Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

У лютому 2026 року [PERSON] та [PERSON] через свого представника звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними право власності в порядку спадкування по 1/2 частці за кожним на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] , належний померлому [INFO] [PERSON] , який доводився позивачу [PERSON] тестем, а позивачу [PERSON] дідом по лінії матері, спадщину після якого фактично прийняла дочка останнього [PERSON] , так як уступила в управління та володіння спадковим майном, але за життя не оформила на неї своїх спадкових прав, так як померла [INFO] . Позивачі як спадкоємці за законом першої черги, прийняли спадщину після смерті [PERSON] , яка доводилася позивачу [PERSON] дружиною, а позивачу [PERSON] матір`ю, так як на день смерті спадкодавці проживали разом з нею, за заявами яких приватним нотаріусом заведена спадкова справа, але не можуть оформити свої права в позасудовому порядку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, право власності на який належним чином не зареєстровано. Ухвалою судді від 09 лютого 2026 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, якою також витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дикої Ю.В. копію спадкової справи № 6/2014, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] та відомості, чи відкривалася спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 22); 03.03.2026 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дикої Ю.В. надійшли витребувані судом докази (а.с. 32-33); 04 березня 2026 року представником позивачів [PERSON] подано заяву про виклик свідків (а.с. 109); ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 04 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 111); 16.03.2026 року до суду від Державного нотаріального архіву надійшла інформація щодо спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с. 116); 30.03.2026 року на запит суду (а.с. 124) від Бурімського старостинського округу Ічнянської міської ради надійшла копія заповіту, складеного від імені [PERSON] (а.с. 126). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Представник відповідача Ічнянської міської ради у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що вони проживали по сусідству з померлим [PERSON] , після смерті якого будинком опікувалася його дочка [PERSON] , яка доглядала за ним та обробляла земельну ділянку біля нього. Відзиву на позов відповідачем не подано. Дослідивши матеріали справи, та заслухавши показання свідків [PERSON] , [PERSON] , суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 11), який доводився позивачу [PERSON] тестем (а.с. 9, 9-на звороті), а позивачу [PERSON] дідом по лінії матері (а.с. 9, 9-на звороті, 10), після смерті якого відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] (а.с. 12-на звороті, 13). ФОП [PERSON] 17 вересня 2025 року на замовлення [PERSON] виготовлений технічний паспорт на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 14-16). Відповідно до довідки Бурімського старостинського округу Ічнянської міської ради №02-13/65/3 від 11.11.2025 року, [PERSON] на день своєї смерті [INFO] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] сам (а.с. 10-на звороті). [PERSON] дочка померлого [PERSON] (а.с. 9), яка доводилася позивачу [PERSON] дружиною (а.с. а.с. 9-на звороті), а позивачу [PERSON] - матір`ю, померла [INFO] (а.с. 13), спадщину після якої прийняли її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , так як на день смерті останньої проживали разом з нею (а.с. 47, 48), за заявами яких приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дикою Ю.В. 14 серпня 2014 року заведена спадкова справа № 6/2014 (а.с. 37-106). Із листа Державного нотаріального архіву Чернігівської області 3 561/01-17 від 11.03.2026 року вбачається, що спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] Ічнянською державною нотаріальною конторою не заводилася (а.с. 116). Як убачається з акту про встановлення факту проведення поховання, підписаного [PERSON] та [PERSON] , затвердженого старостою Бурімського старостинського округу Ічнянської міської ради 11.11.2025 року, останні підтвердили факт поховання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , який проживав у [ADDRESS] та помер [INFO] (а.с. 12). Із копії постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дикої Ю.В. № 2/02-31 від 27.01.2026 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю в останніх правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 16-на звороті-17). 28 грудня 1987 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, [PERSON] (а.с. 126). Згідно п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 6 ч. 2 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР», затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31 січня 1966 року, за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1966 року передбачалося, що державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали. У сільській місцевості оформлення будинків здійснювалося шляхом запису у по господарській книзі сільської ради після закінчення будівництва. Таким чином, реєстрація будинків та домоволодінь, розташованих у селі, вказною вище інструкцією не передбачалася. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. № 18/5 (зі змінами та доповненнями, які діяли на час смерті [PERSON] ), було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Крім цього, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Ці документи приймаються державним нотаріусом з урахуванням у кожному випадку всіх конкретних обставин і при відсутності заперечень з боку інших спадкоємців. Разом з тим, факт прийняття спадщини [PERSON] після померлого [INFO] її батька [PERSON] підтверджується показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , які зазначили, що саме [PERSON] опікувалася будинком [ADDRESS] . При цьому, надаючи оцінку складеного [PERSON] заповіту від 28.12.1987 року на ім`я [PERSON] , суд враховує показання вказаних вище свідків, які вказали про те, що у [PERSON] був сина, який жив у росії, та приходить до висновку, що останній не міг фактично прийняти спадщину після свого батька, враховуючи вказані вище обставини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Аналізуючи зібрані докази суд вважає встановленим, що [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці за законом першої черги, прийняли спадщину після померлої [INFO] [PERSON] , так як на день смерті останньої проживали разом з нею, яка, у свою чергу, фактично прийняла спадщину після померлого [INFO] її батька [PERSON] . Однак, враховуючи, що позивачі не можуть оформити свої спадкові права у позасудовому порядку у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, право власності на який належним чином не зареєстровано, тому за ними слід визнати права власності в порядку спадкування на будинок в рівних частках за кожним. Суд установив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивачів обгрунтовані на законі.

Outcome: approved