Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 07 грудня 2020 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту в сумі 78 216,36 грн. Позовна заява мотивована тим, що акціонерне товариство «Універсал Банк» (надалі-банк) запустило проект «Monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank, на яких встановлюється кредитний ліміт. Банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація клієнта відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку, за рахунок здійснення якої стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за відповідним електронним посиланням. 07.12.2020 відповідач звернулась до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. На підставі цього договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Також зазначає, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, натомість відповідач не повернула кредитні кошти, чим не виконала зобов`язання за вказаним договором, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість. Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області 29 січня 2026 року було відкрито провадження у цій цивільній справі та постановлено розгляд цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, причина неявки суду невідома, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: [ADDRESS] , скеровувалась ухвала про відкриття провадження рекомендованою поштовою кореспонденцією, та як вбачається із повернутого на адресу суду поштового конверту, яким відповідачу скеровувалась судова кореспонденція, таку повернуто на адресу суду не врученими відповідачу із зазначенням АТ «Укрпошта» причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 755/17944/18 від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, на засадах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов наступного висновку.. Судом встановлено, що 07 грудня 2020 року [PERSON] встановила мобільний застосунок «monobank» й подала до акціонерного товариства «Універсал Банк» анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, яку підписала із застосуванням удосконаленого електронного підпису, та у якій просила відкрити поточний рахунок у цьому банку у гривні на її ім`я № [NUMBER] , встановити кредитний ліміт в сумі, визначеній у мобільному додатку. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank/Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердила, що ознайомилась та отримала примірник у мобільному додатку вказаних вище документів, що складають договір, та зобов`язався виконувати його умови. Вказані обставини підтверджуються копіями анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «Monobank», Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів Monobank/Universal Bank, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту, довідкою про наявність рахунку від 05 жовтня 2025 року. З довідки про розмір встановленого ліміту від 05 жовтня 2025 року слідує, що розмір встановленого кредиту ліміту відповідача за договором від 07 грудня 2020 року становить 70000 гривень. Згідно з наданою банком таблицею розрахунку заборгованості відповідача станом на 05 жовтня 2025 року становить 78216 гривен 36 копійок, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). Окрім цього, зі змісту наданих суду відомостей про рух коштів по картці від 05 жовтня 2025 року та пояснень до них убачається, що відповідач активно користувалась банківським рахунком № [NUMBER] та її заборгованість з урахуванням овердрафту становить 8216 гривні 36 копійок. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З досліджений судом письмових доказів убачається, що кредитний договір між сторонами було укладено в електронній формі, позивач відкрив поточний рахунок на ім`я відповідача, надав їй у кредит грошові кошти, встановивши кредитний ліміт, відповідач у свою чергу активно користувалась платіжною карткою та грошовими коштами, наданими у кредит, однак надані їй позивачем грошові кошти не повернула. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач порушила договірні зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитним договором й має сплатити позивачу відповідну заборгованість. Позивач сплатив судовий збір в сумі 3028 гривень, за правилами частини першої статті 141 ЦПК України сплачений судовий збір підлягає відшкодуванню відповідачем.

Outcome: approved