Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Представник Моторного (транспортного) страхового Бюро України (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просить суд стягнути з відповідача суму шкоди в порядку регресу у розмірі 72 152.21 гривень та суму судових витрат у розмірі 3 028.00 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що 14.01.2025 року о 18 год. 50 хв. у м. Одеса по вул. Розумовська сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів: «OPEL» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] (надалі - відповідач); «MITSUBISHI» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] (надалі - потерпілий), є власником транспортного засобу; «Hyundai» (номерний знак [NUMBER] ), «ЗАЗ» (номерний знак [NUMBER] ). Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.03.2025 року у справі №521/1775/25 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень за ст. 122-4, 124 КУпАП та призначено адміністративне покарання. Згідно інформації з Центральної бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України (надалі - МТСБУ), Повідомлення про ДТП, керований відповідачем транспортний засіб не був забезпеченим в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №СА/1940737, страховик - АТ «СК «Країна»). Потерпілий своєчасно звернувся до МТСБУ із Повідомленням про ДТП від 31.01.2025 року та Заявою про виплату страхового відшкодування від 31.01.2025 року. Згідно Звіту №20-02-25 авто-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 28.03.2025 року оцінювачем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників склала 84 122,65 грн. МТСБУ наказом від 29.04.2025 року №3.1/13080 погоджено сплатити на рахунок потерпілого 70 102,21 грн. за заподіяну шкоду. Здійснення оплати підтверджується платіжною інструкцією №12955 від 30.04.2025 року. Окрім того, МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів в сумі 2 050,00 грн., які були сплачені ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією №12883 від 29.04.2025 року. 22.09.2025 року на адресу відповідача було направлено Лист-повідомлення про необхідність оплати суми заборгованості, котре залишено без уваги. Таким чином, розмір збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування склав суму 72152.21 гривень. МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі, у зв`язку з цим позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 27.02.2026 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 10:00 годину 14.04.2026 року (а.с.74), про що було сповіщено сторін (а.с.75). У судове засідання 14.04.2026 року: - представник позивача, будучи належним чином повідомленим (а.с.75), до суду - не з`явився, разом з позовом надав заяву про підтримання позовних вимог, розгляд справи у його відсутність, надав згоду на заочний розгляд справи (а.с.6); - відповідач, повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, суд надсилав ухвалу про відкриття провадження та судову повістку-виклик на адресу: місця реєстрації відповідача: [ADDRESS] (а.с.76). Поштовий рекомендований лист з документами суду отриманий відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с.78а); проживання, зазначену в позовній заяві: [ADDRESS] (а.с.1).Поштовий рекомендований лист повернувся до суду без вручення з відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.79-80). Згідно ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою (ч.2). Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач по справі повідомлений належним чином про час та місце розгляду даної справи. Жодних заяв, заперечень, відзиву на спростування доводів позивача до суду не надсилав. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України (а.с.6). Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяву представника позивача, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 14.01.2025 року о 18 год. 50 хв. у м. Одеса по вул. Розумовська сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю трьох транспортних засобів: Автомобіля «OPEL» номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] ; Автомобіля «MITSUBISHI» номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , є власником транспортного засобу; Автомобіля «Hyundai» номерний знак [NUMBER] , автомобіля «ЗАЗ» номерний знак [NUMBER] . Вина відповідача [PERSON] підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.03.2025 року, справа №521/1775/25. Цією постановою суду від 10.03.2025 громадянин [PERSON] був визнаний винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.124, ст.124-4 КУпАП і призначено йому адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400.00 гривень (а.с.14-15). Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно інформації з Центральної бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України «Повідомлення про ДТП», керований відповідачем транспортний засіб не був забезпеченим в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс №СА/1940737, страховик - АТ «СК «Країна»). Відповідно до заяви від 31.01.2025 року, [PERSON] звернувся до Дирекції МТСБУ з повідомленням про ДТП (а.