Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Представниця позивачки адвокат Віхерко Н.О. за допомогою системи «Електронний суд» 12.01.2026 звернулась до суду з вказаною позовною заявою, за змістом якої просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . За змістом позову з 21.06.2025 сторони перебували у шлюбі, мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] .. На момент звернення до суду сторони по справі проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Відповідно до тверджень сторони позивача відповідач сім`єю не цікавиться, при цьому, є особою здоровою та працездатною, з 23 травня 2023 року проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] у складі Збройних Сил України, відповідно, має стабільний заробіток та можливість надавати матеріальну допомогу на утримання родини, в тому числі і на утримання позивачки, як дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років. У позовній заяві наголошено, що відповідач в добровільному порядку не бажає надавати допомогу в достатньому розмірі. Враховуючи наведене, із посиланням на приписи ст.15-16 ЦК України, ст. 7, 75, 77, 79, 80, 84, 85, 182, 191 СК України, представниця позивачки просить задовольнити позов. Ухвалою судді від 27.01.2026 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Роз`яснено, що відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов. Встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Крім того, судом визначено строк для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з вказаною вище ухвалою суду також встановлено позивачу 5-денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу - заперечень (з дня отримання відповіді на відзив), які мають відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, а також одночасно з поданням до суду повинні бути надіслані іншим учасникам справи (у копіях). За нормою ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідних клопотань до матеріалів справи не скеровано. Згідно з абз.2 ч.1 ст.177 ЦПК України обов`язок надіслання копії позовної заяви із додатками виконаний стороною позивача, відповідні докази наявні у справі та досліджені судом. 22.02.2026 до справи представником відповідача скеровано відзив на позовну заяву. Вирішуючи питання про прийняття даного відзиву, а також долучених доказів, суд наголошує на такому. 16.01.2026, тобто, в часі до відкриття провадження у даній справі та прийняття позовної заяви до розгляду, представниця відповідача адвокат Різник Ю.М. подала заяву про ознайомлення із матеріалами справи в електронному вигляді, тобто, на даний час відповідачеві було достеменно відомо про надходження позовної заяви до суду. Заява про вступ у справу як представника за вх.№ від 05.02.2026 також скерована представницею відповідача адвокатом Конєвою І.Є. 05.02.2026. Крім того, згідно з довідкою про доставку електронного документу, ухвала суду від 27.01.2026, доставлена до електронного кабінету відповідача 31.01.2026 (о 08-10 годині). Згідно з приписами ч.1, п.2 ч.6, 11 ст.272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відповідно, останнім днем для подання відзиву є 16.02.2026 (перший робочий день, наступний за останнім 15-тим днем, оскільки він припадає на вихідний). За приписами ч.3 ст.124 ЦПК України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Враховуючи допущення з боку сторони відповідача порушення наведених процесуальних норм, строку на подання відзиву, визначеного судом, він до розгляду не приймається і під час розгляду справи не досліджуються судом поряд із скерованими доказами, позаяк стороною відповідача не подано клопотання про поновлення пропущеного строк на подання вказаної заяви по суті справи. Відповідно, суд не приймає і досліджує й інші заяви по суті справи, а саме відповідь на відзив, вх.№ від 26.02.2026 та заперечення на відповідь на відзив, надіслані 27.02.2026. Щодо клопотання про витребування доказів, яке заявлено по тексту заперечень сторони відповідача, суд наголошує, що статтею 183 ЦПК України врегульовано загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, які мають бути враховані при оформленні клопотання з процесуальних питань. Враховуючи зміст ч.2 ст.174 ЦПК України, заперечення є різновидом заяв по суті справи. Відповідно, клопотання про витребування доказів повинне бути оформлене як заява з процесуальних питань, та за своїми формою та змістом відповідати ст. 84, 182, 183 ЦПК України, вказаних положень стороною відповідача не дотримано, відповідно, повертається без розгляду. Крім того, суд окремо наголошує, що відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. В даному випадку строк його подання судом не аналізується з урахуванням попереднього висновку. Враховуючи вищенаведене, суд враховує, що відповідач відзиву на позовну заяву у визначений судом строк, як і інших клопотань та заяв до справи не скеровував, не скориставшись відповідним процесуальним правом. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України). Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано. Підстав для оголошення перерви та / або відкладення судового засідання відповідно до положень ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із тим, що розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1,8 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. З`ясувавши обставини справи, вивчивши позовну заяву, дослідивши надані у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку про те, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі таких встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що сторони у даній справі перебувають у шлюбі, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 21.06.2025, актовий запис здійснений вищезазначеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану (№100 від 21.06.2025), що підтверджено копією свідоцтва про шлюб № [NUMBER] від 21.06.2025. В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа №336/481/26, пр. 2/191/953/26 за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Різник Ю.М., до [PERSON] про розірвання шл.Ухвалою судді від 04.03.2026 відкрито проваження у даній справі. На час ухвалення даного рішення шлюб між сторонами не розірваний, що видно за даними Єдиного державного реєстру судових рішень (веб-посилання на текст ухвали суду в ЄДРСР: https://reyestr.court.gov.ua/Review/134738281). Судом також встановлено, що сторони у даній справі мають спільну дитину- сина [PERSON] . [INFO] , що видно з даних засвідченої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.12.2025, виданого Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (актовий запис №418 від 24.12.2025). Відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м.Запоріжжя (веб-посилання на текст судового рішення: https://reyestr.court.gov.ua/Review/133310095), який набрав законної сили 15.01.2026, у цивільній справі №336/223/26, пр. 2-н/336/38/2026, наказано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) боржника (платника аліментів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви, тобто з 13 січня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття. Зазначено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допущено негайне виконання судового наказу у межах сплати платежу за один місяць. Здійснено розподіл судових витрат. Крім того, відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.01.2026 заяву представника заявника адвоката Віхерко Надії Олексіївни, яка діє в інтересах [PERSON] про виправлення описки у судовому наказі - задоволено. Виправлено описку у судовому наказі №336/223/26 пр.2-н/336/38/26, виданому Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за заявою [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини з [PERSON] , зазначивши вірну дату ухвалення судового наказу 15 січня 2026 року та дату народження неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Ухвала суду набрала законної сили 29.01.2026 (веб-посилання на текст судового рішення в ЄДРСр: https://reyestr.court.gov.ua/Review/133825391). На час розгляду даної справи відомостей про подання відповідачем (боржником у цивільній справі, що розглянута в порядку наказного провадження) позовної заяви про зміну розміру аліментів або перегляд за нововиявленими обставинами (відповідно до вимог ч.7,8 ст.170 ЦПК України) немає. Таким чином, у справі відсутні докази, що спростовують факт проживання спільної дитини сторін із матір?ю. Позивачка згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.09.2025 №2302-7501881713 мешкає за адресою: [ADDRESS] . Оскільки дитина перебуває на її утриманні, що не спростовано стороною відповідача, позаяк саме на користь матері ухвалено стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , враховуючи малолітній вік дитини, відсутність даних про достатній розмір щомісячного доходу позивачки, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Доказів протилежного стороною відповідача не надано. Також стороною позивача підтверджено, що за даними довідки, засвідчена копія якої досліджена судом, станом на 05.11.2025 відповідач [PERSON] в званні молодшого сержанта є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] ЗСУ за призовом під час мобілізації, в період з 23.05.2023, що видно з довідки начальника штабу заступника командира вказаної частини № [NUMBER] від 05.11.2025. Задовольняючи позов, суд виходить з таких нормативних положень чинного законодавства. За загальним правилом ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч.2 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом ч.10 ст.7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Способи захисту сімейних прав та інтересів визначені у ч.2 ст.18 СК України. Згідно з ч.1,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. Згідно з положеннями ч.1,5,6,7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Як врегульовано ч.1 ст.213, ч.2 ст.229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Правила оцінки доказів чітко передбачені у ст.89 ЦПК України. За приписами ч.2,4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. В даному випадку, позовна заява подана 12.01.2026. Згідно зі ст.80 СК України суд застосовує норму, відповідно до якої аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Суд зауважує, що право матері дитини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. З урахуванням встановлених судом обставин справи та наведених положень законодавства, оскільки відповідач не надав докази неможливості надавати матеріальну допомогу позивачці у визначеному у позовній заяві розмірі, проте, звертаючись до суду, здійснюючи догляд за дитиною (сином), який не досягнув трирічного віку (на час пред`явлення позову), суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки, щомісячно, коштів на її утримання, у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 12.01.2027 до досягнення дитиною трирічного віку ( [INFO] ). Таким чином, позовна заява підлягає задоволенню. Разом з цим, суд зауважує, що нормою п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України врегульовано обмеження максимального розміру аліментів (у розмірі десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину) лише при розгляді відповідної вимоги в порядку наказного провадження, тому підстав для його застосування судом не встановлено. Аналогічні приписи містяться у ч.5 ст.183 СК України. В даному провадженні зазначені норми не є застосованими. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За змістом ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1 331,20 гривень, від сплати яких позивачка на підставі п.3 ч.1 ст.5 ст. Закону України «Про судовий збір» була звільнена при пред`явленні позову до суду. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, враховуючи положення ст.5, 8 Закону України «Про судовий збір» судом не встановлено.

Outcome: approved