Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення (друге речення частини п`ятої статті 268 ЦПК України). 21.08.2025 [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2777/Б від 29.06.2000 дійсним та визнання за позивачем права власності на квартиру [ADDRESS] . 1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. Позов обґрунтовано тим, що 29 червня 2000 року на Одеській товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2777/Б між [PERSON] та [PERSON] . Згідно з пунктом 1 договору, його предметом є квартира [ADDRESS] . На виконання п. 8 договору, угоду зареєстровано в КП «Білгород-Дністровське БТІ» в реєстровій книзі № 127 за реєстром № 114, що підтверджується довідкою від 04.08.2025 № 880. Позивачка вступила у право володіння квартирою та володіє нею протягом повних 25 років, сплачує усі необхідні комунальні послуги, обов`язкові платежі. [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса за консультацією з приводу оформлення договору дарування, дізналась, що згідно чинного законодавства України нотаріус не має право вчиняти нотаріальні дії на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого на Одеській товарній біржі (філії). У судовому порядку позивач просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2777/Б від 29.06.2000 дійсним та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , яка була предметом вказаного договору. 1.2. Відповідач правом подачі відзиву не скористався. 2.Рух справи. Позов надійшов до суду 21.08.2025. Ухвалою від 26.08.2025 вказану позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви. 29.08.2025 представник позивача-адвокат Бондаренко Г.Є. подала до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 03.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 03.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, надали суду заяву в якій просять розгляд прави здійснювати за їх відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду належно повідомлений шляхом направлення судових повісток, про поважність причин неявки, відкладення судового розгляду не заявив. 4. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 29 червня 2000 року на Одеській товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2777/Б між [PERSON] та [PERSON] . Предметом вказаного договору є передача у власність покупця ( [PERSON] ) продавцем ( [PERSON] ) квартири [ADDRESS] (пункт 1 договору). На виконання п. 8 договору, його зареєстровано в КП «Білгород-Дністровське БТІ» в реєстровій книзі № 127 за реєстром № 114, що підтверджується відповіддю КП «Білгород- Дністровське БТІ» від 04.08.2025 за № 880. Із 14.07.2000 [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (витяг з реєстру територіальної громади від 22.05.2025). Відповідна відмітка про реєстрацію місця проживання від 14.07.2000 також наявна у паспорті громадянина України [PERSON] . На вказаний об`єкт нерухомого майна за замовленням [PERSON] 05.08.2025 виготовлено технічний паспорт (інвентаризаційна справа № 7676). Відповідно до довідки КП «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» № 880 від 04.08.2025 станом на 31.12.2012 власником квартири [ADDRESS] була [PERSON] на підставі договору № 2777/Б від 29.06.2000; дублікат право встановлювального документа КП не реєструвався. Відповідач ці обставини не заперечив, не спростував. 5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Згідно із ст. 1 Закону України "Про товарну біржу", діяльність товарної біржі здійснюється у відповідності з цим Законом та діючим законодавством України, статутом біржі, правилами біржової торгівлі. Розділом 4 Закону України "Про товарну біржу" визначені основні принципи правил ведення біржової торгівлі та здійснення біржових операцій, якими, зокрема, встановлено, що біржовою операцією вважається тільки та угода, яка відповідає сукупності умов, які передбачені ч. 1 ст. 15 Закону, а саме: якщо вона представляє собою купівлю-продажу, поставку, обмін товару, що допущені до обміну на товарній біржі; якщо її учасники ї членами товарної біржі; якщо угода надана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі (частини 2, 4 статті 15 Закону України "Про товарну біржу"). Отже, при укладенні договору купівлі-продажу сторонами були дотримані всі умови, яких необхідно дотримуватися при укладенні договорів на товарній біржі, у відповідності до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу". Між тим, на даний час позивач не має можливості розпоряджатися вказаним нерухомим майном, оскільки чинне законодавство передбачає нотаріальне посвідчення договорів, пов`язаних з відчуженням нерухомого майна. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. За змістом ст. ст. 57, 58 Конституції України, ст. 5 Цивільного кодексу України, до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Положеннями п. 4 Прикінцевих і перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року, що набрав чинності з 01 січня 2004 року, визначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних правовідносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли в 1998 році, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 слідує, при розгляді справ про визнання правочинів дійсними суди повинні з`ясувати чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи не втрачена така можливість. Як вбачається з матеріалів справи, сторони при укладенні Договору купівлі-продажу нерухомого майна досягли згоди з усіх його істотних умов та виконали усі умови цього договору, але чинним на час його укладання законодавством було передбачено нотаріальне посвідчення такого договору, але він не був нотаріально посвідчений у зв`язку з укладенням на Товарній Біржі. На підставі викладеного, суд вважає, що вищевказаний договір слід визнати дійсним у відповідності ст. 220 ЦК України. За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, суд приходить до висновку про задоволення позову. 6. Розподіл судових витрат. Витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.

Outcome: approved