с.16-18). Заявник в повідомленні зазначив, що ДТП сталася 14.01.2025 року о 18:45годині, по вул. Скісна, м. Одеса керуючи ТЗ зупинився перед світлофором на червоне світло і в його авто в`їхав ззаду водій авто «OPEL», номерний знак [NUMBER] . Удар був такої сили, що машина проїхала вперед більш як на три метри і врізалась в передню частину (а.с.16). 31.01.2025 року [PERSON] звернувся до МТСБУ з заявою відповідно до ст.35 та п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якою просила здійснити відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14.01.2025 року о 18:45 годині годині (а.с.21-22). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 02.10.2021 року [PERSON] є власником транспортного засобу марки «MITSUBISHI» Lancer, загальний легковий універсал, 2007 рік випуску чорного кольору, реєстраційний номерний знак [NUMBER] (а.с.45). Пошкоджений транспортний засіб марки MITSUBISHI» Lancer, чорного кольору, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , був застрахований, що підтверджується полісом №21940737 від 02.11.2024 року (а.с.24). Тоді як страховий поліс на транспортний засіб іншого учасника цієї ДТП марки «OPEL» номерний знак [NUMBER] - відсутній. Відповідно до звіту ФОП [PERSON] від 28.03.2025 року за №20-02-2025 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу завданого власнику колісного транспортного засобу марки MITSUBISHI» Lancer, чорного кольору, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , становить 84 122,65 гривень (а.с.25-34). За вказаний висновок ФОП [PERSON] було перераховано 2 050,00 гривень «Оплата послуг аваркома (експерта) (а.с.54). Наказом МТСБУ від 29.04.2025 року було наказано Управлінню фінансів сплатити на рахунок [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 70 102.21 гривень (а.с.52). Платіжною інструкцією №12955 від 30.04.2025 року підтверджується виплата МТСБУ на рахунок [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 70 102.21 гривень (а.с.53). Окрім того, МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів в сумі 2 050,00 грн., які були сплачені ФОП [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією №12883 від 29.04.2025 року Відтак, позивачем сплачено суму майнового відшкодування в загальному розмірі 72152.21 гривень (70 102.21 гривень + 2 050,00 гривень). Відповідачу [PERSON] позивачем було надіслано 27.02.2026 року за адресою: [ADDRESS] копію позовної заяви з додатками (а.с.75). Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначені обов`язки учасників дорожньо-транспортної пригоди (стаття 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (стаття 38). Відповідно до ст.38.1.1. названого Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Статтею 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст.1191 ЦК України), а такожст.38 Закону №1961-ІV. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Положеннями статті 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Стаття 933 ЦК України передбачає перехід до страховика прав до страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: «Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток». Згідно до п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приймаючи до уваги ст. 1191 ЦК України, п.п. 38.2.1 п. 38.2ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, таким чином у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Положенням п. 40.3 ст. 40 Закону, МТСБУ надано право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитку у випадках, визначених у ст. 41 Закону. Згідно п. 41.4 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин події, за якими може бути проведена регламентна виплата. Таким чином, обов`язковою умовою прийняття МТСБУ рішення про здійснення регламентної виплати на користь потерпілої особи є залучення відповідного експерта для встановлення розміру збитку. Виконання вказаних робіт є платними та оплачуються замовником, що МТСБУ визначається як наслідок шкоди, завданої особою, винною у ДТП. Відповідач до суду не прибув, жодних доказів на спростування доводів позивача - не надав. Відтак, судом встановлено, що [PERSON] є винним у скоєнні ДТП, між його діями та шкодою, завданою особі, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом марки MITSUBISHI» Lancer, чорного кольору, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , є безпосередній зв`язок, така шкода була відшкодована МТСБУ, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування, виплачена власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] у розмірі 70 102.21 гривень; витрати за послуги експерта 2 050,00 гривень, як з водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та не застрахував свою цивільно-правову відповідальність - [PERSON] . У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог, та вважає за необхідним, стягнути з відповідача у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування. Частиною 1 ст.141 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати: платіжне доручення №0040007 від 26.12.2025 року (а.с.63), а тому з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028.00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved