Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

06 лютого 2026 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі також позивач, АТ КБ «ПриватБанк»)через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 22 січня 2024 року в розмірі 50514 грн 78 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 40482 грн 90 коп., заборгованості за простроченими відсотками 10031 грн 88 коп. Після отримання відповіді від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської областіна запит суду про зареєстроване місце проживання [PERSON] (а.с. 54)суд своєю ухвалою від 11 лютого 2026 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 55). Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 22 січня 2024 року, відповідно до якої він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивачем зазначено, що заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». В подальшому, відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку [NUMBER] , строк дії 10/27, тип «Універсальна». Вказано, що відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, однак припинив сплачувати кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, та іншими витратами відповідно до умов договору. В свою чергу, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання по договору не виконав, не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов договору, не сплатив заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 14 січня 2026 року становить 50514 грн 78 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 40482 грн 90 коп., заборгованості за простроченими відсотками 10031 грн 88 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути із [PERSON] вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання до приміщення суду не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 66), клопотань про відкладення судового засідання не насилав, про причини неявки не повідомляв. Також, представник позивача не з`явився у судове засідання, призначене для розгляду в режимі відеоконференції за участю представника позивача, відповідно до ухвали Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 березня 2026 року (а.с. 64). У системі відеоконферецзв`язку статус представника позивача відображається як «зелений» (користувач увійшов до системи online), однак на виклик суду не відповідав, аудіо- та відеозв`язок відсутній, участі у судовому засіданні не брав. Судом перевірено технічну можливість проведення відеоконференції з боку суду технічні засоби функціонують належним чином. Причини неявки представника позивача суду не повідомлені. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав. Згідно з інформацією Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 02.14.4-44/15, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 54). Судова повістка на 25 березня 2026 року, разом із копією ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 11 лютого 2026 року, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов, направлялись на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулись до суду із відміткою поштового відділення від 27 лютого 2026 року «адресат відсутній» (а.с. 57-60). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд доходить висновку про те, що відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду від 11 лютого 2026 року вважається такою, що вручена відповідачу. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 11 лютого 2026 року, суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 22 січня 2024 року між позивачем та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки шляхом приєднання (в порядку статті 634 ЦК України) до умов, запропонованих банком в письмових умовах та правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачкою заяви, підписаної власноруч на планшеті, згідно з вимогами Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» (а.с. 25-37). Відповідно до заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі також заява) від 22 січня 2024 року, відповідач погодив наступні умови: - тип кредиту: відновлювана кредитна лінія (п. 9.2. договору); - строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 9.2. договору); - процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п. 9.3 договору); - кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 9.4. договору); - розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 9.4. договору); - проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п. 9.5. та п. 2.1.1.2.12. договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті (а.с. 37- зі звороту). В подальшому, відповідач ознайомився із інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, підписавши паспорт споживчого кредиту 22 січня 2024 року. Дослідивши зміст паспорту споживчого кредиту від 22 січня 2024 року, суд встановив, що у вказаному паспорті визначені умови надання кредиту, реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту, умови нарахування відсотків, встановлені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Вказаний паспорт споживчого кредиту має підпис [PERSON] про підтвердження отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту за обраних ним умов кредитування (а.с. 38-42). На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 10/27, тип - картка «Універсальна» (а.с. 24). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що відповідачу за період із 22 січня 2024 року встановлювались різні розміри кредитного ліміту, 06.05.2024 до 44000 грн, 29.04.2025 41890 грн, 01 вересня 2025 рок кредитний ліміт був зменшений до 00 грн 00 коп. (а.с. 23). З виписки по договору № б/н за період з 22.01.2024-15.01.2026 по рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними (а.с. 20-22). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед AT КБ «ПриватБанк» за договором № б/н від 22 січня 2024 року станом на 14 січня 2026 року становить 50514 грн 78 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 40482 грн 90 коп. та заборгованості за відсотками в сумі 10031 грн 88 коп. Також із наданого розрахунку вбачається, що відповідач здійснив погашення заборгованості, зокрема: за поточним тілом кредиту - 40884 грн 18 коп., простроченим тілом кредиту 3507 грн 29 коп., за нарахованими відсотками 1417 грн 48 коп. (а.с. 16-19). AT КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених умовами та правилами надання банківських послуг та в межах встановленого кредитного ліміту. В той же час, відповідач, який зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів, свої зобов`язання не виконала. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору № б/н від 22 січня 2024 року, за відповідачем станом на 14 січня 2026 року рахується заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 50514 грн 78 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 40482 грн 90 коп., заборгованості за простроченими відсотками 10031 грн 88 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] відповідну суму заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За правилами частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно з частинами 1, 2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Висновки щодо правозастосування При укладенні договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 22 січня 2024 року відповідачем на планшеті відповідно до вимог Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до заяви, підписаної відповідачем, він приєднався до умов та правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять договір банківського рахунка, прийняв всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язався їх належним чином виконувати (а.с. 25-37). Як вбачається із матеріалів справи позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитним коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Із розрахунку заборгованості вбачається, що застосовувалась процентна ставка, як і передбачено заявою, з якою [PERSON] був ознайомлений. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд висновує, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 22 січня 2024 року у розмірі 50514 грн 78 коп. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 22 січня 2024 року в загальному розмірі 50514 грн 78 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту 40482 грн 90 коп., заборгованості за простроченими відсотками 10031 грн 88 коп.,оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком й відповідачем не спростовані. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2662 грн 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved