Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 26893,37 грн та судові витрати в розмірі 3028 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 23.08.2013 року у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровано та функціонує ОСББ «Соборна-416-Б». [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] . Відповідач не сплачує внески на управління багатоквартирним будинком, станом на 31 серпня 2025 року має заборгованість зі сплати внесків на управління багатоквартирним будинком в сумі 9527,05 грн та за теплопостачання, що включає обслуговування дахової котельні, транспортування газу до дахової котельні в сумі 17366,32 грн. Всього сума боргу становить 26893,37 грн. Ухвалою від 17.09.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом сторін). 20.01.2026 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. У відзиві вказав, що позов подано неуповноваженою особою, текс позову складено на декількох сторінках і лише остання підписана, а тому не є одним цілим. Договір №432 від 04.09.2014 року є сфальсифікованим, оскільки [PERSON] його не підписував. В матеріалах відсутні акти виконаних робіт до договорів. Договір на постачання газу попередньо не погоджений загальними зборами. Відсутнє попереднє досудове врегулювання спору. Позивачем невірно вказано площу будинку у кошторисі витрат. У розрахунку не виділено гаряче водопостачання, яке не може розраховуватися на 1м.кв. житлової площі, а згідно показників лічильників наявних у квартирах. Крім того, просить застосувати строки позовної давності. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судову засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях, просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов таких висновків. Як стверджується матеріалами справи відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Обслуговування будинку, в якому знаходиться квартира відповідача здійснюється Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Соборна-416-Б». Згідно Договору №3 на управління будинком від 25.03.2015 року ОСББ «Соборна-416-Б» в особі Копаниця С.П., який діє на підставі Статуту та ФОП [PERSON] уклали цей договір на управління будинком. Згідно п.1.1. Управитель зобов"язується обслуговувати Замовникові будинок, споруду , для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, для забезпечення потреби власників, свіввласників, наймаців, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень у отриманніжитлово-комунальнихї послуг. Згідно п.1.2. В управління обслуговування надається майно об"єкта, а саме житловий будинок та прибудинкова територія ОСББ «Соборна-416-Б» за адресою: [ADDRESS] . Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. За змістом ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та статуту позивача, об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласники багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. З огляду на викладене, відповідач як співвласник багатоквартирного будинку в розумінні Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» зобов`язаний виконувати рішення загальних зборів ОСББ «Соборна-416-Б». Протоколом №14 загальних зборів ОСББ «Соборна-416-Б» від 12.10.2022 року прийнято рішення (п.1) затвердження розмір внесків на управління будинком з 01.11.2022 року з розрахунку 5,00 грн за 1 кв.м. площі квартири. Позивачем надано розрахунки заборгованості відповідача перед позивачем зі сплати внесків на управління багатоквартирним будинком в сумі 9527,05 грн та за теплопостачання (включає обслуговування дахової котельні, транспортування газу до дахової котельні) в сумі 17366,32 грн. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», діяльність об`єднань і асоціацій регулюється цим Законом, Цивільним, Житловим та Земельним кодексами України, іншими нормативно - правовими актами та статутом об`єднання, асоціації. Згідно з положенням п. 2 ст. 2 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", не є предметом регулювання цього закону відносини, що виникають між співвласниками, а також між співвласниками та об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку при забезпеченні потреб співвласників шляхом самозабезпечення відповідно до ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Крім того, чинним законодавством України про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку не передбачено укладання договорів між ОСББ та співвласниками багатоквартирного будинку, а внески по утриманню будинку та прибудинкової території та внески до ремонтного фонд (послуги по утриманню будинку та прибудинкової території та ремонту багатоквартирного будинку відносяться до житлових послуг, які надаються ОСББ самостійно встановлюються рішенням Загальних Зборів ОСББ. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішення загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексу України в частині господарчого забезпечення діяльності не господарюючих суб`єктів. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. Відмова від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших співвласників ОСББ і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках за житлові послуги примусовому порядку. Відповідно до п. 3 ст. 3 ГК України, діяльність не господарюючих суб`єктів спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально - технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участі або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності господарюючих суб`єктів. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та статут об`єднання: виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у том числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати для виконання статутних завдань господарче забезпечення діяльності об`єднання в порядку, визначеному законом; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення виконання власниками приміщень свої обов`язків об`єднання має право: робити співвласникам попередження про порушення ними статутних або інших законних вимог і вимагати їх дотримання; вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласник; відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного; ремонтного фондів. Статтею 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний: своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, виконувати рішення статутних органів прийняті у межах їхніх повноважень; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівною законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів технічного переоснащення приміщень або їх частин. Відповідно до ч. 6 ст. 21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання. Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Згідно зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання, ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України відповідач вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності здійснюються відповідно до законодавства України. Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з договором і вимогами чинного законодавства, інших актів діючого законодавства. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За приписами частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до частини першої-третьої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Слід зазначити, що розрахунок заборгованості, проведений позивачем, не спростований відповідачем належними доказами, а відтак приймається судом до уваги. Оскільки відповідач є співвласником багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , зобов`язаний відповідно до закону виконувати обов`язки зі сплати внесків та платежів. Відповідач не сплачує внески на управління багатоквартирним будинком, станом на 31 серпня 2025 року має заборгованість зі сплати внесків на управління багатоквартирним будинком в сумі 9527,05 грн та за теплопостачання в сумі 17366,32 грн. Всього сума боргу становить 26893,37 грн. Проаналізувавши надані докази, а також вказані вище законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності слід зазначити наступне. Положеннями статті 256 ЦК України визначено поняття позовної давності як строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до статей 257-258ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформаціїв один рік. Згідно статті 261ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4ст. 267 ЦК України). Виходячи з вимогст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людині основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачає, що кожен маєправо на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давністьце законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, пункт 51)», - йдеться у постанові. Також у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №910/18560/16(12-143гс18) сказано, що позовна давність може застосовуватися виключно, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими та доведеними, однак застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог. Відповідно до ч. 1ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. 30 березня 2020року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 02 квітня 2020 року, продовжено низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину. Зокрема, згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 року "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин (який тривав до 30 червня 2023 року). Згідно з п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,у період дії воєнного стану в Україні, введеногоУказом ПрезидентаУкраїни "Провведення воєнногостану вУкраїні"від 24лютого 2022року № 64/2022, затвердженимЗаконом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Оскільки на момент подання позивачем позову про стягнення заборгованості (12.09.2025) в Україні діяв правовий режим воєнного стану, то позовна давність до вимоги про стягнення заборгованості не спливла. За правилами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору 3 028, 00 грн.

Outcome: approved