Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

У лютому 2026 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача борг за кредитним договором б/н від 02.04.2021 року у розмірі 62 854,71 грн., а також витрати зі сплати судового збору. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.04.2021 року на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку [PERSON] , між позивачем АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н. Позичальнику було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку, встановлено кредитний ліміт. Між тим, відповідач порушив умови договору кредиту, не повертав отриманий кредит своєчасно, не сплачував кошти (відсотки) за користування ним. В зв`язку із порушенням умов договору, відповідач станом на 20.01.2026 року має заборгованість у розмірі 62 854,71 грн., з яких: 49 533,47 грн. - тіло кредиту, 13 321,24 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 13.02.2026 року відкрито провадження у даній цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. Копію вказаної ухвали було направлено відповідачу, яку він отримав 21.02.2026 року, про що у матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. На адресу суду 10.03.2026 року від [PERSON] надійшов лист, в якому останній зазначає, що позовну заяву не отримував, у зв`язку із чим позбавлений можливості ознайомитися з позовними вимогами та долученими документами до позову, а також подати відзив. Як вбачається з доданих до матеріалів справи документів, позивачем на адресу відповідача направлялись позовна заява разом з додатками, відстеження листа №0505547795282, однак лист повернувся відправнику за закінченням терміну зберігання. Разом з тим, відповідач будучи повідомлений про перебування справи на розгляді в суді не скористався своїм процесуальним правом на ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні суду, та відповідно подачею відзиву на позовну заяву. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Отже, у встановлений судом в ухвалі від 13.02.2026 року строк, відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи, відзиву на позов не подав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача також не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 02.04.2021 року [PERSON] за допомогою електронних засобів підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту. Вказана заява відповідає ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договір приєднання є договір, умови якої встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який не може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. [PERSON] видано кредитну картку № [NUMBER] , а кредитний ліміт за нею неодноразово змінювався. Так, 17.12.2023 року кредитний ліміт збільшено до 50 000,00 грн., а 01.09.2025 року зменшено до 0,00 грн. Окрім того, позивачем до суду надано виписку про рух коштів по рахунку [PERSON] за період з 02.04.2021 по 22.01.2026. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проте, враховуючи, що взяті на себе зобов`язання позичальник не виконує належним чином, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів та нарахованих на них відсотків. Тому, у зв`язку із порушенням умов договору, відповідач станом на 20.01.2026 року має заборгованість та повинен сплатити грошові кошти у розмірі 62 854,71 грн., з яких: 49 533,47 грн. - тіло кредиту, 13 321,24 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов АТ КБ «Приватбанк» підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2 662,40 грн., що розраховано із врахуванням пониженого коефіцієнту 0,8.

Outcome: approved