Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] (представник адвокат Калінніков М.О.) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Служби у справах дітей Чортківської міської ради про позбавлення батьківських (материнських) прав та стягнення аліментів. В обгрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що з07 липня 2017 року по 06 березня 2024 року він перебував з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 06.03.2024р. по справі №608/1822/23.Проживати окремо вони почали ще за рік до дати розірвання шлюбу. Від шлюбу вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Малолітній син [PERSON] проживає із ним та зі своєю бабусею матір`ю відповідачки - [PERSON] від дати свого народження по даний час за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини - [PERSON] проходить службу у Збройних силах України, тому тимчасово відсутній. Мати дитини [PERSON] самоусунулась від забезпечення, утримання та виховання дитини, вона не проживає разом із сином по одній адресі з 29 серпня 2023 року, а він займається вихованням сина разом із його бабусею [PERSON] . Позиач [PERSON] також вказав, що він не може приділити весь свій час дитині, оскільки є мобілізованим та проходить службу Збройних силах України. Однак, він весь вільний час спілкується із сином по телефону, дбає про матеріальне забезпечення дитини. З цієї причини, комісія з питань захисту прав дитини Чортківської міської ради Тернопільської області 14 вересня 2023 року прийняла рішення за №7, яким вирішила вважати за доцільне на час відсутності батька та матері дитини відповідальною за життя та здоров`я малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , призначити бабусю [PERSON] . Спеціалісти служби у справах дітей перевірили умови проживання дитини [PERSON] , з метою встановлення участі його матері у вихованні та утриманні малолітнього сина за адресою: [ADDRESS] , в результаті чого встановлено, що [PERSON] з 29 серпня 2023 року відсутня за місцем проживання. Місце перебування її невідоме, участі у вихованні дитини не приймає. Дане підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 06.09.2023р. Обставини, що вказані в акті, не змінилися і до сьогодні. З 29 серпня 2023 року малолітньою дитиною опікується його бабуся - [PERSON] та батько [PERSON] , у вільний від військової служби час. Позивач [PERSON] , як батько дитини, забезпечив малолітньому [PERSON] проживання у квартирі, де створені всі умови для виховання та утримання дитини. Зі змісту акту обстеження житлово-побутових умов від 06.09.2023р. випливає висновок, що для виховання, розвитку, проживання та утримання сина [PERSON] забезпечені всі необхідні умови. Мати [PERSON] , з 29 серпня 2023 року залишила сина та почала проживати окремо. Постійного місця проживання в неї немає. З того часу відповідачка своїм сином не цікавиться, з ним не спілкується та матеріальної допомоги йому не надає. 11 січня 2024 року Чортківський районний суд Тернопільської області виніс рішення по справі №608/2942/23 про припинення стягнення аліментів, що стягувались з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх доходів щомісячно, за судовим наказом Чортківського районного суду Тернопільської області від 02.08.2023 року по справі №608/1823/23, НП №2-н/608/66/2023 та було звільнено позивача від сплати аліментів на утримання дитини. В обгрунтування такого рішення суд встановив та зазначив, що неповнолітня дитина [PERSON] , на утримання якого з позивача [PERSON] стягуються аліменти, постійно проживає з бабусею та перебуває на її утриманні та вихованні, з 29 серпня 2023 року по даний час мати дитини не проживає з нею, ухиляється від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання сина, витрачає аліменти не на утримання дитини, відтак подальше стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів є безпідставним, у зв`язку із чим вимога позивача про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати аліментів є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Як вбачається з довідки лікаря педіатра [PERSON] від 18.07.2024 року, за період з 2023 року по сьогоднішній день на прийоми до лікаря з дитиною [PERSON] , [INFO] , зверталася бабуся. Батько дитини служить в ЗСУ. Згідно довідки дошкільного навчального закладу (дитячий садок-ясла) №8 м. Чортків Чортківської міської ради дитина [PERSON] відвідував дошкільний навчальний заклад №8 м. Чортків у період з 2022 р. по 2023 р. За час відвідування дитиною дошкільного закладу №8 міста Чортків, мати не з`являлася у садочку та не відвідувала батьківські збори. Вихованням дитини займалася бабуся. Мати участі у вихованні дитини не брала. У відповідності до письмових пояснень від 18.07.2024 року [PERSON] та [PERSON] , дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з дати свого народження по сусідству за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з серпня 2023 року мати дитини [PERSON] з дитиною за однією адресою не проживає. Вихованням вона не займається, дитину не утримує. Починаючи з серпня 2023 року вихованням та утриманням дитини займається виключно його бабуся [PERSON] та його батько [PERSON] . Таким чином, позивач вказує, що його малолітній син [PERSON] фактично залишився без материнського піклування. З серпня 2023 року відповідачка [PERSON] жодного разу не спілкувалася із своїм сином. Тривалий час відповідачка не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню норм суспільної моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це передбачено ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться життям сина. Будь-якої матеріальної допомоги жодного разу йому не надала. Дитина не отримала від матері подарунків на день народження, а також на інші свята. Все вищезазначене свідчить виключно про одне, а саме про те. що відповідачка [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Отже, з метою повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів малолітньої дитини, позивач [PERSON] вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. В діях відповідачки наявна винна поведінка, яка виразилась в тривалому ухиленні від виконання обов`язків матері по вихованню своєї дитини. Вона протягом тривалого часу не піклується про його фізичний та духовний розвиток, стан здоров`я, не займається підготовкою до самостійного життя. Позитивно впливати на свою дитину остання не може. Відповідачка долею, станом здоров`я сина не цікавиться, бажання побачитись з дитиною не виявляє, чим ухиляється від виконання своїх обов`язків з виховання та утримання сина, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Крім цього, з 2022 року по 2024 рік відповідачку [PERSON] неодноразово притягали до адміністративної відповідальності передбаченої статтею 184 «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей» Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно Постанови Чортківського районного суду Тернопільської області від 26.10.2022р. по справі №608/1713/22, [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення щодо невиконання матір`ю обов`язку у вихованні сина - [PERSON] , що передбачене ч.1 ст. 184 КУПАП та суд тоді обмежився усним зауваженням. 12.10.2023 року Чортківський районний суд Тернопільської області знову виносить Постанову по справі №608/2390/23, згідно якої [PERSON] притягають до відповідальності за невиконання матір`ю обов`язку у вихованні сина [PERSON] , де визнано її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУПАП та суд знову обмежується попередженням. Незважаючи на два попередження від суду щодо неналежного виконання материнських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , [PERSON] 15.02.2024 року знову притягається до адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст.184 КУПАП. Так, Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 15.02.2024р. по справі №608/172/24 її визнано винною в ухиленні від виконання батьківських обов`язків щодо свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень в дохід держави. 15.04.2024 року Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області по справі №608/675/24 [PERSON] знову притягають до адміністративної відповідальності, що передбачена ч.2 ст.184 КУПАП, де визнають її винною та застосовують адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень в дохід держави. Підставою притягнення слугувало те, що [PERSON] ухилялася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина [PERSON] , 2017р.н., в п`яному вигляді, не могла самотужки пересуватися. З перерахованого вище вбачається, що відповідачка тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків матері, після неодноразових притягнень до адміністративної відповідальності за ст.184 КУПАП її поведінка не змінилась, що свідчить про свідому винну поведінку [PERSON] , яка не бажає виховувати, утримувати та готувати свого сина [PERSON] до самостійного життя. Представник позивача [PERSON] адвокат Калінніков М.О. позовну заяву підтримує, просить задоволити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позовну заяву не визнає, суду пояснила, що любить сина і хоче проживати з ними, займатись його вихованням, але через сімейні несприятливі обставини та заборону матері, яка не віддає їй сина, оскільки вона має іншого цивільного чоловіка, вона це не взмозі робити. Крім того, комісія з питань захисту прав дитини та орган опіки та піклування надали свій висновок, яким вважають за недоцільне позбавити її батьківських прав відносно сина. Доводи позивача спростовуються також висновком органу опіки та піклування Чортківської міської ради, актом обстеження житлово-побутових умов начальника служби у справах дітей від 23 вересня 2024 року та рішенням виконавчого комітету Чортківської міської ради від 20 листопада 2024 року «Про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] .» Представник відповідачки адвокат Тесля П.О. вважає, що в задоволенні позовної заявим слід відмовити. Раніше подав суду відзив на позовну заяву та заперечує проти вжиття такого крайнього заходу впливу на відповідачку, як позбавлення батьківських прав відносно сина [PERSON] , оскільки жодних належних та допустимих доказів того, що відповідачка неналежно виконувала свої обов`язки по вихованню сина, суду не подано, а подані органом опіки та піклування письмові докази спростовують доводи позивача. Представник третьої особи органу опіки та піклування Чортківської міської ради в особі Служби у справах дітей Чортківської міської ради Тернопільської області Наталія Заяць подала суду заяву та наступні документи: рішення № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 12.11.2024 року «Про недоцільність позбавлення батьківських прав», висновок органу опіки та піклування Чортківської міської ради та рішення виконавчого комітету Чортківської міської ради Тертнопільської області від 20 листопада 2024 року «Про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] », просила справу слухати без участі представника та заперечила щодо задоволення позовної заяви. Суд, вислухавши, сторін, їх представників, дослідивши письмові докази, додані до позовної заяви, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного: Предметом спору у цій справі є позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських (материнських) прав щодо її неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , за неналежне виконання нею батьківських (материнських) обов`язків. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст.165 СК України вбачається, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що [PERSON] з 07 липня 2017 року по 06 березня 2024 року, перебувала з позивачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 06.03.2024р. по справі №608/1822/23. Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , який в даний час проживає з бабусею [PERSON] . Судом встановлено, що позивач є мобілізованим та проходить службу Збройних силах України. Ккомісія з питань захисту прав дитини Чортківської міської ради Тернопільської області 14 вересня 2023 року прийняла рішення за №7, яким вирішила вважати за доцільне на час відсутності батька та матері дитини, відповідальною за життя та здоров`я малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , призначити бабусю [PERSON] . До матеріалів справи представником позивача адвокатом долучено докази притягнення матері [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 184 «Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей» Кодексу України про адміністративні правопорушення. Так, згідно Постанови Чортківського районного суду Тернопільської області від 26.10.2022 р. по справі №608/1713/22, [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення щодо невиконання матір`ю обов`язку у вихованні сина - [PERSON] , що передбачене ч.1 ст. 184 КУПАП та суд тоді обмежився усним зауваженням. 12.10.2023 року Чортківський районний суд Тернопільської області виніс Постанову по справі №608/2390/23, згідно якої [PERSON] притягнуто до відповідальності за невиконання матір`ю обов`язку у вихованні сина [PERSON] , де визнано її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУПАП та суд знову обмежується попередженням. Незважаючи на два попередження від суду щодо неналежного виконання материнських обов`язків відносно свого сина [PERSON] , [PERSON] , [INFO] знову притягається до адміністративної відповідальності передбаченої ч.2 ст.184 КУПАП. Так, Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області від 15.02.2024р. по справі №608/172/24 її визнано винною в ухиленні від виконання батьківських обов`язків щодо свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень в дохід держави. Крім цього, 15.04.2024 року Постановою Чортківського районного суду Тернопільської області по справі №608/675/24 [PERSON] знову притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена ч.2 ст.184 КУПАП, де визнано її винною та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень в дохід держави. Проте, відповідачка [PERSON] , будучи допитаною в судовому засіданні заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, пояснила, що любить сина, але розлучена з його батьком, має іншого цивільного чоловіка, з яким проживає, вона є особою з інвалідністю, в даний час не працює. Матері не подобається її новий цивільний чоловік, з яким вона фактично проживає, а тому мати чинить всякі перешкоди, і не віддає їй сина, та не дозволяє забрати його та проживати спільно з іншим цивільним чоловіком. Так, з довідки № 3-19/122 від 25.10.2024 року директора гімназії [PERSON] вбачається, що [PERSON] навчається в 1 класі Чортківської гімназії № 3 ім [PERSON] . Учень проживає з матір`ю, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка систематично цікавиться навчанням та вихованням сина, зареєстрована у класній батьківській групі. Хлопчик не пропускає навчальних занять, виконує завдання учителя. Дитина охайна, чиста, доглянута. Мати завжди приводить на навчання та забирає [PERSON] після уроків. Претензій з боку дирекції гімназії до матері, [PERSON] , немає. Згідно рішення № 3 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 12.11.2024 року «Про недоцільність позбавлення батьківських прав» вбачається, що комісія вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Чортківської міської ради від 20 листопада 2024 року, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чортківської міської ради № 314, орган опіки та піклування Чортківської міської ради вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Допитана в якості свідка [PERSON] підтвердила покази відповідачки [PERSON] , а також зазначила, що не бажає, щоб внук проживав з новим співмешканцем її дочки. В той же час, достатньо належних та допустимих доказів умисного ухилення відповідачки [PERSON] від виконання своїх материнських (батьківських) обов`язків, на які, як на підставу позбавлення батьківських прав посилається позивач, суду не подано. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані турбуватися про здоров`я дитини, її фізичний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно із роз`ясненнями, що містять п.п.15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ч.1 ст. 3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. Враховуючи викладене вище, а також те, що відповідачка [PERSON] бажає змінитись, просить маму не перешкоджати їй у вихованні та спілкуванні з сином, та з метою забезпечення інтересів дитини щодо сімейного виховання, можливості духовного та фізичного розвитку, що не може покращиться у випадку позбавлення батьківських прав відповідачки, син фактично стане сиротою при живій мамі і татові, а також виходячи з об`єктивних обставин заявленого позову, показів свідка [PERSON] , висновку органу опіки та піклування та відсутності достатньої кількості належних і допустимих доказів на доведення умисного ухилення від виконання [PERSON] батьківських (материнських) обов`язків відносно сина [PERSON] , суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Однак, при цьому, суд вважає, що слід попередити відповідачку [PERSON] , [INFO] , про необхідність належним чином займатись вихованням свого сина - [PERSON] , [INFO] та покласти на орган опіки та піклування Чортківської міської ради Тернопільської області (вул. Шевченка, 21 м. Чортків, Тернопільська область, 48501, код ЄДР ПОУ: 24636045) контроль за виконанням матір`ю - [PERSON] , [INFO] , батьківських (материнських) обов`язків щодо свого сина. Крім цього, відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені сторонами у зв`язку з розглядом справи, слід віднести на їх рахунок.

Outcome: dismissed