Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті аліментів (уточнена редакція). Позов обґрунтовано тим, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На виконання цього рішення було видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у відділі ДВС у м. Мукачеві. Однак, відповідач систематично ухиляється від виконання судового рішення та станом на 30.11.2025 року заборгованість по аліментам за період з листопада 2024 року по листопад 2025 року становить 34628,75 грн. У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 34628,75 грн. Ухвалою від 09.02.2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 12.02.2026 року позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 16.02.2026 року позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою від 09.02.2026 року. 19.02.2026 року від позивача надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви, встановлений ухвалою від 16.02.2026 року. Ухвалою суду від 20.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено у такій строк та черговість подання заяв по суті справи. Відповідач, у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження строк, відзиву на позовну заяву не подав. Так як учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до такого висновку. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 25.07.2012 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14.07.2021 року, позивач [PERSON] зареєструвала 14.07.2021 року шлюб з [PERSON] у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] ». Судовим наказом Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2018 року (справа № 303/2160/18) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. З розрахунку заборгованості по аліментам, наданого ВДВС у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області № 2-56549176 від 05.12.2025 року, встановлено, що заборгованість [PERSON] з виплати аліментів станом на 30.11.2025 року становить 34628,75 грн. Із зазначеного розрахунку також встановлено, що відповідач частково сплачував аліменти на утримання дитини. Суд нагадує, що предметом цього спору є питання наявності підстав для стягнення заборгованості по сплаті аліментів, що присуджені як частка від заробітку (доходу) та стягуються на підставі судового рішення. Вирішуючи спірне питання, суд виходить з наступного. Сімейним кодексом України визначено право та способи захисту у спорах про стягнення аліментів, а також у спорах про стягнення заборгованості з аліментів. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Отже є два способи виконання обов`язку батьків, які проживають окремо, в утриманні дитини: за домовленістю (добровільно), або за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві. Вказані норми матеріального права визначають порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні, за заявою платника, поданою відповідно до статті 187 СК України, і саме в цьому випадку закон передбачає право на звернення до суду та стягнення заборгованості за аліментами. Стягнення ж заборгованості за аліментами, які вже стягуються на підставі судового рішення, закон не передбачає. Суд, при наявності спору може лише визначити розмір такої заборгованості, яка має бути стягнена в межах виконавчого провадження, при виконанні рішення суду про стягнення аліментів, і ухвалення окремого (додаткового) рішення суду про стягнення цієї заборгованості не потребує. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 10.04.2024 року (справа № 761/43598/21). Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом Такий же порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 8 цієї статті суд вирішує питання про заборгованість лише у разі спору про її розмір. Тобто, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень цього Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. З огляду на зазначене, враховуючи відсутність спору з приводу розміру заборгованості за аліментами, а також те, що заборгованість за аліментами може бути стягнута за рішенням суду тільки у випадку, якщо аліменти відраховуються на підставі заяви платника аліментів, а не підставі судового рішення, як є у цьому випадку, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення заборгованості за аліментами, а відтак в задоволення позову слід відмовити.

Outcome: dismissed