Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Адвокат Тонконог Володимир Вікторович звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в інтересах [PERSON] , із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця та до досягнення молодшою дитиною [PERSON] трьох років. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.05.2019 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Зазначає, що право дружини на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років передбачено законодавством, відповідач може надавати таку допомогу, оскільки працює та має постійне джерело доходу, а отже вважає, що є всі підстави для задоволення позовних вимог. Від представника відповідача надійшли письмові заперечення на позовну заяву, в яких просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки на час розгляду справи [PERSON] досягла трирічного віку, а отже відсутній предмет спору. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2024 року цивільну справу передано до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова за підсудністю. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 26.08.2024 року цивільну справу передано до Дзержинського районного суду м.Харкова за підсудністю. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, зазначена справа надійшла в провадження судді Дзержинського районного суду м.Харкова Цвірюка Д.В. 25.09.2024 року. Ухвалою суду від 27.09.2024 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Протокольною ухвалою суду від 16.07.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з його безпідставністю. Ухвалою суду від 29.10.2025 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Протокольною ухвалою суду від 30.10.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з його безпідставністю. Ухвалою суду від 30.10.2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано з Центру обслуговування платників Шевченківського відділу Харківської Державної податкової інспекції ГУ ДПС у Харківській області інформацію про доходи [PERSON] за період з 16.02.2023 року по дату надання інформації. Ухвалою суду від 16.12.2025 року витребувано з Центру обслуговування платників Шевченківського відділу Харківської Державної податкової інспекції ГУ ДПС у Харківській області інформацію про доходи [PERSON] за період з 16.02.2023 року по дату надання інформації. Ухвалою суду від 16.03.2026 року задоволено клопотання представника відповідача Охрімчук Т.В. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 17.03.2026 року визнано необґрунтованим відвід головуючого судді Цвірюка Д.В., заявлений представником позивача Тонконогом В.В. та передано заяву про відвід для її вирішення іншому судді у порядку, встановленому ч.1 ст.33 ЦПК України. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Харкова Шамраєва М.Є. від 20.03.2026 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Тонконога В.В. про відвід головуючого судді Цвірюка Д.В. від участі у розгляді даної цивільної справи. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Додатково зазначив, що наразі позивач разом з молодшою дитиною проживають закордоном. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, вважав їх безпідставними, оскільки позивач не є особою, яка перебуває у скрутному матеріальному становищі, має задовільний стан здоров`я, є працездатною, а отже у останньої відсутнє право на отримання аліментів на утримання зі сторони відповідача. Крім того, зазначив, що відповідач офіційно не працює та доходів не має, можливість надавати матеріальне утримання дружині у останнього відсутня. Суд, заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.05.2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №1449. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 19.03.2024 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією перекладеного на українську мову свідоцтва про народження, виданого Республікою Польща AG 0655231. У відповідності до копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3249-5002835256 від 27.06.2023 року та №3249-5002835293 від 27.06.2023 року, [PERSON] разом з [PERSON] фактично проживають за адресою [ADDRESS] . Стороною відповідача не спростовано та не заперечувалось того факту, що подружжя не мешкає разом. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, наданих ДПС України ГУ ДПС у Харківській області за період з лютого 2023 року по листопад 2025 року, [PERSON] у серпні 2023 року отримувала соціальні виплати від Управління соціальної та ветеранської політики Бориспільської міської ради, у січні 2024 року отримала дохід, виплачений самозайнятій особі від ТОВ «ЕКО ГРІН ТРЕЙД» у розмірі 174 126 грн. та у березні 2024 року у розмірі 278 505 грн., починаючи з квітня 2024 року отримує лише соціальні виплати від Управління соціальної та ветеранської політики Бориспільської міської ради, а з липня 2025 року від ГУ ПФУ у Київській області у розмірі 860 грн. щомісячно. Інших джерел доходів позивач не має. Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини можливості чоловіка надавати таку допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, наданих ДПС України ГУ ДПС у Харківській області за період з лютого 2023 року по вересень 2025 року, [PERSON] отримував дохід у виді заробітної плати, доходу виплаченого самозайнятій особі, доходу за цивільно-правовими договорами, сукупний дохід за вказаний період склав 6 041 767,34 грн. Вказана інформація спростовує твердження представника відповідача про відсутність у [PERSON] матеріальної можливості надавити утримання позивачу до досягнення їх спільною дитиною, яка проживає разом з позивачем, трирічного віку. Судом також встановлено, що 04 жовтня 2024 року Дзержинським районним судом міста Харкова видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.05.2024 року та до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 80 СК України встановлено, що розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд встановив, що заявлений до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача розмір аліментів в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно вочевидь не відповідає принципам співмірності та справедливості. З огляду на викладене, визначаючись щодо розміру стягнення аліментів, суд враховує той факт, що позивач проживає разом із спільною з відповідачем дитиною, стан здоров`я відповідача (доказів про те, що відповідач має поганий стан здоров`я або потребує лікування суду надано не було), матеріальне становище позивача та відповідача, а також той факт, що відповідач сплачує аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , при цьому може надавати матеріальну допомогу (доказів неможливості надання такої допомоги відповідачем суду не надано), суд вважає розумним та справедливим стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення молодшою дитиною [PERSON] трьох років у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Щодо посилань представника відповідача на те, що [PERSON] [INFO] досягла трирічного віку, а отже предмет спору відсутній, суд зазначає, що [PERSON] звернулась з даним позовом до суду 01.04.2024 року, саме до дати досягнення дитиною трирічного віку. Оскільки позов подано вчасно, право на отримання коштів з дати звернення до суду підлягає захисту. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Таким чином, оскільки позивач на виконання свого процесуального обов`язку надала належні та неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 75, 84, 182 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial