Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 23.10.2020 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/38963/82/922325, підписанням якого позичальник підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією правил та тарифів банку на ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб. 17.07.2025 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимог № 114/2-78, відповідно до умов якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників від 23.07.2025 року до договору відступлення прав вимог № 114/2-78, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 010/38963/82/922325 від 23.10.2020 року в сумі 11581 грн 79 коп, що є заборгованість за основним боргом. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 010/38963/82/922325 від 23.10.2020 року в сумі 11581 грн 79 коп. Також, 12.04.2024 року відповідач уклав із ТОВ «Мілоан» кредитний договір № 7825478 у електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства. 28.08.2024 року між «ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28082024/2, відповідно до умов якого право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників № 2 від 28.08.2024 року до договору факторингу № 28082024/2, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7825478 від 12.04.2024 року в сумі 20295 грн 52 коп, з яких: 4000 грн 00 коп - заборгованість за основним боргом; 10955 грн 52 коп - заборгованість за відсотками; 440 грн 00 коп - заборгованість за комісією; 4900 грн 00 коп - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня). З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 7825478 від 12.04.2024 року в сумі 20295 грн 52 коп. Просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість у загальному розмірі 31877 грн 31 коп та понесені судові витрати. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»у судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за місцем реєстрації, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено розглядати справу в заочному порядку. 19.02.2026 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи та зібрані у ній докази приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23.10.2020 року [PERSON] звернувся до АТ «Райффайзен Банк Аваль» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/38963/82/922325 (а.с. 6). Також, [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредитна картка» та надана розписка про отримання картки № [NUMBER] (а.с. 7-8). Згідно із п. 1.2 заяви № 010/38963/82/922325, з дати встановлення (зміни) поточного ліміту клієнт має право отримати, а банк зобов`язаний за умови відсутності (недостатності) коштів на картковому рахунку надати клієнту в межах поточного ліміту кошти (кредит), а клієнт зобов`язаний повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Кредит надається шляхом зарахування коштів кредиту на картковий рахунок одночасно з ініціюванням клієнтом платіжних (видаткових) операцій за картковим рахунком або шляхом договірного списання банком коштів з карткового рахунку у визначених договором випадках, визначених договором. Метою кредиту є придбання клієнтом товарів (робіт послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 1.4-1.6 заяви № 010/38438/82/524382 кредитодавець відкрив картковий рахунок клієнту та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 10000 грн 00 коп, строк кредиту становить 48 місяців, що починається з дати встановлення (зміни) поточного ліміт (дати початку кредитування), проценти за користування кредитом, в тому числі за користування недозволеним овердрафтом - 48% річних. У п. 3.1 зазначено, що проценти нараховуються та сплачуються клієнтом в порядку, визначеному пп. 2.5.1-2.5.4 п. 2.5 ст. 2 розділу 6 правил. В порядку, визначеному пп. 2.5.5-2.5.6 п. 2.5 ст. 2 розділу 6 правил, клієнт зобов`язаний сплачувати банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом в розмірі 5% від власної заборгованості перед банком, але не менше 30 грн або суми залишку власної заборгованості перед банком, якщо вона менше за зазначені суму. 17.07.2025 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір відступлення прав вимоги № 114/2-78 F, за умовами якого відповідно до ст. 512-519 ЦК України, первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Перелік кредитних договорів, боржників, розрахунок сум заборгованості боржника на дату підписання договору зазначені в Додатку №1 до договору (а.с. 12-14). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 114/2-78 F від 17.07.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 010/38963/82/922325, сума заборгованості разом складає 11581 грн 79 коп (а.с. 16). Відповідач прийняті на себе за договором позики зобов`язання щодо своєчасного його погашення не виконував та відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 010/38963/82/922325 від 23.10.2020 року заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» складає 11581 грн 79 коп, що є заборгованість за основним боргом (а.с. 11). 12.04.2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 7825478 з додатками в електронній формі, який підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором 818651 (а.с. 20-25). Відповідно до умов зазначеного договору [PERSON] було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 4000 грн 00 коп; строк кредиту 345 днів; остаточний термін повернення кредиту, сплата комісії та процентів за користування кредиту 23.03.2025 року; комісія за надання кредиту 460 грн 00 коп, яка нараховується за ставкою 11,50 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом за весь строк кредитування - 25867 грн 20 коп. Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Підписання вказаного договору електронним підписом відповідачем свідчить про його обізнаність з умовами кредитування. В додатку №1 до договору про споживчий кредит № 7825478 від 12.04.2024 року міститься графік платежів за цим договором, в якому зазначена інформація щодо дати видачі кредиту 12.04.2024 року, дати платежу, кількість днів у розрахунковому періоді 345, чиста сума кредиту 30327 грн 20 коп, сума кредиту за договором 4000 грн, проценти за користування кредитом 25867 грн 20 коп, комісія за надання кредиту 460 грн (а.с. 25, на звороті-26). Згідно заяви на отримання кредиту № 7825478 від 12.04.2024 року [PERSON] підтвердив достовірність наданої ним ТОВ «Мілоан» інформації для укладення даного договору, зокрема платіжна картка позичальника на яку має бути перерахована сума кредиту № [NUMBER] (а.с. 26, на звороті). Видача відповідачу кредиту в сумі 4000 грн за договором № 7825478 здійснена шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , що підтверджується платіжним дорученням № 128115663 від 12.04.2024 року, де платником є ТОВ «Мілоан», отримувачем [PERSON] (а.с. 32). 28.08.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 28082024/2, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с. 37-39). Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 2 від 28.08.2024 року за договором факторингу № 28082024/2 ТОВ «Мілоан» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв Реєстр Боржників № 2 (а.с. 40). Відповідач прийняті на себе за договором позики зобов`язання щодо своєчасного його погашення не виконував та відповідно до витягу з реєстру боржників № 2 до договору факторингу № 28082024/2 від 28.08.2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 7825478 в сумі 20295 грн, з яких: 4000 грн 00 коп - заборгованість за основною сумою боргу; 10955 грн 52 коп - заборгованість за відсотками; 440 грн 00 коп - заборгованість за комісією; 4900 грн 00 коп заборгованість за неустойкою (а.с. 42), що також стверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення [PERSON] за кредитним договором № 7825478 (а.с. 34-35). Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст.11 вищевказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В п. 1 ст. 629 ЦК України вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У п. 1 ст. 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 20 серпня 2024 року не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Договір про споживчий кредит № 7825478 між сторонами укладено 12.04.2024 року строком на 345 днів. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що загальний розмір заборгованості за процентами становить 10955 грн 52 коп. Проценти у період з 13.04.2024 року по 27.04.2024 року нараховані відповідачу за процентною ставкою 1,40 %; з 28.04.2024 року по 12.05.2024 року - 2,40 %; з 13.05.2024 року по 27.05.2024 року - 2,35 %; з 28.05.2024 року по 11.06.2024 року - 2,30 %; з 12.06.2024 року по 26.06.2024 року - 2,25 %; з 27.06.2024 року по 11.07.2024 року - 2,20 %; з 12.07.2024 року по 26.07.2024 року - 2,16 %; з 27.07.2024 року по 10.08.2024 року - 2,11 %; з 11.08.2024 року по 25.08.2024 року - 2,06 %; з 26.08.2024 року по 28.08.2024 року нараховані відповідачу за процентною ставкою 2,01%, тобто, враховуючи Прикінцеві та Перехідні положення Закону «Про споживче кредитування» з 28.04.2024 року проценти за користування кредитом нараховувалися у розмірі більшому ніж встановлений законом. За період з 28.04.2024 року по 19.08.2024 року проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися за ставкою 1,5 %, а їх розмір повинен був становити 6840 грн 00 коп (4000х114х1,5/100); за період з 20.08.2024 року по 28.08.2024 року проценти за користування кредитом повинні були нараховуватися за ставкою 1 %, а їх розмір повинен був становити 360 грн 00 коп (4000х9х1/100), а всього 8040 грн 00 коп. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредитів відповідач суду не надав, не подав жодних належних та допустимих доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами, а також не подав доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості. Оскільки судом встановлено, що відповідач уклав кредитні договори, та взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги: за кредитним договором № 010/38963/82/922325 від 23.10.2020 року в сумі 11581 грн 79 коп, що є заборгованість за основним боргом; за кредитним договором № 7825478 від 12.04.2024 року, в частині стягнення заборгованості 4000 грн 00 коп - заборгованість за основним боргом; 8040 грн 00 коп - заборгованість за відсотками; 440 грн 00 коп - заборгованість за комісією підлягають задоволенню. Позивач, звертаючись до суду, також просить стягнути з відповідача за кредитним договором № 7825478 від 12.04.2024 року 4900 грн 00 коп - заборгованість за неустойкою (штраф, пеня). Суд звертає увагу, що з 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. В даному випадку на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 010/38963/82/922325 від 23.10.2020 року в сумі 11581 грн 79 коп, що є заборгованість за основним боргом; за кредитним договором № 7825478 від 12.04.2024 року, в частині стягнення заборгованості 4000 грн 00 коп - за основним боргом; 8040 грн 00 коп - заборгованість за відсотками; 440 грн 00 коп - заборгованість за комісією. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем відповідно до платіжної інструкції № 149346 від 20.01.2026 року сплачено судовий збір у розмірі 3328 грн 00 коп (а.с. 58). Оскільки судом задоволено позов у розмірі 24061 грн 79 коп, що становить 75,48 % від заявлених вимог в розмірі 31877 грн 31 коп, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2511 грн 97 коп. На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 509, 526, 527, 530, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1055, 1082 ЦК України,

Outcome: partial