Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції та вимоги позивача Позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом і в обґрунтування позовних вимог вказав, що відповідач [PERSON] є його колишньою дружиною та матір`ю їх дітей: [PERSON] , який народився [INFO] , [PERSON] , яка народилась [INFO] , [PERSON] , народженої [INFO] , [PERSON] , народженої [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] . Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25.09.2020 шлюб між ним та [PERSON] розірваний. Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо забезпечення дітей належними умовами життя та виховання, не займається їхнім вихованням, не цікавиться життям, здоров`ям, не підтримує морально та матеріально, не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей. Діти повністю перебувають на матеріальному утриманні та вихованні батька та бабусі [PERSON] , проживають у орендованому житловому будинку, вони всі є внутрішньо переміщеними особами, які прибули з Донецької області. 13.04.2017 з відповідача на його користь стягнуто аліменти на утримання дітей, 15.02.2018 відкрите виконавче провадження №54058821, за яким наявний борг, оскільки аліменти не сплачуються [PERSON] взагалі, станом на 01.05.2024 заборгованість становила 404493,22 грн. За наявними відомостями [PERSON] 18.02.2024 виїхала за межі території України. Оскільки вона тривалий час без поважних причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дітей, просить суд позбавити її батьківських прав щодо дітей, які наразі є неповнолітніми: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . ІІ. Позиції, пояснення, заяви (клопотання) учасників справи В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Соломонюк І.В. підтримали заявлені вимоги та наполягали на їхньому задоволенні. Позивачем надані суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та додано, що станом і на цей час обставини не змінилися, відповідач не виявляє інтересу до дітей, ніяк не бере участі в їх житті та не сплачує стягнуті судом аліменти, мешкає в Чехії, але адреса йому невідома, народила іншу дитину. Дітям не телефонує, востаннє вони бачилися під час процесу розірвання шлюбу. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, передбаченому ЦПК України, клопотання про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Відзиву на позовну заяву суду не надіслала, про свою позицію у справі не повідомила. Представники третіх осіб до суду також не з`явилися, заяв або клопотань щодо участі у справі суду не спрямували. Від голови Високівської сільської ради Житомирського району Житомирської області до суду надійшло рішення виконавчого комітету від 18.09.2024 про відмову у наданні висновку органу опіки та піклування. ІІІ. Процесуальні дії у справі Справа надійшла з Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області внаслідок зміни територіальної підсудності судових справ. Ухвалою суду від 07.05.2025 справа прийнята до провадження за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 20.06.2025. 04.09.2025 ухвалою суду закрите підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд на 05.11.2025. Розгляд справи відкладався на 22.01.2026 та 17.03.2026 через неявку відповідача. 17.03.2026 у зв`язку із повторною неявкою до суду відповідача, що повідомлялася у встановлений законом спосіб про час та місце судового розгляду, врахувавши неподання нею відзиву та згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, судом постановлено розглядати дану справу з ухваленням заочного рішення в порядку статей 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. 17.03.2026 за наслідками розгляду справи суд перейшов до стадії ухвалення рішення суду з його проголошенням в судовому засіданні 27.03.2026. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.12-14). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у справі №233/3125/20 від 20.09.2020, яке набрало законної сили 27.10.2020, шлюб між сторонами розірваний (а.с.15-16). 02.05.2024 представниками Служби (управління) у справах дітей Високівської сільської ради проведено обстеження умов проживання, про що складено відповідний акт (а.с.11). Зазначеним актом встановлено, що діти сторін перебувають на матеріальному утриманні та вихованні батька [PERSON] та бабусі [PERSON] , які виконують батьківські обов`язки. Родина [PERSON] мешкає в орендованому житловому будинку, в якому діти мають місце для відпочинку, одяг та взуття, в помешканні наявні меблі та речі побуту. Позивач та його діти є внутрішньо переміщеними з [ADDRESS] , особами з 05.08.2022 (а.с.7-10). Відомості про надання відповідачем [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей відсутні. Відповідно до довідки №19.11-23/21675 від 23.05.2024 державного виконавця Костянтинівського ВДВС у Краматорському районі Донецької області у виконавчому провадженні №54058821, відкритому 15.02.2018 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 404493,22 грн. (а.с.15-17, 20-21). За відомостями Мінсоцполітики України від 10.10.2024 №23313/0/2-24/3 [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , з 19.01.2024 змінила адресу фактичного проживання на [ADDRESS] . Відомості про смерть внутрішньо переміщеної особи або визнання її зниклою безвісті відсутні (а.с.94). Разом з тим з наданого витягу від 04.09.2025 Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 18.12.2024 о 19-06 перетнула державний кордон України в напрямку «виїзд». Рішенням від 18.09.2024 органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Високівської сільської ради Житомирського району Житомирської області відмовлено у наданні висновку органу опіки та піклування з питань, порушених у справі, через відсутність можливості поспілкуватися з матір`ю дітей, обстежити умови її проживання та з`ясувати рівень матеріального забезпечення, оскільки зв`язок з нею відсутній (а.с.77-79). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю позивача, суду пояснила, що її невістка [PERSON] покинула родину, коли молодшій дитині виповнилося три роки. З невісткою вони бачились востаннє, коли вони з сином розривали шлюб. З того часу з дітьми [PERSON] не спілкується, дітей виховує вона та син, діти перебувають на утриманні сина, як внутрішньо переміщені особи отримують щомісячну державну допомогу на проживання та допомогу на дітей, [PERSON] жодної допомоги на дітей не надає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сестрою позивача, проживала поруч з його родиною в м. Костянтинівці Донецької області та спостерігала, що [PERSON] пила, гуляла, потім покинула дітей та згодом вийшла заміж, в іншому шлюбі народила дитину, а потім поїхала з нею закордон. Тривалий час [PERSON] дітей не бачила, не телефонувала, не надавала жодної допомоги. Вона востаннє бачила невістку, коли та розлучалася з братом. Вихованням дітей займається повністю її брат [PERSON] та її матір [PERSON] . V. Оцінка суду Дослідивши надані суду дані у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 18 та частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 N789-XII та набула чинності для України 27.09.1991, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ці положення міжнародного законодавства знайшли своє визначення у законодавстві національному, і відповідно до вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У випадку виникнення підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, зокрема, у разі ухилення від своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. При цьому наведені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З наданих доказів встановлено, що відповідач систематично протягом тривалого часу ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання своїх дітей. Доказів на підтвердження поважності ухилення від виконання батьківських обов`язків суду не надавалося. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Діючи виключно в інтересах дитини з метою захисту її прав, суд, визнаючи, що законодавство України і усталена практика Європейського Суду з прав людини визначає позбавлення батьківських прав крайньою мірою при вирішенні подібних справ, не вбачає підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі. Враховуючи всі обставини справи, з метою захисту інтересів неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] суд вважає за необхідне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно них. При цьому суд враховує, що відповідач є жінкою працездатного віку, відомості про наявність у неї проблем зі здоров`ям відсутні, з досліджених судом доказів вбачається, що вона, покинувши дітей, постійно щонайменше до кінця 2024 року мешкала на території України, отже, обставин, які б об`єктивно могли перешкоджати їй опікуватися дітьми, не встановлено. Її ухилення від виконання батьківських обов`язків триває значний період часу, діти не відчувають її піклування, любові та турботи, не отримують від неї жодного виду добровільної допомоги. Вказане свідчить, що [PERSON] не має інтересу зберегти та реалізувати свої батьківські права, продовжує свідомо уникати виконання батьківських обов`язків, що зміцнює переконання суду про необхідність задоволення позовних вимог та позбавлення її батьківських прав. Суд наголошує, що не зважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно дітей, вона зобов`язана виконувати свої батьківські обов`язки з їхнього утримання до досягнення ними повноліття, сплачуючи аліменти на їх утримання. Питання про стягнення з відповідача аліментів судом не вирішується, оскільки аліменти фактично стягнуті з відповідача до пред`явлення цього позову. Відсутність висновку органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав не змінює висновків суду про наявність підстав для задоволення позову, оскільки досліджена судом сукупність доказів у справі дає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved