Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» вказує, що 19 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір №9948606, у межах якого товариство надало відповідачу кредит у безготівковій формі шляхом його перерахування на платіжну картку, реквізити якої надано відповідачем, а останній зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. 28 липня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28072025, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно із Реєстром боржників №2 до договору факторингу №28072025 від 28 липня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №9948606 в сумі 27000 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14000 грн. - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; 3000 грн. сума заборгованості за неустойкою. Крім того, 29 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір №8526586, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у безготівковій формі шляхом його перерахування на платіжну картку, реквізити якої надано відповідачем, а останній зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. 28 жовтня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28102025, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно із Реєстром боржників №2 від 28 жовтня 2025 року до договору факторингу №28102025 від 28 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8526586 в сумі 32000 грн., з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9520 грн. - сума заборгованості за відсотками, 14480 грн. сума заборгованості за пенею. За умовами кредитних договорів [PERSON] зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у порядку, визначеному цим договором, та комісію. Однак, у подальшому відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення наданих йому грошових коштів (кредиту). Оскільки [PERSON] у добровільному порядку не виконав своїх зобов`язань, тому ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке набуло права вимоги за кредитними договорами, просить стягнути з відповідача 59000 грн. заборгованості. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2026 року у даній справі відкрито провадження та постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Король В.А., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, у позовній заяві наявне його клопотання про розгляд даної справи у відсутності представника позивача, а також клопотання щодо ухвалення заочного рішення у разі неявки в судове засідання відповідача. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений судом строк відзив на позов не подавав. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2026 року у даній справі постановлено провести заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №9948606, за умовами якого ТОВ «Мілоан» надало [PERSON] кредит у розмірі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію (п.1.2 договору). Відповідно до п.1.3, 1.4 кредитного договору, кредит надано строком на 345 днів, дата повернення кредиту 29 листопада 2025 року. У п.1.5 договору сторони передбачили, що за користування кредитом нараховуються проценти за ставкою 0,0010% річних на фактичну заборгованість за кредитом. Комісія за надання кредиту становить 2500 грн., яка нараховується за ставкою 25% від суми кредиту одноразово у момент видачі кредиту. Комісія за обслуговування кредиту за весь строк кредитування становить 30800 грн., що нараховується за ставкою 14% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені Графіком платежів. У п.2.1 кредитного договору визначено, що кошти кредиту надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] . Кредитний договір підписаний [PERSON] 19 грудня 2024 року о 08:26 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «519944» відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно платіжного доручення №144798211 від 19 грудня 2024 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на банківську карту [PERSON] № [NUMBER] , реквізити якої ним було зазначено у кредитному договорі, кошти кредиту в сумі 10000 грн. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що [PERSON] 09 січня 2025 року сплатив 1000 грн. штрафу та 2500 грн. за надання кредиту, 16 січня 2025 року 1400 грн. комісії за обслуговування кредиту, 30 січня 2025 року 1400 грн. комісії за обслуговування кредиту, 22 лютого 2025 року 1400 грн. комісії за обслуговування кредиту та 1000 грн. штрафу, 06 березня 2025 року 1400 грн. комісії за обслуговування кредиту, після чого будь-яких коштів на погашення кредиту не вносив. Із вказаного розрахунку вбачається, що станом на 28 липня 2025 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 27000 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14000 грн. - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 3000 грн. сума заборгованості за неустойкою. 28 липня 2025 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28072025, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 28 липня 2025 року та Реєстру боржників №2 до договору факторингу №28072025 від 28 липня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] (порядковий номер у Реєстрі 1898) за кредитним договором №9948606 від 19 грудня 2024 року в сумі 27000 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14000 грн. - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту, 3000 грн. сума заборгованості за неустойкою. Крім того, судом встановлено, що 29 листопада 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №8526586, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало позичальнику [PERSON] кредит у розмірі 8000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідно до п.1.4 кредитного договору, кредит надано строком на 360 днів, дата повернення кредиту 24 листопада 2025 року. У п.1.5 договору сторони передбачили, що за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка у розмірі 1% в день застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.4 договору (360 днів); знижена процентна ставка у розмірі 0,93% в день застосовується, якщо споживач до 29 грудня 2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У п.2.1 кредитного договору визначено, що кредит надається шляхом його перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Кредитний договір підписаний [PERSON] 29 листопада 2024 року о 17:43:12 з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С2394» відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (п.10 кредитного договору). 29 листопада 2024 року о 17:44:07 ТОВ «Авентус Україна» перерахувало на банківську карту [PERSON] № [NUMBER] , реквізити якої ним було зазначено у кредитному договорі, за допомогою системи ТОВ «Пейтек» кошти кредиту в сумі 8000 грн., що підтверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «Пейтек» №20251028-1.1 від 28 жовтня 2025 року. На виконання зобов`язання за кредитним договором [PERSON] 28 грудня 2024 року сплатив 2232 грн., які були зараховані на оплату процентів, 30 січня 2025 року сплатив 2560 грн., які зараховані на оплату процентів, 27 лютого 2025 року 2240 грн., які зараховані на оплату процентів, після чого жодних коштів більше не вносив. Із наданого розрахунку вбачається, що станом на 27 жовтня 2025 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 32000 грн., з яких: 8000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 9520 грн. заборгованість по відсотках, 14480 грн. штраф. 28 жовтня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №28102025, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Акту прийому передачі Реєстру боржників від 28 жовтня 2025 року та Реєстру боржників №2 від 28 жовтня 2025 року до договору факторингу №28102025 від 28 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] (порядковий номер у Реєстрі 1285) за кредитним договором №8526586 від в сумі 32000 грн., з яких: 8000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 9520 грн. заборгованість по відсотках, 14480 грн. заборгованість за пенею, штрафами. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень статті 11 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон №675-VIII) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Із положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України слідує, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками договір кредиту є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої позикодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. Сторони вправі укласти договір кредиту у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. Предметом виконання грошового зобов`язання за договором кредиту є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності договору кредиту, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Надані позивачем та досліджені судом письмові докази вказують на те, що 19 грудня 2024 року та 29 листопада 2024 року [PERSON] уклав із ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Авентус Україна» відповідно в електронній формі договори кредиту, за умовами яких вказані фінансові компанії перерахували на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 10000 грн. та 8000 грн. відповідно, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку, визначеному договором. Як вбачається зі змісту кредитних договорів, ці договори підписано електронним підписом позичальника [PERSON] , який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, із зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних, РНОКПП. Крім того, за умовами договорів їх невід`ємною частиною є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариств. При укладанні договорів кредиту [PERSON] вчинено ряд дій, без здійснення яких договори були би не укладеними, що в свою чергу підтверджує укладення вказаних договорів в електронній формі. У подальшому за договорами факторингу ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Авентус Україна» відступили право вимоги за договорами кредиту ТОВ «ФК «ЄАПБ». Тому, [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вищезазначеними договорами кредиту перед новим кредитором ТОВ «ФК «ЄАПБ» у тому ж обсязі, що і перед первісними кредиторами. Представлений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором №9948606 від 19 грудня 2024 року відповідає умовам договору, в якому відображено інформацію стосовно розміру основного боргу (10000 грн.), періоду нарахування процентів в межах строку дії договору кредиту (345 днів) з 19 грудня 2024 року по 28 липня 2025 року включно, розміру комісії, нарахованої та не сплаченої за цей період в сумі 14000 грн., а також враховано усі сплачені відповідачем кошти, які зараховані на оплату комісії. Розрахунок заборгованості за кредитним договором №8526586 від 29 листопада 2024 року також відповідає умовам договору, в якому відображено інформацію стосовно розміру основного боргу (8000 грн.), періоду нарахування процентів в межах строку дії договору кредиту (360 днів) з 29 листопада 2024 року по 27 жовтня 2025 року включно, розміру процентів, нарахованих та несплачених за цей період в сумі 9520 грн., а також враховано усі сплачені відповідачем кошти, які зараховано на оплату процентів. Доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором, відповідачем не надано. Оскільки між сторонами укладено кредитні договори, відповідач отримав кредитні кошти, проте свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав, тому наявна заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» слід стягнути 41520 грн. заборгованості, зокрема: - за договором кредиту №9948606 від 19 грудня 2024 року заборгованість в сумі 24000 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 14000 грн. - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; - за договором кредиту №8526586 від 29 листопада 2024 року заборгованість в сумі 17520 грн., з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9520 грн. - сума заборгованості за відсотками. Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило також стягнути з [PERSON] на свою користь 3000 грн. заборгованості за пенею за договором кредиту №9948606 від 19 грудня 2024 року та 14480 грн. заборгованості за пенею за договором кредиту №8526586 від 29 листопада 2024 року. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки неустойка за кредитними договорами нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ». Викладення на підставі Закону України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» у новій редакції пункту 6 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування» не змінює визначене ЦК України правове регулювання звільнення позичальників від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за кредитними договорами у період дії воєнного стану. З огляду на викладене, у стягненні заборгованості за пенею у розмірі 3000 грн. за договором кредиту №9948606 від 19 грудня 2024 року та у розмірі 14480 грн. - за договором кредиту №8526586 від 29 листопада 2024 року слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 59000 грн., а задоволено на суму 41520 грн., тобто на 70,37% (41520 х 100 : 59000). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2341,91 грн. (3328 грн. х 70,37%) судового збору.

Outcome: partial