Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

22.12.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» звернулось до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» вказало, що 13.03.2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №CL-98121, згідно з яким останній отримав кредит у сумі 60 000 грн., що підтверджується меморіальним ордером та виписками руху коштів по рахунку. Пунктом 6.2 Договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 2557 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання Кредитного договору. Перший і останній платежі можуть відрізнятись за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 13.03.2018 по 10.03.2023 погашаються в однаковому порядку. Пунктом 4.1. Договору передбачено, що відповідач сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 44.99 % річних. 25 червня 2021 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товаристом з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» було укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами № 250621/1 у відповідності до умов якого, права вимоги за Кредитним договором №CL-137752 від 03.10.2018 року, перейшли до нового кредитора, а саме ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції». Згідно з Додатком №1 до Договору факторингу сума заборгованості 150393,00 грн. Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання та кредит в строки (терміни) не повернув. Загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 98 115,31 грн., що складається з: сума заборгованості за кредитом 53 179,96 грн.; сума заборгованості за відсотками 44 935,35 грн.. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Кредитним договором №CL-98121 від 13.03.2018 року в сумі 98 115,31 грн, витрати зі сплати судового збору 2422,40 грн. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 26.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи без участі представника ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», в якій він зазначає, що позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки не повідомив, неподання відповідачем відзиву на позов, згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення у даній справі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.03.2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №CL-98121, згідно з яким остання отримала кредит у сумі 60 000 грн. Відповідно до п. 1 Договору Банк зобов`язався надати у власність Відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а Відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Договором. Кредитні кошти надавались Відповідачу в безготівковій формі, шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням Позичальника, яке міститься в п. 2.4 Кредитного договору (п. 3.1. Договору). Відповідно до п. 2.3 Договору встановлено строк (термін) кредитування 60 місяців, тобто до 12.02.2024. Пунктом 6.2 Договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за цим Кредитним договором відповідно до Графіку платежів. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 2557 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладання Кредитного договору. Перший і останній платежі можуть відрізнятись за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 13.03.2018 по 10.03.2023 погашаються в однаковому порядку. Пунктом 4.1. Договору передбачено, що відповідач сплачує банку відсотки, за процентною ставкою 44.99 % річних. Відповідно до п. 7.1 Договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості Позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання. Згідно з п. 10.4 Договору шляхом підписання цього Кредитного договору, Позичальник підтверджує, що він до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами Банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк»; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також іншою інформацією про споживчий кредит та інше. Відповідач був ознайомлений та прийняв усі умови Договору, зобов`язувався їх виконувати. 25 червня 2021 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» було укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами № 250621/1 у відповідності до умов якого, права вимоги за Кредитним договором №CL-137752 від 03.10.2018 року, перейшли до нового кредитора, а саме ТОВ «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції». ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» направило повідомлення - вимогу про погашення заборгованості в добровільному порядку (а.с.42). Станом на день подання позовної заяви [PERSON] не повернув отримані кредитні кошти на підставі Кредитного договору. Згідно з Додатком №1 до Договору факторингу сума заборгованості становить 98 115,31 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 53 179,96 грн.; сума заборгованості за відсотками 44 935,35 грн. Спірні правовідносини між сторонами виникли через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно із ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено ч. 1 ст. 627 ЦК України. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання та кредит в строки (терміни) не повернув. Таким чином, своїх зобов`язань за Кредитним договором № CL-98121 від 13.03.2018 відповідач [PERSON] не виконав, заборгованість за Кредитним договором не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив. На підставі вищевикладеного, суд констатує, що [PERSON] порушено умови кредитного договору, зокрема заборгованість за вищевказаними кредитними договорами [PERSON] не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, загальний розмір якої становить 98 115,31 грн., що складається з: сума заборгованості за кредитом 53 179,96 грн.; сума заборгованості за відсотками 44 935,35 грн. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 5377 від 29.07.2025 про сплату судового збору в сумі 2422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved