Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У травні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позов мотивовано тим, що 09.06.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 4287251. Відповідно до умов зазначеного договору кредитодавець надає споживачу кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити відсотки за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредитним договором встановлена сума кредиту (загальний розмір) - 11 300,00 грн, тип кредиту - кредит, строк кредиту 30 днів. За користування кредитом нараховуються відсотки відповідно до умов кредитного договору у вигляді стандартної відсоткової ставки, яка становить 1,9 % в день та застосовується в межах строку кредиту. Сторони домовились, що несуть відповідальність за порушення умов цього Договору згідно з чинним законодавством України, цього Договору, а також, що порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. 04.02.2022 укладено договір № 04-02-02/2022 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4287251. У свою чергу, 10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023 згідно з яким ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4287251. Також, 16.06.2021 між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір № 3107779. Згідно з п. 1.1 зазначеного Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8 000,00 грн. Згідно з п. 1.5.2 Договору відсотки за користування кредитом нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) відсоткова ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 Договору). 16.12.2021 укладено договір № 16/12-2021-43 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3107779. 10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3107779. Згідно з розрахунком заборгованості станом на день формування позовної заяви, відповідач має заборгованість за договорами: № 4287251 від 09.06.2021 та № 3107779 від 16.06.2021, з яких: 1) за договором № 4287251 - 37 263,37 грн, що включає: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 11 300,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 25 764,00 грн; інфляційні збитки - 180,80 грн та нараховані 3 % річних - 18,57 грн; 2) за договором № 3107779 - 67 520,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8 000,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 58 000,00 грн; заборгованість за комісіями - 1 520,00 грн. Проте, позивач, посилаючись на принципи розумності, співмірності та пропорційності просив стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит № 3107779 від 16.06.2021 в розмірі 58 320,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 8 000,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 48 800,00 грн; заборгованість за комісіями 1 520,00 грн. Загальний розмір заборгованості за договорами становить 95 583,37 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 19 300,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 74 564,00 грн; заборгованість за комісіями 1 520,00 грн; інфляційні збитки 180,80 грн та нараховані 3 % річних 18,57 грн. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договорами № 4287251 від 09.06.2021 та № 3107779 від 16.06.2021 в розмірі 95 583,37 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн. Стислий виклад позиції відповідача та заперечень відповідача Згідно з поданим до суду через систему «Електронний суд» відзивом на позов представник відповідача адвокат Тальчук П.І. у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі та стягнути з ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» витрати на професійну правничу допомогу. Заперечення мотивовано тим, що з наданих позивачем документів не вбачається можливим установити наявність волевиявлення відповідача щодо укладення кредитних договорів та підписання їх електронними підписами, зокрема шляхом використання одноразового ідентифікатора. Також зазначала, що позивачем не долучено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань за кредитними договорами, що не дає можливості перевірити як факт наявності заборгованості у відповідача, так і встановити її розмір. Крім того, заперечувала нарахування відсотків за укладеними договорами після спливу строку кредитування, навівши свої розрахунки. При цьому, за умови відсутності доказів підписання кредитних договорів та переходу права вимоги до позивача, вважала позовні вимоги в цій частині недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню. Вважала, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн є значно завищеним та не відповідає критеріям реальності наданих адвокатських послуг. У поданому до суду через систему «Електронний суд» відповіді на відзив представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. зазначила, що Договір про надання споживчого кредиту №4287251 від 09.06.2021 підписано Позичальником електронним цифровим підписом А125337 (одноразовий ідентифікатор), який було надіслано на телефонний номер, зазначений Позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. При цьому ідентифікатором було підписано Договір, Додаток №1 до Договору та Паспорт споживчого кредиту. Також між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено Договір № 3107779 від 16.06.2021 шляхом підписання його аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Z20812, який 16.06.2021 було направлено на зазначений нею номер телефону [NUMBER] . Зауважувала, що довідка про ідентифікацію, яка містить всю необхідну інформацію щодо здійсненого електронного підпису одноразовим ідентифікатором, є належним доказом вчинення позичальником підписання кредитного договору в електронній формі згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписанням договору відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства (п. 6.3 Договору). Звертала увагу, що на виконання укладених договорів Кредитодавцем було здійснено перерахування грошових коштів за реквізитами банківської картки, зазначеними позичальником на сайті Кредитодавця, що підтверджується довідкою та квитанцією LIQPAY, які є належними доказами видачі грошових коштів на виконання умов Кредитних Договорів. Стосовно суми заборгованості за договором № 3107779 зауважила, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Щодо розрахунку заборгованості за договором № 4287251 наголосила, що відповідно до п. 4.3.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пунктів 4.2.2- 4.2.4. Договору. Відповідно до умов договору щодо автопролонгації та відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» вбачається, що заборгованість за процентами нарахована з 09.06.2021 до 06.11.2021 тобто, протягом встановленого строку 90 днів відповідно до погодженого п. 4.3.1 Договору, з дати проведення останнього платежу 09.07.2021 у розмірі 2 254,35 грн та спливу 30 днів. 3% річних та інфляційні витрати нараховані з 04.02.2022 до 23.02.2022 року, згідно зі ст. 625 ЦК України. Таким чином, період правомірного користування коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договорі. До позовної заяви позивачем були надані належним чином завірені Копії Договорів факторингу з додатками (Акт приймання-передачі реєстру боржників; реєстр боржників, витяг з реєстру боржників, де зазначена вся інформація щодо боржника [PERSON] ), в тому числі і платіжні доручення на підтвердження проведеної оплати за договором, тобто всі документи на підтвердження проведеного відступлення прав вимоги відповідно до погоджених сторонами умов відповідної передачі прав. Відповідно до п. 7.2 Договору відступлення прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 сторонами погоджено, що ціна договору сплачується Новим кредитором Кредитору в будь який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок, зазначений в п. 12 цього Договору або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку визначеному в п. 5.6.2 Договору, протягом 1065 календарних днів з дати підписання Сторонами цього Договору. Тобто, сторонами погоджено спосіб і строк оплати за договором. У тому числі, позивачем надано Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023. Надані документи підписані та засвідчені належним чином, є чинними, правомірність зазначених договорів не оскаржується сторонами, відтак відповідні посилання відповідача є безпідставними та необґрунтованими. З урахуванням норм чинного законодавства України вважала, що відсутні будь-які підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу на користь позивача. При цьому вимоги відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки сам відзив на позовну заяву є необґрунтованим та суперечливим. Враховуючи вищевикладене, просила позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» задовольнити в повному обсязі. У поданих до суду через систему «Електронний суд» письмових поясненнях представник відповідача адвокат Тальчук П.І. заперечила щодо нарахування відсотків понад строк користування кредитом, оскільки відповідно до умов кредитних договорів №2487251 від 09.06.2021 та №3107779 від 16.06.2021 строк кредиту становить 30 днів, навівши свій розрахунок відсотків. Наголошувала, що Правила надання фінансових кредитів ТОВ «МІЛОАН» відповідачем не підписані та відсутні докази пролонгації договорів. Зауважила, що долучений до матеріалів справи акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 не є доказом оплати за договором про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 10-01/2023, що свідчить про не доведення передачі прав вимог до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Вважала, що умови договору №3107779 від 16.06.2021 про сплату комісії є несправедливими та суперечать принципу добросовісності. Крім того, позивачем не було надано жодного належного первинного документу, який би засвідчував перерахування грошових коштів відповідачу. З урахуванням наведеного в задоволенні позову ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просила відмовити в повному обсязі. Згідно з поданими до суду через систему «Електронний суд» письмовими поясненнями представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. стверджувала, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача, що підтверджується належними доказами. Позивачем було обгрунтовано правові підстави нарахування процентів на підставі погодженої сторонами договору пролонгації. Незгода відповідача зі сплатою комісії є помилковою та безпідставною. За таких підстав просила позов задовольнити. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 23.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання, призначене на 08:20 годин 30 вересня 2025 року, знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні. Ухвалою суду від 08.01.2026 поновлено позивачу строк для подачі клопотання про витребування доказів та витребувано докази, що містять банківську таємницю. Судове засідання, призначене на 14:00 годин 02 березня 2026 року, знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відрядженні. У судове засідання представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом надіслання рекомендованого поштового повідомлення за зареєстрованим місцем проживання, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомила. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09.06.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4287251 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого сума кредиту становить 11 300,00 гривень, строк кредиту - 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, яка становить 0,19 %, також у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору, а також у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Знижена процентна ставка 0,665 % в день від суми кредиту застосовується, якщо Споживач у межах строку, визначеного в пункті 1.4 цього Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить за стандартною ставкою 24 079,41 % річних, за зниженою ставкою - 814,47 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає за стандартною ставкою 17 741 гривні, за зниженою ставкою 13 554,35 гривень. Також установлено, що зазначеним договором сторонами визначено порядок автопролонгації строку кредиту, який визначений в п. 4.3. договору, а саме: сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пунктів 4.2.2- 4.2.4 Договору. Тобто в цьому випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених у п. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у Споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою Споживача у порядку, передбаченому п. 4.2 Договору. Відповідно до п. 1.1. Договору укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході Споживача в Особистий кабінет, у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону Споживача, зазначений при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. У пункті 2.1 цього Договору про надання споживчого кредиту закріплено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Згідно з пунктом 2.4 зазначеного Договору кредит вважається наданим у день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1 Договору. На підтвердження перерахування відповідачу первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС Україна» кредитних коштів позивачем надана довідка ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №7/12844 від 11.07.2025. Додатком № 1 до договору № 4287251 про надання споживчого кредиту від 09.06.2021 є графік платежів, у якому визначено суму кредиту, суму нарахованих процентів та зазначено реквізити оплати, що підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора [PERSON] . Крім того, відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому визначено суму кредиту, строк кредитування та розмір відсоткової ставки за користування кредитом. З матеріалів справи вбачається, що 04.02.2022 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 04-02-01/2022, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором № 4287251 про надання споживчого кредиту. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Згідно з п. 7.1 договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за договором позики (кредитними договорами), відповідно до цього договору новий кредитором сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 5 312 491,59 грн без ПДВ. У пункті 7.2 договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 погоджено, що ціна договору сплачується новим кредитом кредитору, в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок зазначений у п. 12 цього договору або зарахуванням зустрічних однорічних вимог в порядку, визначеному п. 5.6.2 цього договору, протягом 1 065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору. 10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року. 28.02.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підписали акт зарахування зустрічних однорідних вимог. Реєстр боржників, який є додатком № 3 до наведеного договору, містить інформацію про боржника [PERSON] за договором № 4287251 про надання споживчого кредиту, загальна сума заборгованості 37 064,00 грн, з яких: 11 300,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 25 764,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Також, 16.06.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 3107779, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній пунктом 1.2 договору, на строк, визначений пунктом 1.3, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та відсотки за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін, а також виконати інші зобов`язання у повному обсязі та на умовах і в строки, передбачені Договором. Згідно з пунктом 1.2 договору загальний розмір кредиту становить 8 000 грн. Строк кредитування становить 30 днів з 16.06.2021 (п. 1.3), з можливістю продовження на пільгових або стандартних (базових) умовах (пункти 2.3.1.1 та 2.3.1.2). Термін повернення кредиту і сплати комісії та процентів визначено - 16.07.2021 (п. 1.4). Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 15 520 грн (п. 1.5). Комісія за надання кредиту 1 520 грн, нараховується одноразово за ставкою 19,00 % від суми кредиту (п. 1.5.1). Відсотки за користування кредитом 6 000,00 грн, нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка 5,00 % (п. 1.6). Тип процентної ставки - фіксована, а особливості її нарахування визначені пунктами 2.2, 2.3 (п. 1.7). Кредитні кошти надаються шляхом переказу на Картковий рахунок позичальника (п. 2.1), який сплачує комісію та проценти у розмірах, зазначених у п. 1.5.1-1.5.2 Договору, у термін, зазначений у п. 1.4 (п. 2.2.1). У разі продовження строку кредитування позичальник додатково сплачує комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2 або стандартною ставкою п. 1.6, відповідно до п. 2.3. Відповідно до квитанції ТОВ «МІЛОАН» 16.06.2021 перерахувало відповідачу 8 000 грн за допомогою платіжної системи LIQPAY на підставі зазначеного договору. Відсотки нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6. договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору (п. 2.2.3). Договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства (п. 6.1), а прийняття пропозиції про укладення договору передбачає погодження з усіма його додатками та невід`ємними частинами (п. 6.3), укладення договору в електронній формі є юридично еквівалентним підписанню власноруч (п. 6.4). Договір набуває чинності з моменту укладення (п. 7.1). Кредитодавець має право відступати, передавати та іншим чином відчужувати права за договором на користь третіх осіб без згоди позичальника (п. 3.2.6). Невід`ємними частинами договору є Графік платежів (Додаток №1) та Паспорт споживчого кредиту (Додаток №2). Як вбачається із довідки ТОВ «МІЛОАН», позичальник [PERSON] , як клієнт, з яким укладено договір № 3107779 від 16.06.2021, пройшла ідентифікацію у ТОВ «МІЛОАН» та отримала одноразовий ідентифікатор для підписання договору в електронній формі (Z20812) (а.с. 37). 16.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 3107779. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Згідно з п. 7.1 договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за договором позики (кредитними договорами), відповідно до цього договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 5 312 491,59 грн без ПДВ. У пункті 7.2 договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 погоджено, що ціна договору сплачується новим кредитором кредитору, в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок зазначений у п. 12 цього договору або зарахуванням зустрічних однорічних вимог в порядку, визначеному п. 5.6.2 цього договору, протягом 1 065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору. 10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 січня 2023 року. 28.02.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підписали акт зарахування зустрічних однорідних вимог. Реєстр боржників, який є додатком № 3 до наведеного договору, містить інформацію про боржника [PERSON] за договором про споживчий кредит № 3107779, та про загальну суму заборгованості в розмірі 39 520,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 30 000,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1 520,00 грн - заборгованість за комісією. Відповідно до інформації, наданої на виконання ухвали суду від 08.01.2026 АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260119/136095-БТ від 21.01.2026, слідує, що на ім`я [PERSON] емітована платіжна картка № [NUMBER] , на яку 09.06.2021, 16.06.2021 було зараховано грошові кошти в розмірі 11 300 грн та 8 000 грн. Норми права, які були застосовані судом Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов такого висновку. Згідно з частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Саме такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Матеріали справи свідчать про те, що оспорювані договори укладені в електронній формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вищезазначеного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Мотивована оцінка і висновки суду З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки такі договори укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та [PERSON] підписала їх електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора (одноразовим паролем), то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такі договори не були би укладені. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Отже, відповідачем укладено із ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «МІЛОАН» електронні договори, які вона підписала в порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому договори вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі. Факт перерахування ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «МІЛОАН» кредитних коштів у безготівковій формі на банківський рахунок відповідача підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 13.12.2024, квитанцією LIQPAY, а також випискою з особового рахунку відповідача, яка була надана АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду від 08.01.2026. З наведених письмових доказів слідує, що Банком проведено операцію з перерахування коштів у сумі 11 300 грн та 8 000 грн на картку № [NUMBER] , емітовану на ім`я [PERSON] , яка відповідно до умов кредитних договорів, належить останній і була зареєстрована нею у особистому кабінеті як номер особистого електронного платіжного засобу. Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача, викладені у відзиві на позов, про ненадання позивачем суду первинних доказів наявності заборгованості, оскільки товариства не є банківськими установами, а мають статус фінансової установи, основним видом економічної діяльності якої є інші види кредитування, у тому числі надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення). Відповідно, товариства не зобов`язані володіти первинними банківськими документами. Стосовно твердження представника відповідача про нарахування відсотків за укладеними договорами після спливу строку кредитування суд зазначає таке. Відповідно до 4 розділу Договору № 4287251 від 09.06.2021 визначено, що строк кредиту може бути продовжено: - за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п. 1.4 Договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному в п. 4.2 (пункти 4.2.1 - 4.2.4) Договору; або - в порядку автопролонгації на кількість днів та відповідно до умов визначених у п. 4.3 (пункти 4.3.1 - 4.3.2) Договору. Пунктом 4.2.2 Кредитного договору встановлено, що пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач, здійснюючи зазначений платіж, не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із зазначених способів: - перед здійсненням платежу здійснити в Особистому кабінеті дії, що направлені на часткове повернення заборгованості за кредитом, а саме натиснути в Особистому кабінеті в Розділі «Мої кредити» клавішу «внести платіж» в меню «Часткове погашення кредиту»; або - протягом 24 годин з моменту внесення платежу направити на поштову скриньку Товариства (в тому числі з використанням сервісу направлення повідомлень Товариству, що розміщений на Веб-сайті в Розділі «Зворотній зв`язок» вибравши категорію звернення «Часткове погашення без пролонгації») повідомлення про необхідність зарахування такого платежу в часткове погашення заборгованості за кредитом, з обов`язковою вказівкою в такому повідомленні номеру та дати цього Договору та суми здійсненого платежу. В іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений Товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом. 09.06.2021 відповідачу було надано кредит в сумі 11 300,00 грн строком на 30 днів за зниженою процентною ставкою 0,665% в день. 09.07.2021 в рахунок сплати процентів [PERSON] було сплачено 2 254,35 грн, у зв`язку з чим згідно з п. 1.4 та п. 4.2 Кредитного договору, відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 09.08.2021) з стандартною процентною ставкою - 1,90 % в день. 09.08.2021 відповідач свої зобов`язання перед Кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації, a строк дії Кредитного договору, в зв`язку з чим згідно з пунктами 4.3 договір було автопролонговано, користування кредитом було продовжено на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль (до 09.11.2021). У випадку, якщо [PERSON] не бажала продовжувати строк користування кредитом, вона зобов`язана була вчинити одну з дій, які визначені п. 4.2.2 договору, оскільки в іншому разі здійснений позивачем платіж буде розцінений товариством як пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом, а тому строк користування кредитом було пролонговано товариством ще на 30 днів. Порядок автопролонгації строку кредиту визначає, що сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пунктів 4.2.2.-4.2.4 Договору. Тобто, в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту (п. 4.3.1 Договору) Так, останнім днем дії кредитного договору був 09.08.2021, однак відповідач не здійснила оплату за кредитним договором ні по прострочених зобов`язаннях за процентами, ні по прострочених зобов`язаннях за кредитом, тому, враховуючи п. 4.3.1 договору, строк користування кредитом було автопролонговано на 90 календарних днів поспіль (максимальний термін автопролонгації), тобто до 09.11.2021 включно, оскільки у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом. Крім того, відповідно до картки обліку договору щодо боржника [PERSON] вбачається, що товариство не здійснювало жодних додаткових нарахувань після 06.11.2021. Виходячи з вищевказаного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками є належним чином доведеними та такими, що підлягають задоволенню у розмірі 25 764,00 грн. Що стосується строку кредитування за договором № 3107779 від 16.06.2021, то суд зауважує, що умовами договору про споживчий кредит (пункт 1.4) визначено, що терміном повернення кредиту, сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом є 16.07.2021. Проте пункт 2.3 договору передбачає його пролонгацію, як на пільгових, так і стандартних умовах. Так, умови пролонгації на пільгових умовах передбачені пунктом 2.3.1.1 договору, згідно з яком Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитовцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості за кредитом. Встановлено строк продовження кредитування на 3 дні зі сплатою комісії 3 % від суми поточного залишку кредиту, на 7 днів зі сплатою комісії 5,00 % від суми поточного залишку кредиту, на 15 днів зі сплатою комісії 10 % від суми поточного залишку кредиту. Пунктом 2.3.1.2 договору передбачені умови пролонгації на стандартних (базових) умовах. Вказаним пунктом визначено, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, зазначений цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 цього договору. Зазначене свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони погодили порядок продовження строку кредитування, умови і строк нарахування процентів за користування кредитом. Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4 (16.07.2021), а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання у позичальника за цим договором, у тому числі, а не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитодавця встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно з пунктом 1.3 та пунктом 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 договору (пункт 2.4.2 договору). В пункті 4.2 розділу 4 кредитного договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні частини другої статті 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 договору. Обов`язок позичальника зі сплати таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. У цьому випадку, кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором (16.07.2021). Відтак [PERSON] продовжила користуватися кредитними коштами, а тому пролонгація дії кредитного договору відбулась автоматично на 60 календарних днів, що відповідає пункту 2.3 договору. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за відсотками (плати за користування кредитом) після закінчення попередньо визначеного строку кредитування, який було пролонговано на 60 днів на підставі пункту 4.2 Договору. На користь такого підходу у тлумаченні умов кредитного договору про його автопролонгацію (продовження строку) і, відповідно, правомірність нарахування саме процентів за користування кредитними коштами свідчать висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 30 грудня 2024 року у справі № 174/968/23. Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджується неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором № 3107779 від 16.06.2021, суд вважає, що заборгованість за відсотками за користування кредитом підлягає стягненню з відповідача у пред`явленій до стягнення сумі 48 800,00 грн. Щодо стягнення комісії за Договором про споживчий кредит № 3107779 від 16.06.2021 суд зазначає таке. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. За відсутності доказів сплати відповідачем 1 520 грн передбаченої Кредитним договором комісії, зазначена позовна вимога також підлягає задоволенню судом. Щодо відступлення прав вимоги 16.12.2021 згідно з умовами Договору факторингу № 16/12-2021-43 ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3107779 від 16.06.2021. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №16/12/2021-43 від ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 67 520,00 грн, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №16/12/2021-43 від 16.12.2021 та платіжним дорученням № 313550010 від 20.12.2021, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу. 04.02.2022 було укладено договір факторингу № 04-02-02/2022, відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитним договором № 4287251 від 09.06.2021. Згідно з витягом з Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги № 04-02-02/2022 від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 39 520,00 грн, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги № 04-02-02/2022 від 04.02.2022 та платіжним дорученням № 313550010 від 20.12.2021, яка свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу. З матеріалів справи встановлено, що 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було складено і підписано акт прийому-передачі реєстру боржників до договору відступлення, що є додатком № 4 до зазначеного договору та з якого видно, що первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників, після чого новий кредитор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Факт оплати за договором відступлення згідно з пунктом 7.2. договору підтверджується актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023, згідно з яким сторони відповідно до статті 601 ЦК України дійшли згоди про зарахування зустрічних однорідних вимог за зобов`язаннями, зазначеними у пунктах 1,2 цього акту, в тому числі і за договором відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 № 10-03/2023/01 в сумі 794 503 грн 18 коп. Перелічені вище документи, належним чином засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи, підтверджують перехід права вимоги на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до боржників, в тому числі й [PERSON] (порядковий номер в реєстрі боржників 12845 та 34733) за договорами № 3107779 від 16.06.2021, № 3107779 від 16.06.2021, зокрема і в частині оплати за договором відступлення № 10-03/2023/01. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за укладеними з нею кредитними договорами. Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц зазначила, що передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено. Отже з відповідача також підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: - за договором № 4287251 від 09.06.2021 в розмірі 37 263,37 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 11 300,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 25 764,00 грн; іфляційні збитки 180,80 грн та нараховані 3 % річних - 18,57 грн; - за договором про споживчий кредит № 3107779 від 16.06.2021 в розмірі 58 320,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8 000,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги - 48 800,00 грн; заборгованість за комісією - 1 520,00 грн. Всього заборгованість становить 95 583,37 грн. Судовий збір При розподілі судових витрат суд керується статтею 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Витрати на правничу допомогу Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладений між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги № 430 від 01.04.2025 та витяг з акту №9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025, з яких вбачається, що вартість послуг, наданих Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» становить 25 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом. При цьому, щодо суми (вартості) понесених витрат суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved