Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 січня 2025 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" і [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 521113-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію". Відповідно до п.1 договору відповідачу надано кредит у розмірі 26 000,00 грн шляхом перерахування коштів на банківських рахунок позичальника. Відповідачка належним чином не виконала зобов`язання за договором, здійснила лише часткову оплату в сумі 6 370,00 грн. Станом на 07 січня 2026 року утворилася заборгованість в сумі 81 770,00 грн, з яких: 26 000,00 грн прострочені платежі по тілу кредиту; 40 040,00 грн прострочені платежі по процентах; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ 11 960,00 грн; суми прострочених платежів за комісією 3 770,00 грн. Зазначену суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідачки. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позові просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явилася в судове засідання, про причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань не направила. Відзив на позов до суду не надходив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 28 січня 2026 року позовна заява надійшла до суду. 10 лютого 2026 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано докази. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені такі обставини. 02 січня 2025 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] укладено договір №521113-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого товариство надає позичальнику грошові кошти у розмірі 26 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. Договір укладено в електронному вигляді шляхом направлення товариством пропозиції (оферти) укласти договір та прийняття її (акцепт) відповідачкою. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За умовами договору: строк кредиту 24 тижнів, процентна ставка за кредитом в день 1 %, фіксована; комісія за надання кредиту 5 200,00 грн; строк дії договору до 19 червня 2025 року. Договір укладений з використанням ІКС кредитодавця та разом із паспортом споживчого кредиту підписаний відповідачкою електронним одноразовим ідентифікатором. Позивачем надано візуальну форму послідовних дій клієнта, яка містить детальну інформацію щодо процесу оформлення та розгляду заяви почасово. У розділі 12 договору «реквізити та підписи сторін» зазначено номер електронного платіжного засобу [PERSON] : [NUMBER] . Згідно з інформацією, наданою АТ «А-БАНК» на ухвалу суду, платіжна картка № 4323-3473-8620-0056 емітована на ім`я [PERSON] . Позивачем виконано зобов`язання з надання кредитних коштів, що підтверджується, зокрема випискою АТ «А-БАНК» про рух коштів за карткою № [NUMBER] , відповідно до яких відповідачці 02 січня 2025 року зараховано 26 000,00 грн. Відповідачка зобов`язання з повернення кредитута сплати процентів і комісії належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість. Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідачки становить 81 770,00 грн, з яких: 26 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 40 040,00 грн заборгованість за процентами;11 960,00 грн відсотки, нараховані на підставі ст. 625 ЦКУ; 3 770,00 грн комісія. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено що договір між сторонами укладений в електронній формі та підписаний [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 зазначеного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електронну комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Укладення договору в електронній формі між сторонами підтверджується візуальними формами послідовності дій [PERSON] , зокрема відповідачкою здійснено вхід в особистий кабінет, відбулася передача інформації обраних умов кредитування, підписання паспорта споживчого кредиту та інформаційного повідомлення, формування шаблону оферти, запит на формування одноразового ідентифікатора, підписання договору сторонами. Згідно з абзацом 2 ч.2 ст.639 ЦК України договір, укладений за домовленістю сторін за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, сторонами визначені істотні умови договору, в тому числі: сума кредиту, процентна ставка за кредитом, розмір комісії за надання кредиту, строк надання кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту, дата повернення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за кредитодавцем можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті зазначених норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачкою та порушення нею взятих на себе зобов`язань. Суд зазначає, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» і відповідачкою не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачці. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20), від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Підписуючи кредитний договір, у якому зазначені його істотні умови, відповідачка погодилася з такими умовами та зобов`язалася виконувати умови договору в повному обсязі. Відповідачка відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що вона в електронному режимі підписувала кредитний договір, отримувала кредитні кошти та користувалася ними не надала. Встановлено, що відповідачка не виконала зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернула, у повному обсязі відсотки за користування такими коштами та комісію не сплатила, що свідчить про наявність заборгованості за кредитом. Також суд звертає увагу на те, що відсотки в сумі 40 040,00 грн нараховані за період дії договору, в межах визначеного в договорі строку кредитування. Таким чином, обставини, на які посилається позивач як на підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту, процентів за правомірне користування кредитними коштами та комісії, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Щодо заявленої вимоги про стягнення процентів за понадстрокове користування позикою суд дійшов таких висновків. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває по теперішній час. Також Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Оскільки стягнення процентів у порядку ч.2 ст.625 ЦК України у період дії воєнного стану не відповідає вимогам закону, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню з відповідачки на користь позивача заборгованості у розмірі 69 810,00 грн, з яких: 26 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 40 040,00 грн заборгованість за процентами; 3 770,00 грн комісія. У стягненні заборгованості по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦК України в розмірі 11 960,00 грн -слід відмовити позивачу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2 272,89 грн (85,37%).

Outcome: partial