Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

29.09.2025 представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - адвокат Усенко М.І. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 101284278 від 07.02.2023 у розмірі 19201,50 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що 07.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 101284278, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 5100,00 грн. на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало грошові кошти [PERSON] , проте останній належним сином умови кредитного договору не виконав у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість. Крім того 30.05.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і до відповідача за кредитним договором № 101284278 від 07.02.2023. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена та становить 19201,50 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5100,00 грн., заборгованості за процентами у розмірі 13846,50 грн., заборгованості за комісією у розмірі 255,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2025 головуючим суддею у справі визначено Боброву І.В. Заводський районний суд м. Миколаєва своєю ухвалою від 08.10.2025 відкрив провадження та призначив вказану цивільну справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів. 20.10.2025 на виконання ухвали суду від 08.10.2025 від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані судом докази. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку. Судом встановлено, що 07.02.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 101284278 (далі договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується копією договору, анкетою-заявою на кредит № 101284278, у якій міститься виклад процесу оформлення та розгляду заяви позичальника, прийняте рішення та погоджені умови кредитування; довідкою про ідентифікацію. Вказаний договір підписано електронним цифровим підписом. За умовами вказаного договору ТОВ «Мілоан» зобов`язується надати кредит у сумі 5100,00 грн строком на 105 днів (п. 1.2, 1.3). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 22.02.2023, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 23.05.2023 (останнього дня строку кредитування) (п. 1.4). Комісія за надання кредиту: 255,00 грн, яка нараховується за ставкою 5 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1) Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 76,50 грн, які нараховуються за ставкою 0,10 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2.). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 13770,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3). Тип процентної ставки за цим договором: фіксована (п. 1.6). Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] *29. Згідно з п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п. 1.4 договору. Пунктом 2.3 договору врегульовано порядок пролонгації строку кредитування на пільгових умовах та збільшення строку кредитування. Так позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п.2.3 договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено) (п. 2.3.1. договору). За п. 6.4 договору укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Згідно з п. 6.5 договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Так ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало кредитні кошти [PERSON] у сумі 5100,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 58967220 від 07.02.2023, а також наданою представником АТ КБ «ПриватБанк» інформацією від 03.11.2025 вх .№ 33487. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене свідчить про належне укладення вказаного договору з [PERSON] шляхом проставляння електронного підпису. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення ТОВ «Мілоан» відповідачем не сплачувалась основна заборгованість та проценти за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим зобов`язання за договором не виконано та [PERSON] має заборгованість у сумі 19201,50 грн, з яких: 5100,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 13846,50 грн заборгованість за процентами; 255,00 грн заборгованість за комісією. Крім того 30.05.2023 між ТОВ Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 98-МЛ/Т, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 101284278 від 07.02.2023 на суму 19201,50 грн. Вказане підтверджується копією акту приймання-передачі реєстру боржників від 30.05.2023, копією витягу з реєстру боржників, платіжною інструкцією від 30.05.2023 № 71534. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За нормами ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права вимоги відповідач також не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» за договором № 101284278 від 07.02.2023. Відповідачем існування заборгованості не спростовано, власного розрахунку суду не надано. Отже, відповідно до ст. 526, 530, 1054 ЦК України існують підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» кредитної заборгованості. Щодо заявленої вимоги про відшкодування понесених судових, суд зазначає таке. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04 червня 2021 року по справі № 380/887/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн та 2422,40 грн сплаченого судового збору за поданням даного позову. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду такі документи: копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений між ТОВ «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», копію акту № 1461 наданих послуг від 05.09.2025 разом з детальним описом наданих послуг. Так судом встановлено, що позивачем було понесено витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 8000,00 грн, що підтверджується вище переліченими доказами. У той же час, при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Відповідно до висновку Верховного Суду у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо

Outcome: approved