Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом, зазначивши, що 22 квітня 2025 року між ТОВ «Іннова Нова» та відповідачем було укладено договір надання грошових коштів у позику №7910810425. Позикодавець свої зобов`язання відповідно до умов договору позики виконав в повному обсязі та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 11000,00 грн. Позичальник свої зобов`язання відповідно умов договору позики належним чином не виконав, суму позики не повернув, проценти за користування грошовими коштами не сплатив. Станом на дату підготовки позовної заяви, заборгованість відповідача перед позивачем складає 23254,50 грн. Позивач просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Ухвалою суду від 04 березня 2026 року відкрите спрощене провадження у даній справі, яку було направлено учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений пятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Ухвала суду позивачу та його представнику вручена 04.03.2026 (а.с.72,73). Ухвалою суду від 10 березня 2026 року по справі вирішено перейти від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Сторони про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача в заяві просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідач в заяві просить справу розглядати без його участі, позов визнає, просить звільнити від сплати судового збору, так як є особою з інвалідністю 2 групи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд дійшов такого висновку. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 610 ЦК України, передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. 22.04.2025 між ТОВ «Іннова Фінанс» та [PERSON] був укладений договір надання грошових коштів у кредит №7910810425 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримала кошти у розмірі 11000 грн. на строк 360 днів, 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, 0,96 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (а.с.19-30). Договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 3430 від 22.04.2025 року (а.с.30). 5 вересня 2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» було перейменовано на ТОВ «Іннова-Нова». Позивачем надано докази про зарахування на рахунок відповідача коштів в розмірі 11000,00 грн. (лист товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 08.01.2026) (а. с.13). Крім того на запит суду, АТ КБ «ПриватБанк» надало інформацію про зарахування на картку [NUMBER] , яка емітована на ім`я відповідача 22.04.2025 коштів в сумі 11000,00 грн. (а.с.90). У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем вимог Договору утворилась заборгованість. Згідно розрахунку, наданого ТОВ «Іннова Нова» заборгованість відповідача станом на 12.01.2026 року становить 23254,50 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 10990,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 12264,50 грн. (а.с.50-53). Також, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору №7910810425 від 22.04.2025. Зазначений договір недійсним не визнано. При цьому встановлення обставин, за яких дані правочини можуть бути визнані недійсними (оспорюваними) за відсутності оспорення або визнання їх недійсними у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитними договорами, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. Отже, зважаючи на те, що відповідач не виконала грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь ТОВ «Іннова Нова» заборгованості за тілом кредиту та процентами в розмірі 23254,50 грн. За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір в розмірі 2662 гривень 40 копійок. У відповідності до частин 1 та 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю І та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. 30.03.2026 відповідачем подано заяву до суду, за змістом якої остання просить звільнити її від сплати судового збору, оскільки вона є особою з інвалідності 2-ї групи. На підтвердження вказаної обставини надала копії довідки МСЕК серії 12 ААГ №631301 від 29.01.2024 та пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 27.03.2024. З огляду на положення п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ст. 141 ЦПК України, відповідач підлягає звільненню від сплати судового збору. Враховуючи вищевикладене та повне задоволення позовних вимог, витрати позивача зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн слід компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. 509, 526, 530, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved