Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

20 березня 2026 року до суду надійшла заява представника [PERSON] адвоката Яковенко Оксани Григорівни про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» на користь [PERSON] судових витрат, а саме - відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн., що понесені позивачем на оплату гонорару адвокату Яковенко О.Г. за участь у справі в суді першої інстанції. В обґрунтування заяви представник вказує, що про наявність зазначених судових витрат адвокатом було заявлено у позові. Окрім цього, було повідомлено, що в цьому позові робиться заява в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються: договором про надання професійної правничої допомоги № 28/11/2025 від 28 листопада 2025 року, де узгодили розмір гонорару, що становить 6 000,00 грн., та до суду наданий протокол визначення розміру гонорару, акт приймання-передачі наданих послуг від 19.03.2026, детальний опис робіт, що виконані адвокатом від 19.03.2026. У заяві сторона позивача просить стягнути з відповідача 6 000 грн. У поданому відзиві на позовну заяву сторона відповідача просила відмовити [PERSON] у стягненні витрат на правову допомогу, представник відповідача посилався на те, що заявлена сума вартості послуг в розмірі 6000 грн. є необґрунтованою, неспівмірною з ціною позову та характером важкості справи. Сторони в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце слухання справи належним чином. Представник позивача надала заяву про розгляд вказаної заяви за її відсутності, вимоги заяви просила задовольнити. Представник відповідача також надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом заяви за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Рішенням Немишлянського районного суду м. Харкова від 17.03.2026 р. позов [PERSON] до АТ «Сенс Банк», третя особа: приватний нотаріус КМНО Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №17978 від 09.07.2021року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором №500842785 від 24.11.2020 заборгованості в загальному розмірі 12546,00 грн. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь [PERSON] судовий збір в загальному розмірі 1064,96 грн. Як вбачається з позовної заяви [PERSON] до АТ «Сенс Банк», третя особа: приватний нотаріус КМНО Бригіда В.О., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Д.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, про наявність витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн. адвокатом було заявлено у позові (а.с. 1-9). Окрім цього, адвокатом було повідомлено, що в цьому позові робиться заява в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України про надання доказів понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. З огляду на положення ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Із заявою про ухвалення додаткового рішення представник [PERSON] адвокат Яковенко О.Г. звернулась до суду 20.03.2026 року та надала докази понесених судових витрат, тобто в межах строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, ст. 270 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи вимоги сторони позивача щодо ухвалення судом додаткового судового рішення, суд виходить з наступного. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі №755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: - копію договору про надання професійної правничої допомоги № 28/11/2025 від 28 листопада 2025 року; - протокол визначення розміру гонорару від 19.03.2026; - акт приймання-передачі наданих послуг від 19.03.2026.; - ордер на надання правничої допомоги серії АХ№1325882, - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Яковенко О.Г. У пункті 48 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 зазначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонам, відповідно до ч. 9 ст. 139 ЦПК України. Так, з заяви сторони позивача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу вбачається, що вона просить стягнути з відповідача 6000,00 грн. за надання юридичних послуг, які включають в себе послуги згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги в межах справи №645/1164/26, станом на 19.03.2026. Загальна вартість послуг виконавця за цим актом складає 6000,00 грн. Відповідно до вказаного звіту за договором про надання правової допомоги за договором №28/11/2025 від 28 листопада 2025 року представником позивача були надані наступні послуги: первинна консультація клієнта, погодження та складання Протоколу визначення розміру гонорару 1 год, ознайомлення та вивчення наданих клієнтом матеріалів, отримання додаткових матеріалів 1 год., здійснення юридичного, аналітичного аналізу положень законодавства, пошук та вивчення судової практики Верховного суду з подібних питань 2 год., складання позовної заяви про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню 8 год, вивчення відзиву на позовну заяву, інших процесуальних документів, підготовка заяв по суті справи 4 год. Суд не погоджується з даною сумою та її розрахунком, вважає її завищеною, не обґрунтованою, не співмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому є такою, що підлягає частковому задоволенню в розмірі 4000,00 грн. Суд вважає, що кількість витраченого часу на складання позовної заяви 8 год., вивчення матеріалів справи, які надані клієнтом для формування позовної заяви та правової позиції - 3 год., вивчення відзиву та складання заяв 4 год. є завищеними, оскільки ця справа є типовою відноситься до малозначних справ, тому не потребує значного часу для здійснення представництва кваліфікованим фахівцем в галузі права . Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial