Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту батьківства, в якій (з урахуванням подальшого уточнення) вказував, що з 2000 року його батьки - [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання, а саме [INFO] у них народився спільний син заявник по справі. Проте, оскільки батьки заявника не перебували між собою в зареєстрованому шлюбі та не подали спільної заяви про визнання батьківства, а тому відомості про батька [PERSON] були внесені органом державної реєстрації актів цивільного стану до актового запису про народження дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Заявник [PERSON] належним чином прийняв спадщину після смерті батька, проте нотаріус відмовив йому в посвідченні спадкових прав у зв`язку з відсутністю доказів наявності родинних відносин між заявником та [PERSON] . Тому [PERSON] просив в судовому порядку встановити факт, що [PERSON] є його рідним батьком та внести відповідні зміни до актового запису про його народження. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заяву про встановлення факту батьківства підтримали. В судове засідання заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи Вознесенського відділу ДРАЦС не з`явилися. Оскільки матеріали містять достатньо інформації та доказів, необхідних для розгляду справи, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі заінтересованої особи [PERSON] , а також представника заінтересованої особи Вознесенського відділу ДРАЦС. Заслухавши пояснення заявника [PERSON] , представника заявника [PERSON] , показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України (що був чинним на момент народження [PERSON] ) при народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. Відповідно до чинної на час розгляду справи ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема дитиною, яка досягла повноліття (ст. 130 СК України). Згідно роз`яснень, які надав Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (п.п. 1, 15) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст. 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Крім цього, згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. З показань свідків [PERSON] , [PERSON] суд встановив, що з 2000 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання, а саме [INFO] у них народився спільний син [PERSON] . Також встановлено, що оскільки батьки заявника не перебували між собою в зареєстрованому шлюбі та не подали спільної заяви про визнання батьківства, а тому відомості про батька [PERSON] були внесені органом державної реєстрації актів цивільного стану до актового запису про народження дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Заявник [PERSON] позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування у зв`язку з відсутністю доказів наявності родинних відносин між ним та [PERSON] . У той же час, факт батьківства [PERSON] відносно [PERSON] знайшов своє повне підтвердження в судовому засіданні наступними доказами: - показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , які пояснили, що [PERSON] та [PERSON] з 2000 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON] . [PERSON] визнавав та називав [PERSON] своїм сином, проводив з ним багато часу, організовував свята для дитини, опікувався ним до своєї смерті. При цьому [PERSON] та [PERSON] дуже подібні зовні; - копіями фотокарток зі спільним зображенням [PERSON] та [PERSON] у різні періоди їхнього життя (а.с. 14-20); - висновком судової молекулярно-генетичної експертизи від 26 листопада 2025 року №СЕ-19/115-25/18460-БД (а.с. 59-66), згідно якої генетичні ознаки Y-хромосоми зразків букального епітелію [PERSON] та [PERSON] (сина [PERSON] ) збігаються між собою. Біологічна спорідненість по чоловічій лінії [PERSON] та [PERSON] не виключається; - іншими доказами в сукупності. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що факт батьківства підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами, а тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. На підставі викладеного,

Outcome: approved