Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи ТОВ «ФК «Омега фінанс» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 15855 грн. Позов обґрунтовується тим, що 18 лютого 2022 року між ТОВ «Ізі кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 339323 (далі договір № 339323), за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 5500 грн. на строк 15 місяців, а позичальник зобов`язався повернути їх, а також сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Ізі кредит» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу грошові кошти в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплати процентів належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 15855 грн., з яких: 5500 грн. тіло кредиту, 10355грн. проценти. 26 березня 2025 року між ТОВ «Ізі кредит» та ТОВ «ФК «Омега фінанс» укладено договір факторингу № Ф-25/2, згідно з яким право вимоги за договором № 339323 перейшло до позивача. Представник позивача ТОВ «ФК «Омега Фінанс», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явився. В позовній заяві сформовано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] , якій у встановленому порядку надсилався виклик до суду, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомляла, відзиву на позов не подала. Місцеперебування відповідача суду невідоме і надійшли відомості щодо виклику [PERSON] у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК), за зареєстрованим місцем проживання (ч. 10 ст. 130 ЦПК). Процесуальні дії у справі 3 березня 2026 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 18 лютого 2022 року ТОВ «Ізі кредит» та [PERSON] уклали договір № 339323, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику в кредит грошові кошти у розмірі 5500 грн. (п. 3), строком на 15 місяців (п. 5.1), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі (арк. спр. 15 на звороті-17). Сума кредиту, яка зазначена в цьому договорі, надається позичальнику в готівковій формі у національній валюті не пізніше наступного робочого дня з дати підписання цього договору (п. 3.1). За змістом п. 5.4 договору № 339323 позичальник сплачує кредитодавцю 228,63% річних з 1 по 10 платіж та 0,81% річних за всіма наступними платежами до останнього платежу; у розрахунку з потижневою сплатою 19,05% з 1 по 10 платіж та 0,07% за всіма наступними платежами до останнього платежу, за період дії договору 190,85%. Відповідно до п. 5.7 договору № 339323 загальна вартість кредиту в грошовому виразі становить 15855 грн., що складає 5500 грн. суми кредиту та 10355 грн. процентів за користування кредитом, або 152,71% у процентному значенні. Графіком платежів доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, проценти за користування кредитом, дати платежів, суми платежів за розрахунковий період, кількість днів у розрахунковому періоді (арк. спр. 17). ТОВ «Ізі кредит» 18 лютого 2022 року надало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 5500 грн., про що свідчить видатковий касовий ордер від 18 лютого 2022 року (арк. спр. 19). Згідно з поданою ТОВ «ФК «Омега фінанс» деталізацією нарахувань та обліку платежів у [PERSON] станом на 13 травня 2025 року наявна заборгованість за договором № 339323 в розмірі 15855 грн., з яких з яких: 5500 грн. тіло кредиту, 10355 грн. проценти (арк. спр. 20 на звороті). 26 березня 2025 року ТОВ «Ізі кредит» та ТОВ «ФК «Омега фінанс» уклали договір факторингу № Ф-25/2, відповідно до умов якого ТОВ «Ізі кредит» відступає ТОВ «ФК «Омега фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Омега фінанс» приймає належні ТОВ «Ізі кредит» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (арк. спр. 24-26). Згідно з платіжною інструкцією від 1 квітня 2025 року № 25 ТОВ «ФК «Омега фінанс» сплатило на користь ТОВ «Ізі кредит» кошти згідно договору факторингу від 26 березня 2025 року № Ф-25/2 (арк. спр. 27). Відповідно до реєстру боржників від 26 березня 2025 року № 1 від ТОВ «Ізі кредит» до ТОВ «ФК «Омега фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 339323 на загальну суму 15855 грн. (арк. спр. 26 на звороті). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Омега фінанс» за договором № 339323, який укладений між ТОВ «Ізі кредит» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за договором. Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Суд установив, що відповідач [PERSON] та ТОВ «Ізі кредит» уклали договір № 339323, відповідно до умов якого ТОВ «Ізі кредит» надало відповідачу кошти в сумі 5500 грн. строком на 15 місяців, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування ними, розмір яких визначений договором. 18 лютого 2022 року кредитні кошти надані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Ізі кредит» суд вважає доведеним. У підписаному відповідачем договорі № 339323 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами та строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. У подальшому позивач ТОВ «ФК «Омега фінанс» набув права грошової вимоги до [PERSON] за договором № 339323, укладеним між ТОВ «Ізі кредит» та [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки не повернула кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за договором № 339323, яка становить 15855 грн., з яких: 5500 грн. тіло кредиту, 10355 грн. проценти. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Вказані обставини відповідач не спростувала, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надала. Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором № 339323 в повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2662,40 грн.

Outcome: approved