Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

У лютому 2026 представник позивача ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" в особі директора Ткаченко М.М. звернулось до суду через систему "Електронний суд" з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором. В направленому на адресу суду позові представник позивач зазначила, що 10 жовтня 2021 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір № 3981724. Згідно з умовами договору, кредитодавець зобов`язувався на умовах визначених договором, надати позичальнику грошові кошти у сумі 2500,00 грн., а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до договору, проценти за користування кредитом: 475,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Умовами кредитного договору передбачена видача кредитних коштів позичальнику безготівково, а саме шляхом переказу коштів на картковий рахунок. Сторонами узгоджені умови, щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту. Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця. Відповідно до договору приймаючи пропозицію кредитодавця про укладення цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору в цілому і підтверджується, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватися умов договору та Правил надання фінансових кредитів кредитодавцем, що розміщені на сайті кредитодавця та є невід`ємною частиною цього договору. Згідно договору укладення кредитодавцем договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Усі платежі за договором повинні здійснюватися позичальником шляхом переказу коштів товариству у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених цим договору. 13 січня 2022 було укладено договір № 13-01/2022-79 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3981724. 10 березня 2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3981724. Таким чином, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3981724. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 3981724 від 10.10.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 16725,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням - 2500,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13750,00 грн., заборгованість за комісіями - 475,00 грн. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в сумі 16725,00 грн., судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в резолютивній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (зворотній а.с. 6). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, відзив на позовну заяву не подавав (а.с. 96). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 233 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1-4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що 10 жовтня 2021 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 3981724, який підписаний відповідачем із застосуванням електронного підпису, відповідно до умов якого, відповідач отримав грошові кошти в сумі 2500,00 грн., шляхом перерахування на картковий рахунок, строком на 20 днів, дата повернення кредиту 30.10.2021, проценти за користування кредитом та комісії складають 1475,00 грн. в грошовому виразі та 473,594,00 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 3975,00 грн., комісія за надання кредиту становить 475,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово, проценти за користування кредитом в сумі 1000,00 грн., що нараховую за ставкою 2,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, 5,00% - стандартна ставка від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 25-29). Додатком до Договору про споживчий кредит № 3981724 є графік платежів за договором та Паспорт споживчого кредиту № 3981724 (а.с. 51, 64). Довідкою про ідентифікацію підписаною електронним підписом директора Товариством з обмеженою відповідальністю ''МІЛОАН'' підтверджується, що клієнт [PERSON] , з яким укладено договір № 3981724 від 10.10.2021 ідентифікований ТОВ ''МІЛОАН''. Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор Z68853, дата відправки ідентифікатора позичальнику 10.10.2021, вказаний номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор (а.с. 71). Відповідно до квитанції ID операції: 1789132892, order ID: 932e1c4e-18f8-a850-3cdfea5941d5-637694654893939519, 10 жовтня 2021 відповідачу [PERSON] надіслано суму кредитних коштів за договором № 3981724 на суму 2500,00 грн. (а.с. 72). Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення по договору № 3981724, наданим первісним кредитором, заборгованість відповідача становить 11475,00 грн. (а.с. 73). 13 січня 2022 року було укладено договір факторингу № 13-01/2022-79, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3981724. Таким чином, ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" наділено правом вимоги до Відповідача [PERSON] за договором № 3981724 (а.с. 8-12). Відповідно до Акту приймання-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022 підтверджується, що ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" прийняло від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МІЛОАН" Реєстр боржників кількістю 3580, після чого з урахуванням умов договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022, від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 19). Відповідно до платіжного доручення № 321170001 від 14.01.2022 ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" сплатило на користь ТОВ "МІЛОАН'' кошти за оплату лота згідно договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022, без ПДВ (а.с. 18). Відповідно до витягу з додатку № 3 до договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13.01.2022, [PERSON] є боржником за кредитним договором № 3981724. Загальна сума заборгованості становить 11475,00 грн., з яких 2500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 8500,00 грн. сума заборгованості за відсотками та 475,00 грн. заборгованість по комісії (а.с. 24). Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відповідач [PERSON] станом на 10.03.2023 має заборгованість за кредитним договором № 3981724 від 11.10.2021 у загальному розмірі 16725,00 грн., яка складається з: 2500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 8500,00 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 475,00 грн. заборгованість за комісією; 5252,00 грн. заборгованість за нарахованим відсотками згідно кредитного договору (а.с. 74). 10 березня 2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3981724 від 10.10.2021. Таким чином, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" наділено правом вимоги до Відповідача [PERSON] за договором № 3981724 (а.с. 30-35). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023 підтверджується, що ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" прийняло від ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ", Реєстр боржників кількістю 29141, після чого з урахуванням договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, від Первісного кредитора до Нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до боржників і Новий кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей (а.с. 42). Відповідно до Витягу з додатку № 3 до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, [PERSON] має заборгованість за договором про споживчий кредит № 3981724 у розмірі 16725,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу складає 2500,00 грн.; заборгованість за відсотками - 13750,00 грн.; заборгованість за нарахованими комісіями 475,00 грн. (а.с. 47). Відповідно до розрахунку заборгованості наданого ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" станом на 04.02.2026, відповідач [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 3981724 від 10.10.2021 у загальному розмірі 16725,00 грн., яка складається з: 2500,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 13750,00 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 475,00 грн. заборгованість за комісією (а.с. 75). Однак, відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства. Пункт 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного Кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ч. 1 ст. 644 ЦК України, якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за "користування кредитом" (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно "користуватися кредитом", натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за "користування кредитом") за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за "користування кредитом" поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625, ст. 1048 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою ст. 625 ст. 1048 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" (зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України "Про споживче кредитування" кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Отже, суд приходить до висновку, що підписавши вище зазначений договір про споживчий кредит, за допомогою електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач [PERSON] підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови, що свідчить про волю відповідача на укладення такого договору. Доказів, що спростовують висновки суду, стороною відповідача до суду не надано. Між тим, суд не погоджується наданим позивачем розрахунком заборгованості до Договору про надання споживчого кредиту № 3981724 від 10.10.2021, в частині нарахування відсотків за користування кредитом, з якого вбачається, що у відповідача виникла заборгованість, яка становить 167525,00 грн., з яких 2500,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 13750,00 грн. сума заборгованості за відсотками та 475,00 грн. за комісією за користування кредитом. Відповідно до графіку платежів до вказаного договору, загальна вартість кредиту становить 3975,00 грн., а нараховані відсотки за користування кредитом становлять 1000,00 грн. Як саме здійснено нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку договору та доказів, що спростовують висновок суду щодо нарахування відсотків в розмірі 13750,00 грн. матеріали справи не містять. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 3981724 укладеним 10.10.2021 між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] , а саме стягнути з відповідача заборгованість в сумі 3975,00 грн., яка складається заборгованості за тілом кредиту в сумі 2500,00 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 1000,00 грн. та комісії за надання кредиту в сумі 475,00 грн. Таким чином, позов ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" в частині стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту слід задовольнити частково в загальній сумі 3975,00 гривень. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, то суд зазначає наступне. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 гривні, відповідно до Закону України ''Про судовий збір''. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 3975,00 грн., що становить 23,77 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в сумі 632,85 гривень. Встановлено, що до матеріалів справи стороною позивача долучено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 (а.с. 56-58), копію заявки на надання юридичної допомоги № 52 від 01.01.2026 року (а.с. 62), копію Витягу з Акту № 18 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026 (а.с. 63), з яких вбачається, що вартість послуг наданих адвокатським об`єднанням становить 9000,00 грн. За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною позивача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, розмір яких суд вважає співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, надання послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, що об`єктивно вбачається з матеріалів справи та розцінюється судом, як достатніми підставами для розподілу судових витрат. На думку суду, зазначені витрати є фактично понесеними, а їх розмір належно обґрунтований стороною позивача, проте позовні вимоги суд задовольняє частково, тому з відповідача необхідно стягнути витрати на правову допомогу у процентному відношенні до задоволеної частини позовних вимог, що становить 2139,30 грн.

Outcome: partial