Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кандрашин К.В. звернулася до Соборного районного суду м. Дніпра з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, [PERSON] про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 31.03.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду. 15.04.2025 року на виконання ухвали суду на адресу Соборного районного суду м. Дніпра від позивача надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Кандрашин К.В. звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа [PERSON] про визнання права власності та стягнення недоотриманої пенсії. Ухвалою Соборного районного суду м. Дніпра від 30 квітня 2025 року зазначену цивільну справу було передано на розгляд Слов`янському міськрайонному суду Донецької області. 30.05.2025 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла вищезазначена цивільна справа. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено наступне. [INFO] помер [PERSON] , який є дідусем позивачки. У зв`язку з збройною агресією Російської Федерації, [PERSON] при житті мешкав на території, яка є тимчасово окупованою та у зв`язку із похилим віком не виїжджав на підконтрольну українській владі території, відтак, у відповідача перед [PERSON] з`явилася заборгованість з виплати пенсії. Так, за період з 15.02.2021 року по 31.08.2023 року сума недоотриманої пенсії склала 363141,10 грн. Оскільки смерть [PERSON] мала місце на тимчасово-окупованій території, позивачка була вимушена звернутися до суду, з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. 19.07.2023 року на підставі рішення суду було видано свідоцтво про смерть [PERSON] 10.02.2024 року позивачка звернулася до Приватного нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіної О.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті її діда [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . У зв`язку із чим була зареєстрована спадкова справа № 71981436. Спадщина складається з недоотриманої пенсії, яка знаходиться в ГУ ПФУ Донецької області. 21 лютого 2025 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіною О.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, яка знаходиться в ПФУ Донецької області та на нерухоме майно, яке належало спадкодавцеві на день смерті. Підставою для відмови слугувало те, що нотаріальна дія не може бути вчинена оскільки неможливо встановити коло спадкоємців після смерті [PERSON] тому, що за даними реєстру актів цивільного стану у спадкодавця, ще є живий спадкоємець, син [PERSON] . Встановити факт реєстрації [PERSON] за спадкодавцем неможливо, так як він був зареєстрований на день смерті спадкодавця за однією адресою на тимчасово окупованій території Донецької області. Також не можливо встановити факт, що [PERSON] відмовився від спадщини. Оскільки при житті [PERSON] заповіт не складав, [PERSON] здійснює спадкування після померлого [INFO] її дідусем за законом. [PERSON] у шлюбі не перебував. Його дружина [PERSON] померла [INFO] Рідний син [PERSON] і батька позивачки [PERSON] живий, але спадщину після смерті померлого батька не прийняв, внаслідок його перебування на тимчасово-окупованій території Донецької області. Інших дітей, так само, як і спадкоємцев другої, третьої та четвертої черги спадкодавець [PERSON] не мав. Крім того, у свідоцтві про народження позивача, прізвище « [PERSON] » зроблено російською мовою. При видачі паспорту громадянина України, також допущена розбіжність у прізвищі позивачки. Так, у паспорті позивачки російською транскрипцією прізвище « [PERSON] » трансформовано українською мовою, як « [PERSON] », в той час, коли прізвище і батька і дідуся в українській транскрипції є « [PERSON] », а в російській « [PERSON] ». Таким чином, позивачка має право на спадкування за законом у п`яту чергу і є спадкоємцем після померлого дідуся [PERSON] , проте відповідно до п.1 та п.п.1 п.2 ст. 16 ЦК України, єдиним шляхом захисту права і законних інтересів [PERSON] є звернення до суду з відповідним позовом. На підставі викладеного позивачка просить суд визнати право власності та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на її користь недоотриману пенсію у розмірі 363141,10 грн. за період з 15.02.2021 року по 31.08.2021 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , а також стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір в розмірі 3631,42 грн. Позивачка та його представник - адвокат Кандрашин К.В. в судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи містяться заяви представника позивача адвоката Кандрашина К.В. про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав відзив, в якому зазначив, що Головне управління вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до частини другої статті 49 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Заява про поновлення пенсії подається пенсіонером особисто до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії (пункт 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1). Виплата пенсії внутрішньо переміщеним особам проводиться відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» (далі-Постанова №637) на підставі відомостей, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. З метою обліку внутрішньо переміщених осіб органи соціального захисту населення ведуть Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, держателем якої є Міністерство соціальної політики України, до якої вноситься така інформація (п.5 постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб»). Можливість виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, врегульовано статтею 52 Закону №1058, в тому числі і в частині їх виплати спадкоємцям, за умови надання свідоцтва про право на спадщину, де спадковим майном зазначено пенсію померлого пенсіонера. У випадках, коли на день смерті пенсіонера нарахування та виплата пенсії не здійснювалась, заява щодо поновлення виплати пенсії особисто пенсіонером не надавалась, органи Пенсійного фонду України можуть відновити нарахування пенсії на підставі заяви спадкоємця, визначеного нотаріусом. Обчислення розміру пенсії, що могла бути нарахована, проводиться згідно з частиною другою статті 49 Закону № 1058, з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058 (не більше ніж за три року до дня звернення за отриманням пенсії). Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення визначеного нотаріусом спадкоємця з усіма передбаченими законодавством документами (аналогічні права належали спадкодавцю). При надані відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину. Передбачений Постановою №637 окремий порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165 «Про затвердження Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території». Відповідно до п. 1 Порядку виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території (далі Порядок) визначено механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до Порядку 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік. Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи), та у сформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів). [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) перебував на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Маріуполь (далі - Головне управління) як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058). Нарахування пенсійних коштів [PERSON] не проводилось з 01.06.2016 у зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію пенсіонера в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Пенсійна справа знята з обліку з 01.09.2023 у зв`язку зі смертю пенсіонера [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть від 24.01.2024 серія [NUMBER] , місце смерті [PERSON] Донецька область, м. Донецьк. Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Донецький район є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 07.04.2014. Для надання відповіді на лист приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіної О.В. (далі - Нотаріус) Головним управлінням в березні 2024 року надіслана довідка Нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в розмірі 363141,10 грн за період з 15.02.2021 по 31.08.2023 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058. Водночас, на теперішній час, особливості реалізації прав осіб, які проживають на тимчасово окупованій території, на пенсійне забезпечення визначено пунктом 144 розділу XV Закону №1058, яким визначено, що громадяни України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. За життя [PERSON] до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії відповідно до вимог чинного законодавства не звертався, а відтак пенсія за період з 01.06.2016 по 31.08.2023 не підлягала нарахуванню і не була йому нарахована. Кошти, які не були нараховані померлому не є належною пенсійною виплатою (недоотриманою пенсією). За таких умов, пенсійні виплати не можуть бути нараховані померлій особі та не можуть вважатися недоотриманою пенсією, а тому не підлягають виплаті членам сім`ї померлого. Отже, право на нарахування (перерахунок) пенсійних виплат є нерозривно пов`язаним з особою пенсіонера Аналогічну позицію висловив Верховний Суд України в ухвалі від 18.05.2011 у справі № 6-25244св10. Так судом зазначено, що не можуть входити до складу спадщини суми, які на момент смерті спадкодавця в установленому порядку не були нараховані і будь-яка заборгованість із виплати відсутня. Верховний Суд у постанові від 14.04.2020 у справі № 431/6232/18-ц дійшов висновку, що при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини. У зв`язку з відсутністю звернення пенсіонера до територіальних органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати пенсії за життя у встановленому законодавством України порядку, станом на 27.06.2025 недоотримана пенсія у зв`язку зі смертю [PERSON] відсутня. На підставі викладеного представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. 17.10.2025 року через підсистему Електронний суд надійшла заява від представника позивача адвоката Кондрашина К.В., в якій представник позивача зазначає про наступне. 15.10.2025 позивач отримав доступ до матеріалів електронної справи та ознайомився з позицією Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає в не проведенні нарахування пенсійних коштів [PERSON] в зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію пенсіонера в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб та відсутністю заяви [PERSON] щодо поновлення виплати пенсії. З такою позицією позивач не погоджується з огляду на те, що ст. 49 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не містить таких підстав для припинення (ненарахування) пенсійних виплат [PERSON] як у зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію пенсіонера в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Так саме, як і посилання на відсутність заяви [PERSON] щодо поновлення виплати пенсії. Тим більше, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження такої позиції. Натомість матеріали спадкової справи № 71981436 після померлого [INFO] [PERSON] містять лист управління обслуговування громадян відділ № 17 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.03.2024 № 0500-0220-8/23672, згідно якого на запит Приватного нотаріуса Лушкіной О.В №43/02-14 від 10.02.2024, надано інформацію саме про розмір недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 15.02.2021 по 31.08.2023 у сумі 363141,10 грн. 09.12.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Алєксєєва Д.Є. надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких Головне управління на виконання ухвали Суду від 24.11.2025 повідомляємо наступне. За матеріалами електронної пенсійної справи [PERSON] перебував на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Маріуполь (далі Головне управління) як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058). Виплата пенсії за життя [PERSON] проведена по травень 2016 року. Нарахування пенсійних коштів [PERSON] не проводилось з 01.06.2016 у зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію пенсіонера в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. [PERSON] із заявою щодо поновлення виплати пенсії на контрольованій українською владою території у встановленому порядку до органів Пенсійного фонду України не звертався. Інформація про проходження [PERSON] фізичної ідентифікації особи в АТ «Ощадбанк» або в органах Пенсійного фонду України відсутня. Пенсійна справа знята з обліку з 01.09.2023 у зв`язку зі смертю пенсіонера [INFO] . Згідно свідоцтва про смерть від 24.01.2024 серія [NUMBER] , місце смерті [PERSON] Донецька область, м. Донецьк. Згідно Наказу від 28.02.2025 №376 Міністерства розвитку громад та територій України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 №380/43786 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Донецькій район з 07.04.2014 віднесено до тимчасово окупованої Російською Федерацією території України. Для надання відповіді на лист приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіної О.В. (далі - Нотаріус) Головним управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] та в березні 2024 року надіслана довідка Нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в розмірі 363141,10 грн за період з 15.02.2021 по 31.08.2023 з урахуванням вимог частини першої статті 46 Закону №1058. Стосовно ж недоотриманої пенсії [PERSON] за період з 01.06.2016 по 31.08.2023 представник відповідача повідомляє наступне. Особливості реалізації прав осіб, які проживають на тимчасово окупованій території, на пенсійне забезпечення визначено статтею 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», пунктом 144 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058. Згідно пункту 144 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 громадяни України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії». Таким чином, починаючи з 2014 року особи, які проживали на тимчасово окупованій території, мали можливість одержувати пенсії від Пенсійного фонду України, якщо не отримали громадянства Російської Федерації та не одержують пенсії та соціальні послуги від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. За наявною інформацією, за життя з часу припинення пенсійних виплат [PERSON] , який мешкав на тимчасово окупованої території України, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації не звертався, а відтак пенсія за період з 01.06.2016 по 31.08.2023 не підлягала нарахуванню і не була йому нарахована. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, право на пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Кошти, які не були нараховані померлому не є належною пенсійною виплатою (недоотриманою пенсією). За таких умов, пенсійні виплати не можуть бути нараховані померлій особі та не можуть вважатися недоотриманою пенсією, а тому не підлягають виплаті членам сім`ї померлого. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав є визнання права. Зі Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 січня 2024 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Донецьку Донецької області у віці 82 роки. З матеріалів спадкової справи № 21/2024 від 10.02.2024 року, наданої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Лушкіною О.В. на виконання ухвали Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 24.11.2025 року про витребування доказів, вбачається, що 10 лютого 2024 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Лушкіної О.В. звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті її діда [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 10.02.2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Лушкіною О.В. було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] , що підтверджується відповідною інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за № 75775849. Відповідно до Витягу про реєстрації Спадкової справи № 75775876 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Лушкіною О.В. було зареєстровано спадкову справу у спадковому реєстрі за № 71981436, та номером у нотаріуса № 21/2024. 10.02.2024 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, [PERSON] було скеровано до Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області запит щодо надання інформації про наявність недоотриманої пенсії за життя [PERSON] , [INFO] , що був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] , а також про наявність заповідального розпорядження та дату його вчинення за кожним рахунком окремо. З відповіді заступника начальника відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області Стакан К. від 11.03.2024 року наданої приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу, Лушкіній О.В. вбачається, що сума недоотриманої пенсії [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] за період з 15.02.2021 року по [INFO] складає 363141,10 грн. Крім того, Головне управління ПФУ в Донецькій області звертає увагу на те, що відповідно до ст. 46 ЗУ «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року народження сума пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. 21.02.2025 року [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її діда, що підтверджується відповідною заявою, яка міститься в матеріалах спадкової справи. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, Лушкіною О.В. від 21.02.2025 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, яка знаходиться в ПФУ Донецької області та на нерузоме майно, що належало спадкодавцеві на день смерті у зв`язку із тим, що не можливо встановити коло спадкоємців після смерті [PERSON] , тому, що за даними реєстру актів цивільного стану у спадкодавця ще є живий спадкаємець, син [PERSON] . Встановити факт реєстрації [PERSON] зі спадкодавцем неможливо, так як він був зареєстрований на день смерті на тимчасово окупованій території Донецької області та неможливо встановити факт того, що [PERSON] відмовився від спадщини. Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України(стаття 1219 ЦК України). Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Згідно частин першої та третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебував на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Маріуполь (далі Головне управління) як внутрішньо переміщена особа та отримував пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Виплата пенсії за життя [PERSON] проведена по травень 2016 року. Нарахування пенсійних коштів [PERSON] не проводилось з 01.06.2016 у зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію пенсіонера в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб. Пенсійна справа знята з обліку з 01.09.2023 у зв`язку зі смертю пенсіонера [INFO] . Спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено 10 лютого 2024 року приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, Лушкіною О.В. Матеріали спадкової справи містять інформацію, а саме відповідь Головного Управління Пенсійного Фону України в Донецькій області, розмір недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю [PERSON] складає грн. який помер [INFO] за період з 15.02.2021 року по 31.08.2023 року складає 363141,10 грн. з урахуванням вимог ст. 46 Закону № 1058. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу, Лушкіною О.В. від 21.02.2025 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію, яка знаходиться в ПФУ Донецької області та на нерухоме майно, що належало спадкодавцеві на день смерті у зв`язку із тим, що не можливо встановити коло спадкоємців після смерті [PERSON] , тому, що за даними реєстру актів цивільного стану у спадкодавця ще є живий спадкоємець, син [PERSON] . Встановити факт реєстрації [PERSON] зі спадкодавцем неможливо, так як він був зареєстрований на день смерті на тимчасово окупованій території Донецької області та неможливо встановити факт того, що [PERSON] відмовився від спадщини. Разом з тим, матеріали спадкової справи надісланої приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу, Лушкіною О.В. за № 21/2024 згідно ухвали суду від 24.11.2025 року, інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] та отримали відповідне свідоцтво про право на спадщину не містить. За нормою ч.1 ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. ст. 1268 - 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України та п. 3.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 із наступними змінами та доповненнями, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, судом з достовірністю встановлено, що спадкоємець [PERSON] внучка спадкодавця [PERSON] у передбачений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, до складу якої увійшла, зокрема, недоотримана пенсія за період з 15.02.2021 року по 31.08.2023 року в розмірі 363141,10 грн., яка є предметом даного спору. Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується представником відповідача, на запит нотаріуса було видано відповідь про недоотриману за життя пенсію [PERSON] за період з 15.02.2021 по 31.08.2023 у сумі 363141,10 грн., з урахуванням вимог ст. 46 Закону № 1058. Згідно з інформації наданої відповідачем на виконання ухвали суду від 24.11.2025 року про витребування доказів, вбачається, що за [PERSON] за період часу з червня 2016 року по серпень 2023 року обліковується призначена пенсія в розмірі 824,127,29 грн. У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який станом на час розгляду даного спору триває. Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 №376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Донецький район є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України з 07.04.2014. Відповідно до ч. 1ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже, оскільки за життя [PERSON] недоотримав пенсію у розмірі 363141,10 грн., яка увійшла до складу спадщини, а позивач [PERSON] є його спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому суд приходить до переконання, що позивач як спадкоємець набула право на отримання невиплаченої пенсії, при цьому, як було зазначено вище, спадкоємець має право на отримання всієї нарахованої та невиплаченої за життя пенсії спадкодавця [PERSON] . Разом з тим, відповідачем, не визнається сума успадкованої пенсії за період за період з 15.02.2021 по 31.08.2023 у сумі 363141,10 грн. Доводи відповідача про те, що нарахування пенсійних коштів [PERSON] не проводилось з 01.06.2016 у зв`язку з відсутністю інформації про реєстрацію пенсіонера в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, а також про те, що за життя з часу припинення пенсійних виплат [PERSON] , який мешкав на тимчасово окупованої території України, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації не звертався, інформація про проходження [PERSON] фізичної ідентифікації особи в АТ «Ощадбанк» або в органах Пенсійного фонду України відсутня не заслуговують на увагу, з огляду на наступне. Згідно зі статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі смерті пенсіонера. Рішення стосовно припинення виплати пенсії [PERSON] на інших підставах суду не надано. Крім того, суд наголошує, що навіть у разі наявності відповідного рішення про припинення виплати пенсії, така пенсія не може не нараховуватися, адже частиною 1 статті 49 вищезазначеного Закону передбачені підстави саме припинення виплати пенсії, а не припинення її нарахування, оскільки частиною 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість поновлення виплати пенсії, яка здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 27 червня 2024 року у справі № 243/11178/21, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Крім того, відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6). Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. На час виникнення спірних правовідносин ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, запроваджено не було. Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII «Про забезпечення праві свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції. Відповідно до ст. 2 Закону України від 18 січня 2018 року № 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України. Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність у особи її реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, не підтвердження місця фактичного проживання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання належного їй спадкового майна. Суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині першій статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини. Що ж до посилань відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, суд звертає увагу на такі обставини. Отже, Порядок 1165 визначає додаткові умови виплати недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, що не передбачені Конституцією України та Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2). Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів. У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами. Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами. Суд вважає необхідним звернути увагу на ту обставину, що у разі застосування Порядку 1165 виплата недоотриманої пенсії, належної спадкодавцеві відбудеться лише щомісячними платежами у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і лише у разі достатності відповідних бюджетних призначень. Отже, зазначеною постановою звужуються права на отримання неодержаних за життя пенсійних виплат спадкодавця як внутрішньо переміщеної особи у порівнянні з встановленим законом порядком отримання недоотриманої пенсії інших осіб. В силу статті 1 Закону України Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні від 06.09.2012 непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Крім того, відповідно до частин першої - другої статті 8 цього Закону розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації; з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться антидискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів; результати антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів підлягають обов`язковому розгляду під час прийняття рішення щодо видання (прийняття) відповідного нормативно-правового акт; обов`язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. Згідно ст.2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, який полягає в тому, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями, є одним з головних завдань цивільного судочинства. Положенням ст. 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі Броньовський проти Польщі зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Щокін проти України від 14.10.2010 зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки на умовах, передбачених законом, а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів. Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50). Згідно ч. 1ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1ст. 16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач, як спадкоємець п`ятої черги за законом своєчасно прийняла спадщину після смерті свого діда, однак приватним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , та позивачка позбавлена в іншому порядку, ніж шляхом ухвалення судового рішення про визнання за ним права власності на спадкове майно, реалізувати своє право на спадщину, а тому суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже, оскільки за життя дід позивачки недоотримав пенсію у розмірі у розмірі 363141,10 грн. за період з 15.02.2021 року по 31.08.2023 року, яка увійшла до складу спадщини, а позивачка є його спадкоємцем, тому суд приходить до переконання, що позивач як спадкоємець набула право на отримання невиплаченої пенсії, при цьому, як було зазначено вище, спадкоємець має право на отримання всієї нарахованої та невиплаченої за життя пенсії спадкодавця. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме визнанні права власності позивачки на недоотриману пенсію у розмірі 363141,10 грн. за період з 15.02.2021 року по 31.08.2023 року в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та її стягнення з відповідача на корить позивача, без обмеження будь-яким часом. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом сплачено судовий збір у сумі 3631,42 грн., а тому суд прийшов до переконання, що з відповідача слід стягнути судовий збір в зазначеній сумі за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved