Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-05 00:00:00

У грудні 2025 із позовом звернулося АТ КБ «Приватбанк», яке просило стягнути на свою користь зі [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.05.2019 року у розмірі 63239,62 грн, що складається із: 57949,92 грн - заборгованість за тілом кредиту, 5289,70 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.05.2019 [PERSON] звернувся до позивача з метою отримати банківські послуги, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Позичальник, отримавши кредитні кошти порушив договірні зобов`язання щодо строків повернення кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 63239,62 грн, яка в добровільному порядку не погашається, що й стало підставою звернення до суду. Ухвалою суду від 19.12.2025 позовну заяву прийнято розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, суду надав заяву згідно якої просив позовні вимоги задовольнити, розгляд справи здійснити у його відсутність, проти заочного порядку вирішення спору не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Судом установлено, 28.05.2019 [PERSON] підписав анкету- заяву, у якій підтвердив, що згоден з тим, що дана заява разом із пам`яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. 28.05.2019 [PERSON] за допомогою власноручного цифрового підпису підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг. Згідно заяви ліміт кредиту склав 50 000 грн, спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом, процентна ставка склала 42 % для користувачів карти Універсальна. Наданим розрахунком заборгованості за [PERSON] рахується заборгованість за кредитним договором б/н від 28.05.2019 року у сумі 63239,62 грн, яка включає в собі заборгованість за тілом кредиту - 57949,92 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 5289,70 грн. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] було встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі 13500 грн, картковий рахунок № [NUMBER] протягом 2019-2024 років розмір ліміту змінювався, максимальний ліміт був встановлений 14.12.2021 та становив 57000 грн. Згідно виписки за договором [PERSON] користувався наданим кредитом зокрема знімав готівкові кошти, розраховувався за послуги. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, адже відповідач взяв кошти, вчасно їх не повернув, що призвело до порушення прав позивача, також слід зазначити, що відповідач користувався наданими коштами розраховувався ними та погашав заборгованість, що підтверджується випискою як активного учасника кредитного договору. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved