Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

До суду надійшов позов АТ КБ ««ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказано, що 28.01.2020 року Відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. 28.01.2020 року Відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 50 000 грн., в процесі користування рахунком кредитний ліміт збільшився до 75000,00 грн.; тип кредитної карти: картка «Універсальна»; строк кредитування: 20 років; процентна ставка, відсотків річних: 43,2%, в процесі користування рахунком процентна ставка змінилася до 42% річних. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг Відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 12/23, тип - Універсальна. Також Відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 08/28, тип Універсальна. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції. Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180-й день прострочення, то відповідно до Договору починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Відповідача з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 29.07.2025 має заборгованість 89810.47 грн., яка складається з наступного: 72175.14 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17635.33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. За таких обставин представник позивача звернувся до суду та просив: стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 28.01.2020 у розмірі 89810.47 грн., що складається із: 72175.14 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17635.33 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, а також судовий збір у розмірі 2422.40 грн. По даній справі відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника відповідача, адвоката Чапала Ю.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву, відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, оскільки: позивачем не надано доказів укладання кредитного договору від 28.01.2020 у письмовій формі з дотриманням вимог щодо форми договору згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» та ч. 1 ст. 1055 ЦК України. Згідно контррозрахунку, банком в будь-якому випадку безпідставно нараховано відсотків на суму 28726,38 гривень. Отже, оскільки позивачем не надано доказів укладення кредитного договору, як основного доказу, яким обґрунтовуються позовні вимоги та на який посилається у змісті всієї позовної заяви, не підтвердив, зважаючи на які підстави відповідач повинен достроково погасити свої кредитні зобов`язання та не долучив доказів отримання відповідачем вимоги позивача про стягнення заборгованості є необґрунтованими та безпідставними, а отже такими, що не підлягають задоволенню. Так, сторона відповідача заперечує факт підписання відповідачем Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, зокрема у наведеній редакції та із застосуванням «підпису власноруч на планшеті». Крім того, з 19.02.2019 по 28.01.2020 редакції договору змінювалися неодноразово, тому, на думку представника відповідача, можна впевнено зробити висновок, що навіть підписавши Заяву від 28.01.2020, відповідач не могла укласти договір з банком, оскільки таким чином приєднувалася б до нечинної редакції публічного договору, що суперечить конструкції укладання договору приєднання. Оскільки, на думку сторони відповідача, кредитний договір не було укладено, не підлягають застосуванню до правовідносин сторін і умови про відсотки на залишок заборгованості, оскільки такі умови не були погоджені сторонами. Так, згідно виписки, долученої позивачем до матеріалів справи, відповідачем було внесено на картковий рахунок шляхом його поповнення 128 614,95 гривень. При цьому витрати склали 218 425, 42 грн. За таких обставин представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив з якої слідує, що Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. За Допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, Відповідачу надано можливість здійснювати Дистанційне обслуговування. Таким чином Банк забезпечив Позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП пароль. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку; є невід`ємною частиною Договору. Позивачем надана до суду копія заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 28.01.2020 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «на підставі власного волевиявлення, згідно ст. 634 ЦК України приєднується до розділів «Загальні положення», «Кредитні картки», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та Правил надання банківських послуг АТКБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, затвердженій Протоколом засідання Правління Банку № 8 від 19.02.2019 року. Заяву від 28.01.2020 було укладено в електронному вигляді відповідно до чинного законодавства України. Копію Заяви було посвідчено уповноваженим представником Банком за довіреністю кваліфікованим електронним підписом у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд». На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 12/23, тип - Універсальна, що підтверджується випискою по рахунку. Також для зручності користування рахунком Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 08/28, тип Універсальна. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача. В свою чергу представником відповідача, адвокатом Чапала Ю.О. до суду направлені заперечення на відповідь на відзив. Представник зауважує, що позивачем не надано доказів укладання кредитного договору від 28.01.2020 у письмовій формі з дотриманням вимог щодо форми договору згідно ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» та ч. 1 ст. 1055 ЦК України. Крім того, позивачем не надано пояснень яка саме редакція договору приєднання була затверджена Протоколом засідання Правління Банку № 8 від 19.02.2019 в контексті того, що в мережі інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms містяться численні редакції договорів приєднання, які були актуальні, тобто були чинними як станом на наведену дату Протоколу засідання Правління Банку № 8 від 19.02.2019, так і у великій кількості редакцій вже після цієї дати з 19.02.2019 по 28.01.2020. Також представник відповідача вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Крім того, від представник АТ КБ «ПриватБанк» надійшли додаткові пояснення по справі, зміст яких відповідає позиції позивача, висловленій у попередніх поданих до суду заявах по суті спору. Додатково зауважено, що розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором. Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки Відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції). З матеріалів справи не вбачається, а Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. 25.03.2026 під час судового засідання представник позивача Побережна О.Г. підтримала позов з викладених у ньому підстав та у відповіді на відзив на позов. 25.03.2026 представник відповідача, адвокат Чапала Ю.О., заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позов та у запереченнях на відповідь на відзив. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Отже, щодо факту укладення кредитного договору між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , суд звертає увагу на наступне. Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Так, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв?язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений (постанова Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 336/6542/21). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010 стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно п. 5 ч. 3 Положення «Про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України» від 13.12.2019 № 151, затвердженого Правлінням Національного Банку України, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, цифровий власноручний підпис власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом. Відповідно до п. 6 Положення, цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. Використання цифрового власноручного підпису клієнтом банку не вимагає наявності попередньо укладеного договору між банком та клієнтом (п. 7 Положення). Банк самостійно визначає технологію створення електронних документів, які клієнт підписує цифровим власноручним підписом, та забезпечує дотримання вимог цього Положення (п. 8 Положення). З матеріалів справи слідує, що 28.01.2020 [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», з якої слідує, що вона на підставі власного волевиявлення, приєднується до розділів «Загальні положення», «Кредитні картки», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка» Умов та Правил надання банківських послуг АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (далі - Договір), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, затвердженій Протоколом засідання Правління Банку № 8 від 19.02.2019 року. Основні умови кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія; сума/ліміт кредиту розмір кредитного ліміту не перевищує: 50 000 грн для карт «Універсальна», 75000 грн для карт «Універсальна Gold»; строк кредитування 20 років; спосіб та строк надання кредиту безготівковим шляхом. Отже, підписанням цієї заяви відповідач погодилась, що дана заява разом Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком Договір про надання банківських послуг. Сторони узгодили те, що підписання заяви та договору відбуватиметься в електронному вигляді, в даному випадку, заява про приєднання до Умов та правил та кредитний договір були підписані відповідачем за допомогою спеціально призначеного пера стилуса на електронному сенсорному пристрої у відділенні Банку, тобто, підписуючи в електронному вигляді дані документи, відповідач погодився зі всіма умовами та правилами кредитного договору, сторонами погоджена умови кредитування, розмір відсотків за користування кредитними коштами. На підставі вищевказаної заяви Відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитні картки, на які було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому змінювався: картка № [NUMBER] від 28.01.2020, термін дії 12/23, картка № [NUMBER] від 20.05.2024, термін дії 08/28 (а.с. 30). Як свідчить виписка по рахунку, відповідач після отримання картки здійснила дії щодо проведення її активації, користувалась карткою, а також отримувала кредитні кошти. Таким чином, факт укладення договору між сторонами знайшов своє підтвердження. Із виписки по рахунку [PERSON] слідує, що витрати відповідача за кредитом склали 218425, 42 грн., при цьому відповідачем було внесено на картковий рахунок шляхом його поповнення кошти в сумі 128 614,95 грн. (а.с. 29-28). Отже, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с. 19-23) [PERSON] користувалась отриманою кредитною карткою та частково погашала утворену заборгованість, що у свою чергу свідчить про отримання останньою кредитної картки з кредитним лімітом та виконання договору. Внаслідок неповного погашення боргу у відповідачки виникла заборгованість за тілом кредиту у загальному розмірі 61084,09 грн., яка отримана нею, але не повернула банку. Разом з тим, у Заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді відсотків, неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. При цьому, звертаючись до суду із позовом банк просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в борг та не повернула відповідач), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. В обґрунтуванні цих позовних вимог банк зазначає, що в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, підтверджується Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємною частиною спірного договору. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач [PERSON] , ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи Заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Позивачем не надано підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, а в самій Заяві відсутні домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами. Тому, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 28.01.2020 шляхом підписання Заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів. Матеріали справи не містять доказів визнання відповідачем, зокрема, факту погодження між сторонами розміру та порядку нарахування процентів у будь-якому розмірі. Зокрема, варто зауважити, що позивач посилається на умови кредитування за карткою «Універсальна», за якою, згідно Заяви, максимальний розмір кредитного ліміту становить 50000 грн. Разом із тим, з довідки про зміну умов кредитування слідує, що максимальний розмір кредитного ліміту, встановлений на картку відповідача, становив 75000 грн. (29.08.2024), що відповідає умовам кредитування за картою «Універсальна Gold» (згідно підписаної відповідачем заяви). Отже, підписуючи Заяву, відповідачу не були визначені конкретні умови щодо процентної ставки. Однак, як зазначено вище, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням наданого АТ КБ «ПриватБанк» розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 28.01.2020, суд вважає, що підлягає стягненню лише заборгованість за фактично використані відповідачем та неповернуті нею кошти в сумі 61084,09 грн. станом на 29.07.2025. З урахуванням вищевикладеного, посилання відповідача у відзиві на не доведення позивачем обставин укладення кредитного договору не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами, в тому числі заявою про отримання банківських послуг та випискою по рахунку відповідача, з яких слідує, що у відповідачки дійсно було волевиявлення на укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів у своє розпорядження та якими вона користувалась у власних потребах на власний розсуд. Щодо доводів представника відповідача про порушення позивачем вимог ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Так, згідно вказаної норми, у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Однак суд вважає, що дана норма не може бути застосовна до спірних правовідносин, оскільки позивач не просить стягнути із відповідача суму заборгованості до закінчення строку кредитування, а звернувся до суду із вимогою про стягнення із відповідача фактичної заборгованості. Отож, з урахуванням вищенаведеного, з відповідача на користь позивача слід стягнути 61084,09 грн. Щодо судових витрат, варто зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, беручи до уваги часткове задоволення позову, оскільки позов заявлено на суму 89810,47 грн., позов задоволено на суму 61084,09 грн., тобто на 68,01 %, таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1647,47 грн. Щодо витрат на правову допомогу представник відповідача заявив, що відповідні докази будуть подані до суду у відповідності до вимог ЦПК України протягом 5 днів після винесення рішення судом.

Outcome: partial