Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-07 00:00:00

25.02.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») через систему «Електронний суд» звернулося до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідачки на користь Товариства заборгованість за кредитним договором №285861488 від 15.07.2021 у розмірі 83371,00 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15.07.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений Кредитний договір №285861488 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV649HQ. Відразу після вчинення цих дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 22000,00 грн. шляхом перерахування через банк-провайдер на банківську карту відповідача, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що останній прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ "Таліон Плюс" укладений Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором від 15.07.2021 №285861488. 05.08.2020 року між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором від 15.07.2021 №285861488. У подальшому, 10.07.2025 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладений Договір факторингу № 10/07/25-Е. Відповідно до Реєстру Боржників №б/н від 10.07.2025 за Договором факторингу від 10.07.2025 № 10/07/25-Е від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 83371,00 грн. Отже, позивач вважає, що наділений правом грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 15.07.2021 №285861488 у розмірі 8337100 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 21999,80 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 61371,20 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та судові витрати, що складаються зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Ухвалою судді від 02.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Від представника відповідача адвоката Зачепіло З.Я. 06.04.2026 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заперечень відповідач зазначив, що згідно умов кредитного договору, сума кредиту складає 22000,00 грн. строком на 29 днів з фіксованою процентною ставкою за день користування 1,70%. 22000 грн.*1,70%=374 грн./день. 374 грн./день*29 днів (строк кредитування)=10846 грн. відсотків. Самим кредитодавцем прописана сума відсотків у розмірі 10846 грн., то загальна сума до оплати за даним кредитним договором у розмірі 32846 грн. Сума яку просить стягнути ТОВ «ФК «Ейс», а саме заборгованість за процентами в розмірі 61371,20 грн. не містить ніякого правового, належного підґрунтя. Як вбачається із матеріалів справи, сума заборгованості за користування кредитними коштами нарахована поза межами користування кредитом. Тому є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. За наявних обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми відсотків у розмірі 61371,20 грн., які нараховані позивачем після 13.08.2021 на період часу після закінчення строку кредитування є необґрунтованими. Також [PERSON] згідно виписки розрахунку заборгованості, наданого позивачем за договором №285861488 від 15.07.2021 року було внесено оплату в рахунок погашення кредитної заборгованості на суму 5729 грн., але тіло кредиту не зменшилось, а відсотки зростали, що порушує дисбаланс договірних відносин. Зазначає, що позивачем у підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за позикою не долучено документу, передбаченого ст.ст.41,49 ЗУ «Про платіжні послуги», ст. 13 ЗУ «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. В матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, який дозволив би перевірити правильність нарахування відсотків, а також, зробити висновок, що заборгованість за зазначеним кредитним договором виникла внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. До позовної заяви позивач додає розрахунок заборгованості за кредитним договором, який не відповідає вимогам ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банку України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, а отже не є належними доказами, який би підтверджував розмір заборгованості за кредитним договором. Щодо відступлення прав вимоги, то зазначає наступне: договір відступлення права вимоги є реальним договором, тому право вимоги виникає і може бути визнано судом лише після передачі документів (як майна) про право вимоги (ч.І ст.517 Цивільного кодексу України). Отже, правонаступник може доводити своє право вимоги лише фізично маючи у себе документи про право вимоги, як матеріальні докази цього права. Без документів право вимоги відсутнє. Саме за матеріальними доказами судом оцінюється і розмір переданої права. Без доказів розміру права вимоги, таке право відсутнє і не може бути передане. Тобто, право вимоги за основним зобов`язанням переходить не в момент «передачі» суми заборгованості в обліку первісного кредитора, не в момент передачі Кредитного договору, не в момент передачі судового рішення, яким стягнено (чи визнано) суму боргу, а в момент передачі оригіналів документів, які є доказами права вимоги. Таким чином,

Outcome: approved