Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

07 жовтня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» через систему «Електронний суд» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 73353317 від 21.01.2025 року у розмірі 35808,52 гривень, а також судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 2442,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір № 73353317, умовами якого встановлено, що Кредитодавець/Позивач надає Позичальнику кредит в розмірі 19500,00 гривень строком на 30 днів (з 21.01.2025 року по 19.02.2025 року), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0,25 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15 % від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 2925,00 грн). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% за понадстрокове користування кредитом на тіло кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір кредиту підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (82177), що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 19.02.2025 року між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду № 14273244 до Договору позики № 73353317, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів, в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 60 днів (до 21.03.2025 року) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 0,25% на 1%. 21.03.2025 року між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду № 14517825 до Договору позики № 73353317, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів, в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 60 днів на 90 днів (до 20.04.2025 року) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 1% на 1%. Підписавши договір кредиту позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення які є необхідним до вимог чинного законодавства. Позивач на виконання умов кредитного договору виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 12626,10 грн за посередництвом АТ «ТАСКОМБАНК». Враховуючи умови Договору кредиту та додаткових угод, та здійснені Відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 6873,90 грн, заборгованість останнього складає 35808,50 грн, зокрема: 12626,10 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 10661,58 грн сума заборгованості за процентами; 2925,00 грн сума заборгованості за комісією; 9595,84 грн сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, яку позивач просить стягнути із відповідача та судові витрати по справі. Ухвалою судді Пересипського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2025 року цивільну справу передано за підсудністю до Тульчинського районного суду Вінницької області. Ухвалою судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 08 січня 2026 року цивільну справу передано за підсудністю до Крижопільського районного суду Вінницької області. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 05 лютого 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Вирішено питання витребування доказів. 24 лютого 2026 року на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла витребувана інформація. Ухвалою суду від 05 березня 2026 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання. В судове засідання 25 березня 2026 року сторони не з`явилися. Представник позивача до суду направив заяву, в якій зазначив про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не направив, відзиву до суду не подав. Відповідач повідомлявся на адресу місця реєстрації, яка вказана у Єдиному державному демографічному реєстрі. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 25 березня 2026 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.01.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73353317. Згідно п. 2.1. Договору Кредитодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від суми кредиту та Комісію за надання кредиту. Відповідно до п. 2.2 Договору про надання позики: сума кредиту становить 19500,00 грн; строк кредитування/Строк договору 30 днів; процентна ставка/день 0,250 % (фіксована); комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 2925,00 грн); дата надання кредиту 21.01.2025 року; дата повернення Кредиту (останній день) 19.02.2025 року; проценти за понадстрокове користування Кредитом в день 4,00%. Пунктом 6 Договору передбачено, що за користування Кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю Проценти в розмірі, визначеному пунктом 2.2 Договору. Проценти за користуванням Кредитом нараховуються на суму Кредиту (його залишок), виходячи із строку фактичного користування Кредитом, за кожен день користування Кредитом. Позичальник зобов`язаний повернути повністю суму отриманого Кредиту, сплатити Проценти в строк визначений Договором та Комісію за надання кредиту, будь-яким доступним йому способом. Відповідно до п. 7 Договору Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження Строку кредитування на підставі поданого до Кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Згідно п. 10.5 Договору у разі порушення строків повернення Кредиту Позичальником, якщо сума Кредиту, що надається Позичальнику за Договором, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладання Договору, користування Кредитом понад встановлений Договором строк нараховуються Проценти за понадстрокове користування Кредитом (його частини) в розмірі, визначеному п.2.2. Договору (4%) за кожен день такого користування. 19.02.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 14273244 до Договору позики № 73353317, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів, в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 30 днів на 60 днів (до 21.03.2025 року) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 0,25% на 1%. 21.03.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 14517825 до Договору позики № 73353317, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 30 днів, в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 60 днів на 90 днів (до 20.04.2025 року) та змінити денну процентну ставку (фіксовану) з 1% на 1%. Договір та додаткові угоди підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 33730, 31550 та 81842 відповідно. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Відповідно до листа АТ «ТАСКОМБАНК» № 37878/47.1 від 01.09.2025 року, вбачається про перерахування 21.01.2025 року суми 19500,00 грн на картку отримувача [NUMBER] , де відправником зазначено ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Крім того отримання відповідачем зазначеної суми підтверджується інформацією, яка надана на ухвалу суду АТ КБ «ПриватБанк», з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] . Відповідно до виписки за період 21.01.2025-24.01.2025, наданої АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що на даний рахунок 21.01.2025 року були зараховані кошти в сумі 19500,00 грн. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. За приписами ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч.2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 11.02.2021 року №16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Відповідно до пункту 5 Правил Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил. Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на тому, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил). Отже, як вбачається з умов даного Договору про надання споживчого кредиту ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» встановлення комісії за надання кредиту в розмірі 2925,00 грн, є правомірним, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем Договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів. Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Оскільки судом встановлено, що Договір № 73353317 від 21.01.2025 року та відповідні Додаткові угоди укладений його сторонами в електронному вигляді та підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у них умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що грошові кошти були перераховані на банківський рахунок (картку), який належить відповідачу, суд вважає доведеним факт його укладання. На підтвердження правомірності заявлених до стягнення вимог позивачем надано розрахунок заборгованості, здійснений ним, відповідно до якого загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 35805,52 грн, з яких: 12626,10 грн заборгованість за основною сумою кредиту, 10661,58 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 9595,84 грн заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом, 0,00 грн пеня, 2925,00 грн комісія за надання кредиту. Із наданого розрахунку встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом первісним кредитором здійснювалося диференційовано залежно від періоду користування кредитними коштами. Так, у період з 21.01.2025 року по 19.02.2025 року включно проценти нараховувалися у розмірі 48,75 грн за кожен день користування кредитом, що відповідає погодженій сторонами процентній ставці 0,250% на день від суми кредиту. У подальшому, з 20.02.2025 року по 21.03.2025 року включно, нарахування процентів здійснювалося у розмірі 180,38 грн та з 22.03.2025 року по 20.04.2025 року включно, нарахування процентів здійснювалося в розмірі 126,26 грн за кожен день користування кредитом, що відповідає погодженій сторонами в додаткових угодах процентній ставці 1% на день від суми кредиту, що пов`язано зі зменшенням залишку основної суми боргу. Також із розрахунку встановлено, що відповідач частково виконував зобов`язання за договором, зокрема 19.02.2025 року здійснив платіж у розмірі 1462,50 грн, який було спрямовано на погашення частини основної суми кредиту кредиту, а 21.03.2025 року платіж у розмірі 5411,40 грн, який було спрямовано на погашення частини основної суми кредиту, у зв`язку з чим загальний розмір здійснених оплат становить 6873,90 грн. Окрім того, позивачем за період з 21.04.2025 року по 09.05.2025 року включно, нарахування процентів здійснювалося в розмірі 504,04 грн за кожен день понадстрокового користування кредитом, що відповідає процентній ставці 4%. Разом з тим, оцінюючи наведений розрахунок, суд не може в повному обсязі погодитися з його правомірністю з огляду на таке. Відповідно до п. 7.1. Договору сторони погодили, що позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження Строку кредитування та/ або строку виплати Кредиту, установлених цим Договором (Пролонгація) на підставі поданого до Кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження Строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. Ініціювання Позичальником продовження Строку кредитування відбувається без змін умов Договору в бік погіршення для Позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Перелік та цифрові значення умов, що підлягають зміні у зв`язку з продовженням Строку кредитування обираються Позичальником самостійно під час ініціювання укладення додаткової угоди про продовження Строку кредитування та визначаються у відповідній додатковій угоді, що укладається між Сторонами, а також відображаються Позичальнику в особистому кабінеті. У матеріалах справи наявні належні та допустимі докази укладення між сторонами додаткових угод про пролонгацію строку кредитування, зміни процентної ставки, що відповідає чинному законодавству. Відповідно до яких кінцевою датою повернення кредиту є 20.04.2025 року. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16). Умовами укладеного між сторонами договору від 21.01.2025 року визначено проценти за понадстрокове користування у розмірі 4% в день. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини першої четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Таким чином, при вирішенні вимог щодо стягнення процентів має значення строк виконання відповідного зобов`язання і природа нарахованих процентів. У постановах від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів за користування коштами може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема, за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Зі змісту п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, що триває станом на теперішній час. Користування кредитом понад встановлений договором строк є порушенням його умов, відповідальність за що і передбачена Договором у вигляді нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (його частиною), проте зважаючи, що договір укладено 21.01.2025 року, тобто в період дії воєнного стану в Україні, відповідач звільнений від обов`язку сплати відсотків за понадстрокове користування та комісії в силу положень п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача відсотків за понадстрокове користування у розмірі 9595,84 грн, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. За таких обставин, оцінюючи правомірність нарахувань за кредитним договором, суд дійшов висновку, що підлягають стягненню виключно проценти за користування кредитом у межах погодженого сторонами строку кредитування, а саме з 21.01.2025 року по 20.04.2025 року включно, протягом якого нарахування здійснювалось за кожен день користування кредитними коштами, що відповідає встановленій договором процентній ставці 0,250% та 1% на день від суми кредиту. Загальний розмір процентів за вказаний період становить 10661,58 грн, тому заявлена вимога у цій частині підлягає задоволенню Також відповідно до умов договору підлягає стягненню комісія за надання кредиту у розмірі 2925,00 грн, яка є складовою плати за надану фінансову послугу та підлягає сплаті у зв`язку з укладенням договору. Таким чином між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, відсотків за користування кредитом, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінюючи надані докази, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати комісії за надання кредиту у зв`язку з порушенням строків виконання грошового зобов`язання. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду надано не було. Отже, судом встановлено з матеріалів справи, що з боку відповідача по відношенню до позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, визначеного в кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені кредитним договором або законом. Отже, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити частково - в розмірі 26212,68 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, що складаються із судового збору в розмірі 2442,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 гривень. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 20.08.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Адвокатом «Ткаченко Юлією Олегівною» укладено договір про надання правової допомоги № 20-08/25, відповідно до якого правнича допомога, що надається, полягає у здійсненні Адвокатом комплексу заходів, спрямованих на стягнення належної до сплати Клієнту заборгованості за договорами позики, право вимоги за яким належить Клієнту у судовому порядку, а також у здійсненні захисту прав та інтересів Клієнта, пов`язаних із стягненням заборгованості з боржників у спорах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як Клієнтом, так і Адвокатом, по стягненню заборгованості у судовому порядку. До даного договору позивачем надано Акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, в якому під № 156 значиться боржник [PERSON] . Згідно витягу від 08.09.2025 року з Акту № 1-МК приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги № 20.08.2025 року, вбачається що адвокатом надано послуги по даній справі на суму 4500,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 89f60f від 18.09.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було здійснено оплату Адвокату Ткаченко Ю.О. за правничу допомогу згідно Договору № 20-08/2025 від 20.08.2025 року. Тобто, позивач надав докази понесених витрат на професійну правничу допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). Суд вважає доведеним, що такий розмір витрат, 4500,00 грн, на оплату правничої допомоги в даній справі є співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Оскільки позов підлягає до задоволення частково (73,20%), то з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 3294,00 гривень (4500,00 х 73,20%). Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжною інструкцією № 4fc602 від 03.10.2025 року позивачем при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково (73,20%), а позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову (35808,52 гривень), відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1773,20 гривень (3 028,00 х 0,8 х 73,20%).

Outcome: partial