Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 10.06.2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось, часті сварки, втрату взаєморозуміння та взаємоповаги, припинення з вересня 2025 року шлюбних відносин та ведення спільного господарства, окреме проживання та неможливість примирення, позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Ухвалою Центрального районного суду м.Дніпра від 02.02.2026 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено останню до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В наданій заяві представник позивача просив розглядати справу без участі сторони позивача, зазначивши про підтримання позову. Відповідачка за повістками до суду повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзиву на позов не надала. В зв`язку з цим, судом у відповідності до ч.3 ст.211, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ч.1 ст.280, 281 ЦПК України було ухвалено про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних матеріалів справи та без фіксації судового засіданні за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши доводи позовної заяви та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 червня 2016 року Красногвардійським районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №514. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст.24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей. З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи не спростовані відповідачкою доводи позовної заяви щодо припинення між сторонами шлюбних відносин, сумісного проживання та ведення спільного господарства, не бажання позивача відновлювати та продовжувати сімейні стосунки з відповідачкою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України та за відсутності клопотань відповідачки в цій частині, після розірвання шлюбу прізвище останньої залишити без змін. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1331 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved