Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

У січні 2026 року [PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила суд розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , громадянином України, та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України, зареєстрований 15 вересня 2020 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 2919. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 15.09.2020 перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Подружнє життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя. У зв`язку з цим сторони втратили почуття любові один до одного. Спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спільних дітей сторони не мають. Однак відповідач відмовляється розірвати шлюб в позасудовому порядку, що зумовило потребу у зверненні до суду з цим позовом. Ухвалою Покровського районного суду міста Дніпропетровської області від 20 січня 2026 року позовну заяву передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Харкова. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Харкова від 03 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних матеріалів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання сторони не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися. Позивач у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутністю. Враховуючи положення ч. 3 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутністю сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що 15 вересня 2020 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Харків), про що складено відповідний актовий запис № 2919, що підтверджується Актовим записом про шлюб, сформованим на порталі Дія за запитом № 00141556929 від 08.12.2025. [PERSON] та [PERSON] спільних дітей не мають. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частинами 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 114 та абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті фактичних обставин справи, суд зазначає наступне. Як зазначає позивач, і цю обставину не спростував відповідач, шлюбні стосунки між сторонами припинилися, вони однією сім`єю не поживають, спільного господарства не ведуть, причиною чого стала відмінність поглядів на шлюб та сім`ю, у зв`язку з чим суд набув формальних ознак. Суд наголошує, що право позивачки на розірвання шлюбу є безумовним та не може бути піддане жодним обмеженням, оскільки протилежний підхід матиме наслідком примушування до шлюбу, що заборонено законом. Таким чином, з огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та їх нормативно-правове регулювання, суд дійшов висновку, що доводи позивача про те, що подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, знайшли своє підтвердження, є доведеними та обґрунтованими, а тому наявні підстави для судового захисту прав позивачки на розірвання шлюбу в обраний ним спосіб судового захисту. З урахуванням викладеного, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь позивачки сплачений останньою судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved