. 3 ст. 31, ст. 32 Закону № 161-XIV та п. «б», «г», «ґ», «д», «є» ч. 1 ст. 141 ЗКУ, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін або на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору. При цьому обов`язковою вимогою для дострокового розірвання договорів оренди є укладення відповідних угод між сторонами або наявність відповідного рішення суд. Відповідно до умов п. 12.4 договору оренди, ч. 4 ст. 31 Закону № 161-XIV, розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається. Як видно із матеріалів справи, між сторонами не укладалися угоди щодо дострокового припинення договорів оренди, у судовому порядку договори оренди не припинялись та недійсними не визнавались. Водночас, наказом Міністерства юстиції України № 1617/15 від 17.05.2017 року скасовано рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію права оренди за позивачем, у тому числі і на спірні земельні ділянки, та скасовано в Державному реєстрі прав відповідні записи про інше речове право 17.05.2017 року, зокрема, в частині скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірні земельні ділянки та скасовано в Державному реєстрі прав скасування відповідної державної реєстрації іншого речового права. Визнання незаконним та скасування рішення органу державної влади унеможливлює його застосування саме з моменту його прийняття. Даний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду викладеному у поставові від 10 березня 2020 року по справі № 160/1088/19. Тому, унаслідок визнання незаконним і скасування частини наказу Міністерства юстиції України № 1617/15 від 17.05.2017 року право оренди позивача за договором оренди землі від 01.07.2014 року № 71 є дійсними з моменту внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права оренди ТОВ «Деремезна-Агро» на спірні земельні ділянки, оскільки скасування наказу відновило дію державної реєстрації цього права. Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року по справі 357/8277/19. Отже, в силу незаконності частини наказу Міністерства юстиції України №1617/15 від 17.05.2017 року, не настало жодної підстави для припинення зобов`язань орендодавця за договором оренди. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою (частина друга статті 24 Закону № 161-ХГУ); укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою (постанови від 20 березня 2019 року у справі № 587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц, від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18). Однак, в даному випадку орендодавець уклала договір оренди землі на цю ж саму земельну ділянку з відповідачем. Отже, з 01.07.2022 року спірна земельна ділянка вважається переданою відповідачу, а тому власник земельної ділянки та відповідач, до закінчення строку дії договору оренди, укладеного з позивачем, вчинили дії, які перешкоджають ТОВ «Деремезна-Агро» користуватися спірною земельною ділянкою. Окрім цього, одна й та сама ділянка не може одночасно бути об`єктом оренди за двома різними договорами, укладеними з різними орендарями (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року по справі № 734/336/17). Водночас, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 конкретизувала власний правовий висновок щодо права орендаря за первинним договором оренди земельної ділянки на захист свого права, визначивши, що якщо під час дії першого договору оренди земельної ділянки був укладений другий договір з іншим орендарем і право останнього зареєстроване, то суд зможе захистити право первинного орендаря тоді, коли на підставі відповідного судового рішення цей орендар зможе зареєструвати своє право оренди в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте таку можливість первинний орендар матиме лише тоді, коли на момент набрання судовим рішенням про задоволення відповідного позову законної сили цей орендар матиме чинне право оренди, зокрема якщо не спливе строк оренди чи буде поновленим первинний договір оренди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2023 року по справі 357/8277/19 вказано: «Щодо вимоги про витребування земельної ділянки в третьої особи, то первісний орендар може заявити таку вимогу лише в тому разі, якщо він (первісний орендар) зареєстрував своє право оренди. Проте «витребування земельної ділянки» не є наслідком визнання недійсним договору оренди, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права оренди наступним орендарем. У разі укладення договору оренди земельної ділянки в період чинності попереднього договору оренди оскаржуваний договір оренди може бути визнано недійсним, однак у вказаному випадку позивач заявив вимогу про витребування земельної ділянки, задоволення якої повністю поновлює його права орендаря.». Відповідно до ч. 2 та п. «д» ч. 3 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів Оскільки зареєстроване право оренди землі є речовим правом, то і способи захисту такого права можуть бути такими, що притаманні речовим правам. У відносинах оренди визнається право орендаря на абсолютний захист від порушення його права на орендоване майно третіми особами; на збереження сили договору оренди при переході права власності на орендоване майно до іншої особи (право слідування). У статті 27 Закону № 161-ХГУ як у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин, так і на час подання цього позову, передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами. Оскільки позивач 24.01.2015 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрував своє право оренди на спірні земельні ділянки, то він має право заявити вимогу про витребування земельних ділянок. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, який був сплачений при зверненні з позовом до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved