Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

05 березня 2026 року до суду за підсудністю з Житомирського районного суду Житомирської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ "ФК "ЄАПБ" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.01.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №73986637, згідно умов якого останньому надано в кредит грошові кошти шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок. 27.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК"ЄАПБ" укладено договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ "ФК"ЄАПБ" набуло права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. Підписавши 27.05.2025 реєстр боржників № 6 до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 17800 грн., з яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 1500 грн. - сума заборгованості за відсотками, 4800 грн. - сума заборгованості за відсотками за понадстрокове користування кредитом та 1500 грн. - комісія за надання кредиту. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача за договором, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, нарахування жодних штрафних санкцій не здійснювалось. Посилаючись на викладене, ТОВ "ФК "ЄАПБ" просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №73986637 в розмірі 17800 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 09.03.2026 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить здійснювати розгляд справи за його відсутності, у випадку неявки у судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У судові засідання, призначені на 30.03.2026 та 14.04.2026, відповідач не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду повернулися конверти з відмітками про невручення рекомендованих листів у зв`язку з відсутністю адресата за зареєстрованою адресою проживання. Крім того, відповідач про судове засідання призначене на 14.04.2026, повідомлений через оголошення на офіційному вебсайті суду. Відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.01.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73986637. За умовами договору та паспорта споживчого кредиту, відповідач отримав суму кредиту у розмірі 10000 грн. (номер електронного платіжного засобу: [NUMBER] ), строком на 30 днів, дата повернення кредиту (останній день) - 05.02.2025, процентна ставка/день - 0,500% (фіксована), комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1500 грн.), денна процентна ставка/день - 1,000%, проценти за понадстрокове користування позикою (його частиною)/ день, пеня - 4,00%, орієнтована реальна річна процентна ставка - 2617,16%, орієнтовна загальна вартість кредиту - 13000 грн. Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, дата видачі кредиту - 07.01.2025, дата платежу - 05.02.2025, кількість днів у розрахунковому періоді - 30, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 10000 грн., 13000 грн., сума кредиту за договором/погашення суми кредиту - 10000 грн., проценти за користування кредитом - 1500 грн., комісія за надання кредиту - 1500 грн., реальна річна процентна ставка - 2617,16 грн., загальна вартість кредиту - 13000 грн. Згідно квитанції від 07.01.2025 АТ "ТАСКОМБАНК", 07.01.2025 о 17:45:03, на номер платіжної картки [NUMBER] перераховано кошти в сумі 100000 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №73986637 від 07.01.2025, складено ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", [PERSON] станом на 27.05.2025 має заборгованість в розмірі 17800 грн., яка складається з тіла кредиту - 10000 грн.; відсотків - 1500 грн., відсотків за понадстрокове користування - 4800 грн., комісії - 1500 грн. 27.03.2025 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" (фактор) та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (клієнт) укладено договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна придбання) за відповідний реєстр за плату, у передбачений цим договором спосіб. Відповідно до додаткової угоди № 4 від 27.05.2025 до договору факторингу № 27/03/25, укладеної між ТОВ "ФК"ЄАПБ" та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №5 від 27.05.2025 становить 45 126 502,05 грн. В якості ціни продажу згідно реєстру боржників №5 від 27.05.2025 фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 18,25% від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить 2 878 284,25 грн. Загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників №6 від 27.05.2025 становить 61 217 547,37 грн. В якості ціни продажу згідно реєстру боржників №6 від 27.05.2025 фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 18,25% від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить 4 400 367,96 грн. Згідно акта прийому-передачі реєстру боржників №6 від 27.05.2025 за договором факторингу №27/03/25 від 27.05.2025, фактор ТОВ "ФК"ЄАПБ" та клієнт ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" уклали даний акт про те, що на виконання п.1.2 договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, укладеного між ними, клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників №6 від 27.05.2025, кількістю 5404, після чого, з урахуванням пункту 1.2 договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованостей від боржників і фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 61 217 547,37 грн. Відповідно до реєстру боржників №6 від 27.05.2025, ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило ТОВ "ФК"ЄАПБ" право вимоги заборгованостей до боржників, в тому числі і до [PERSON] , номер договору 73986637 від 07.01.2025, в сумі 17800 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10000 грн., сума заборгованості за відсотками - 1500 грн., сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування позикою/кредитом - 4800 грн., комісія за надання позики/кредиту - 1500 грн. Згідно платіжної інструкції №724 від 30.05.2025, ТОВ "ФК "ЄАПБ" сплатило ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за відступлення права вимоги згідно додаткової угоди №1 від 27.03.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, кошти в сумі 4400367,96 грн. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України, згідно якої - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст. 1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається зі ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. Частина 3 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора надісланий відповідачу. У ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч.ч.1, 2 ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 частини першої ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачений порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку, що електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Таким чином, підписання 07.01.2025 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договору про надання коштів у кредит №73986637 з відповідачем в електронному вигляді - електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідає положенням Закону України "Про електронну комерцію". Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих суду доказів, позивачем доведено виконання ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" своїх зобов"язань за договором позики в повному обсязі, а саме відповідачу надано кредит в сумі 10000 грн. У той же час, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі, внаслідок чого, згідно наданого розрахунку, утворилася заборгованість в розмірі 17800 грн., з них: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10000 грн., сума заборгованості за відсотками - 1500 грн., сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом - 4800 грн., комісія за надання кредиту - 1500 грн. Однак, суд не погоджується щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом в розмірі 4800 грн., виходячи з наступного. Відповідно до ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Згідно ст.252 ЦПК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або роками. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. У ст.631 ЦК України зазначено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити ваші права та виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Відтак, закінчення строку договору, який був належним чином виконаний позбавленою стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Як вбачається з пункту 2.2.2 кредитного договору, [PERSON] надано кредит строком 30 днів, тобто з 07.01.2025 по 05.02.2025 включно. Відповідно до умов договору, відповідач мав повернути суму кредиту та сплатити відсотки. У той же час, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] нараховано заборгованість по процентам за понадстрокове користування кредитом з 06.02.2025 по 17.02.2026, тобто поза межами строку кредитування, який не має перевищувати 30 днів. Останнім днем строку кредиту та відповідно нарахування відсотків є 05 лютого 2025 року. Однак, зважаючи на те, що строк кредиту сплив 05 лютого 2025 року, суд вважає, що відповідачу необґрунтовано нараховані відсотки за понадстрокове користування після 05 лютого 2025 року. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредиту. Після закінчення строку кредиту і невиконання боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, у статті 625 ЦК України, передбачені наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання та відповідальність боржника за неправомірне використання кредитних коштів. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного у постановах від 19.05.2020 у справі № 910/23028/17, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом згідно вказаного договору та зміну дати повернення всіх сум кредиту матеріали справи не містять. Не надано й доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредиту. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначаються Законом України "Про споживче кредитування". Згідно п.11 ч.1 ст.12 вказаного Закону у договорі про споживчий кредит зазначаються, зокрема, інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. Пункт кредитного договору про нарахування відсотків у розмірі 4% у день у разі порушення позичальником строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) за своєю правовою природою не є відсотками, як плата за користування кредитними коштами. При цьому, позовних вимог щодо стягнення процентів на підставі ст.625 ЦК України, по закінченню строку кредитування, позивачем не було заявлено. Отже, суд приходить до висновку, що проценти за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4800 грн, були нараховані за межами строку кредитування, всупереч вимогам ч.2 ст.1050 ЦК України. Беручи до уваги, що [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 13000 грн., з них: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10000 грн., сума заборгованості за відсотками - 1500 грн., комісія за надання кредиту - 1500 грн. Оскільки [PERSON] не виконав умови кредитного договору та не сплатив заборгованості в добровільному порядку, суд вважає стягнути з нього на користь позивача примусово заборгованість в сумі 13000 грн., оскільки позивач набув права вимоги до відповідача. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (13000/17800)х2422,40 = 1769 грн. 17 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial