Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 15.06.2025-100001758 від 15.06.2025 у розмірі 12400 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.06.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 15.06.2025-100001758, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4000 грн. строком на 140 днів зі сплатою процентів. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12400 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., процентам в розмірі 5600 грн., комісії 800 грн., неустойки 2000 грн., яка підлягає стягненню на користь позивача. Ухвалою суду від 02.03.2026 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду від сторін не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін не надходило. Відповідачу було направлено копію ухвали суду від 02.03.2026 за зареєстрованим як внутрішньо переміщеної особи місцем проживання. Поштове відправлення повернуте до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника (постанова Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19). З`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Так, 15.06.2025 між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» в електронному вигляді було укладено кредитний договір № 15.06.2025-100001758 (кредитної лінії), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 4000 грн.; строк на який надано кредит 140 днів.; дата повернення кредиту 01.11.2025; процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Пунктом 7 договору передбачено сплату споживачем комісії, розмір якої складає 20 % від суми кредиту та становить 800 грн.; комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні; нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Пунктом 15 договору передбачено сплату споживачем неустойки у розмірі 40 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язань. Кредитний договір № 15.06.2025-100001758 від 15.06.2025 відповідачем [PERSON] підписано електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) Е473. З листа ТОВ «УПР» від 08.01.2026 № 1-0801 вбачається, що 15.06.2025 о 18:47:53 успішно перераховано кошти в сумі 4000 грн. на карту № [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] . [PERSON] , отримавши кредит, своїх зобов`язань не виконав у зв`язку із чим утворилась заборгованість в загальному розмірі 12400 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., процентам в розмірі 5600 грн., комісії 800 грн., неустойки 2000 грн. У відповідності до ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідач не надав доказів, які б підтверджували належність виконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором або відсутність обов`язку його виконання. Відповідно до ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем не виконувалися умови кредитного договору в частині погашення заборгованості перед позивачем за отриманий кредит, а тому з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість по кредиту у розмірі 10400 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., процентам 5600 грн., комісії 300 грн. Водночас, позовна вимога про стягнення неустойки в сумі 2000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки у відповідності до вимог п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2232,98 грн. (10400 грн. х 2662,40 грн. : 12400 грн.).

Outcome: partial