Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обгрунтування позову зазначено, що 07 травня 2016 року між [PERSON] , та [PERSON] , було зареєстровано шлюб. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2022 (справа № 211/7881/21) шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом зі позивачкою та перебуває на її повному утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Наразі Відповідач сплачує аліменти у розмірі близько 13000 гривень на місяць на підставі усної домовленості. Проте цієї суми недостатньо для забезпечення належного рівня життя дитини, оскільки позивач з дитиною проживають за кордоном, де витрати на харчування, житло, навчання та розвиток дитини значно вищі. Частину потреб дитини позивач змушена покривати за рахунок кредитних коштів. За наявною інформацією, Відповідач проходить військову службу та отримує стабільний офіційний дохід. Відповідно до ст. 183 СК України, розмір аліментів на одну дитину за рішенням суду визначається у частці від доходу її матері, батька. Враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також матеріальне становище Відповідача, вважаю за необхідне встановити аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 13000 грн щомісяця. Такий розмір дозволить забезпечити дитині звичний рівень життя та розвиток. Тому позивач просить, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) Відповідача щомісяця, але не менше ніж 13000 гривень, починаючи від дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 26.02.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, надала додаткові докази по справі про свої витрати на проживання, комунальні послуги, витрати на харчування та дитячі гуртки, що разом становить 58000 грн на місяць. Крім того надала відповідь на відзив, згідно якої вказала, що за лютий 2026 року жодних виплат на дитину не було. У березні Відповідач перерахував 150 євро як разовий внесок на купівлю велосипеда (при вартості велосипеда 350 євро, з яких 200 євро - особисті кошти позивачки). Ця сума є разовим подарунком і жодним чином не покриває щомісячні базові потреби дитини (харчування, оренда житла, навчання), які становлять понад 58 000 грн на місяць, як доведено моїми розрахунками, наданими у Клопотанні. Щодо матеріального стану позивачки та «прихованих доходів» позивач повідомляє, що її було скорочено з місця постійної роботи (копія наказу про звільнення додається до матеріалів справи). На даний момент вона перебуваю у статусі безробітної та займається пошуком нової роботи в Латвії. Соціальна допомога, яку отримує на дитину від Латвійської Республіки, є мінімальною і складає 25 євро у місяць. Щодо суми 13 000 грн: Ця сума не є «бажанням збагатитися», а є об`єктивно необхідним мінімумом для виживання дитини в країні ЄС (Латвія). Оскільки Відповідач перебуває на військовій службі та отримує стабільне грошове забезпечення, стягнення аліментів у розмірі 1/4 від доходу, але не менше 13 000 грн, є цілком справедливим та відповідає інтересам дитини. Відповідач приховує від позивачки розмір грошового забезпечення військовослужбовця, тому є підстави вважати, що його виплати у розмірі 13 000 грн. значно менші за законні 25% від його реального доходу. Представник відповідача надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без участі відповідача, позов відповідач визнав частково, та надала відзив, згідно якого вказує, що відповідач [PERSON] частково визнає позовні вимоги, а саме щодо стягнення аліментів у частці від доходу частини з усіх видів заробітку (доходу), проте категорично заперечує проти встановлення мінімального розміру аліментів у сумі 13 000 грн, оскільки така вимога на його думку не відповідає вимогам законодавства. Щодо зазначеної обставини в позові про те, що донька знаходиться на повному забезпеченні позивачки, то це є неправдою, оскільки відповідач в добровільному порядку постійно надає кошти на утримання дитини, та між ними є усна домовленість про це, та саме звернення позивачки до суду стало неприємним «сюрпризом» для відповідача, оскільки він ніколи не відмовлявся від утримання доньки. Окрім того, для визначення судом аліментів, позивач повинна надати достовірні і підтвердженні данні про її доходи, оскільки з позовної заяви зрозуміло, що вона мешкає за межами України, отримує допомогу на себе і на дитину. Дитина має такий вік, що позивач скоріш за все працює, має дохід, але жодним чином не позначила його в позовній заяві, що порушує принцип справедливості та співмірності, але не забула зазначити, що дитина знаходиться на повному її утриманні. Тобто вимога позивача про встановлення мінімального розміру у 13 000 грн, більш ніж у кілька разів перевищує встановлений законом мінімум, та не є гарантованою нормою. Крім того представник відповідача надала заперечення згідно яких, відповідач бажає надавати утримання доньці у розмірі 1/4 з усіх видів доходу, згідно Закону, інших домовленностей між сторонами немає, але вони завжди можуть з`ясувати це питання між собою. Вимога позивача про встановлення аліментів у розмірі 1/4 доходу, але не менше 13 000 грн, є необґрунтованою та такою, що не відповідає положенням ст. 182, 183 Сімейного кодексу України. Закон передбачає визначення аліментів у частці від доходу платника, що забезпечує баланс інтересів дитини та платника. Те що позивач надала у відзиві пояснення щодо того, що вона на цей час безробітня, ніяким чином не впливає на збільшення аліментів, або визначення обов`язкового розміру, оскільки ця обставина є тимчасовою, і не має впливати на збільшення обов`язку по утриманню дитини. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині встановлення мінімального розміру аліментів у сумі 13 000 грн. Визначити аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до її повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи і інші докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 07 травня 2016 року між [PERSON] , та [PERSON] , було зареєстровано шлюб. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 18.03.2022 (справа № 211/7881/21) шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з матір`ю в Латвії. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зістаттею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1-3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів: при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аналогічні обставини викладені в п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Згідно ч.1 ст. 183 СК України, визначено розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини: частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обов`язок відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Але при цьому, оскільки цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд приймає рішення на підставі наявних в справі письмових доказів, оскільки відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом зі позивачкою в Латвії. Позивачкою, суду надано докази витрат на проживання, комунальні послуги, витрати на харчування, з яких не встановлюється сума витрат саме на дитину, а є загальними витратами проживання матері та дитини. Докази припинення трудового договору матері дитини не є законною підставою для збільшення розміру аліментів що стягуються з батька, шлюб між сторонами розірвано, а тому у них немає між собою обов`язку утримувати один одного. Згідно вимог СК України, мати та батько мають однаковий обов`язок утримувати дитину. Більше того, відповідач добровільно надавав кошти на утримання дитини, що не заперечується самою позивачкою в позові, а тому суд не вбачає доказів, що батько навмисно ухиляється від утримання своєї дитини. Тому виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки його доходу, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, на утримання доньки до її повноліття, на користь позивачки, що буде відповідати інтересам дитини та обох батьків. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 21.01.2026 рік. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 1331,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial