Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Деал Фінанс Груп» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання коштів у кредит посилаючись на те, що 27.07.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 8161292, за умовами якого відповідачу надано кошти у розмірі 2000 грн., строк позики 360 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Договір підписано електронним підписом позичальника. Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 Договору про надання коштів у кредит № 8161292 виконав свої зобов`язання, перерахував кошти на банківський рахунок в розмірі 2000 грн. Заборгованість відповідача по кредитним зобов`язанням складає 7 884 грн. 00 коп., з яких 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 539 грн. 00 коп. сума заборгованості за відсотками, 345 сума заборгованості за комісією, 4 000 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. 16.09.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали Договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором про надання коштів у кредит № 8161292 від 27.07.2025 року в сумі 7 884 грн. 00 коп., які просить стягнути разом з судовими витратами. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 25.12.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце розгляду та витребувано докази по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. Позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неяки невідома. Надала до суду відзив на позовну заяву, де зазанчила, що нею не заперечується факт отримання кредитних коштів, проте просить врахувати складне матеріальне становище та низький рівень доходу, не заперечує провести розгляд справи у її відсутність. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, які в судове засідання не з`явилися. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 27.07.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит № 8161292, за умовами якого відповідачу надано кошти у розмірі 2 000 грн., строк позики 360 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Згідно з умовами договору позики позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений строк на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплачувати проценти позикодавцю відповідно до умов цього договору. Згідно п.2.2.8.Кредитного договору комісія за надання кредиту 17.25% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 345.00 грн.). Зазначений договір укладено в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що відповідає вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів» та не суперечить приписам ч.1 ст.205, ст.6, 207, 627-628, ч.2 ст.639 ЦК України. При цьому, на виконання приписів ч.1 ст.638 ЦК України сторони у вказаних договорах досягли згоди щодо всіх істотних умов цього правочину, в зв`язку з чим він в силу положень ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 16.09.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали Договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором про надання коштів у кредит №8161292 від 27.07.2025 року Відповідно до Реєстру прав вимог від 19.11.2025 року до договору факторингу №16/09/25 від 16.09.2025 року ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 7 884 грн. 00 коп. з яких 2 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1 539 грн. 0 коп. сума заборгованості за відсотками, 345 сума заборгованості за комісією, 4000 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. Так, згідно п.2.1.3. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу (день підписання реєстру прав вимог). Підписаний сторонами Реєстр прав вимог в паперовому/електронному вигляді є невідємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта/Кредитодавця до Фактора/Позивача вимоги. Момент переходу права грошової вимоги до Позивача є день підписання відповідного Реєстру прав вимоги. Таким чином за договором про надання коштів у кредит № 8161292 від 27 липня 2025 року, позичальником за яким є [PERSON] , новим кредитором/ стягувачем є ТОВ «Деал Фінанс Груп» відповідно до договору факторингу від 16.09.2025 року № 16/09/25. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим позивач набув право грошової вимоги до відповідача за цим договором. При вирішенні питання про розмір заборгованості судом враховано наступне. Кредитним договором № 8161292 від 27 липня 2025 року визначено, що сума кредиту складає 2000 грн., строком на 360 днів. Згідно з розрахунком встановлено, що заборгованість за основною сумою боргу становить 2000,00 грн; заборгованість за процентами позивач обраховує у розмірі 1 539 грн; заборгованість за комісією 345 грн. Враховуючи встановлені судом обставини та надані позивачем докази, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості, яка складається з тіла кредиту нарахованих відсотків та комісії за кредитним договором підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення неустойки за кредитним договором № 8161292 в розмірі 4000 грн. то суд виходить з наступного. За п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки в сумі 4000 грн. нараховану позивачем у період дії в Україні воєнного стану. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн. позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 22-08/25ДІЛ від 22.08.2025 року, Витяг з Акту №3-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року від 08.12.2025року, Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 року, платіжна інструкція. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При вирішенні питань про відшкодування витрат на професійну правову допомогу та покладення на сторони судових витрат має враховуватися принцип пропорційності задоволених вимог, що вказано у додатковій постанові Велика палата ВС у справі № 206/4841/20. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, межі задоволення позовних вимог, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, дійшов до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 2000 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позовні вимоги задоволено на 49 %, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1 186,98 грн.

Outcome: partial