Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

26.12.2025 ТОВ «ІННОВА НОВА» через представника Андрущенка М.В. звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8432460625 від 06.07.2025 у розмірі 36 904,80 грн та понесених судових витрат. Одночасно з поданням позову представник заявив клопотання про витребування доказів. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 06.07.2025 між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» і [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику № 8432460625. Договір позики разом із правилами надання споживчих кредитів, затвердженими 23.04.2024, складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 8 000 грн шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки вказаної відповідачем на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п. 2.6.2. та п. 2.6.3. цього договору, його додатків. Умови надання коштів у позику визначені у п.п. 2.4-2.7 договору. Мета отримання кредиту - споживчі потреби, строк кредиту - 360 днів, стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5 договору. Комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту. Загальна заборгованість відповідача станом на дату підготовки позовної заяви включно складає 36 904,80 грн, з яких: 8 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 12 904 грн - заборгованість за процентами, 16 000 грн - сукупна сума пені, нарахована за порушення виконання відповідачем зобов`язань. Ухвалою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 30.12.2025 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а ухвалою від 06.01.2026 витребувано в АТ «Універсал Банк» докази за клопотанням представника позивача. Відповідач повідомлялась про розгляд справи шляхом надсилання ухвали про відкриття провадження та судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання, яка не була вручена відповідачу з причин відсутності адресата за вказаною адресою. У відповідності до ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що отримала судову повістку. Згідно відповіді № 2408484 від 03.03.2026 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери [PERSON] не є внутрішньо переміщеною особою. Заяв чи клопотань від учасників процесу не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», яке змінило найменування на ТОВ «ІННОВА-НОВА», надає фінансові послуги, зокрема із здійснення різних видів кредитування, з використанням власної інформаційно-телекомунікаційної системи, яка являє собою облікову та реєструючи системи товариства, в рамках яких реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, що включає сукупність веб-сторінок доступних в мережі Інтернет з доменним ім`я https://finsfera.ua, а також мобільні додатки товариства для різних операційних систем, через які позичальнику з використанням його особистого кабінету надається доступ до розділу, який створений для зберігання договірної документації, підтвердження особи позичальника та його взаємодії з товариством. Згідно договору надання грошових коштів у позику № 8432460625 від 06.06.2025, укладеного в електронній формі між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та [PERSON] , кредитор зобов`язувався надати позичальнику кредит на суму 8000 грн строком на 360 днів, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до графіку платежів (а.с. 27-39). У пункті 2.6.1 Договору кредиту сторони визначили, що стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. договору, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору; 0,87% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період, починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Відповідно до п. 2.5 Договору кредиту строк кредиту (строк дії договору) складає 360 днів, а періодичність зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до п. 5.4.1 Договору кредиту позичальник зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені договором. Згідно з п. 7.4 Договору кредиту за порушення позичальником строків повернення кредиту та/або прострочення сплати процентів у строки, визначені договором, кредитор має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, але не більше 15% від суми простроченого платежу. Аналогічні умови кредитування передбачені і у Паспорті споживчого кредиту (а.с. 8-10). Договір кредиту підписаний від імені позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором 4104 о 19-29 год 06.06.2025. ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши 06.06.2025 відповідачу кредит в розмірі 8 000 грн шляхом перерахування кредитних коштів на належну їй платіжну картку, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с. 63), а також довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а.с. 26) та довідкою АТ «Універсал Банк», з якої вбачається, що на ім`я [PERSON] була емітована платіжна картка № [NUMBER] , 06.06.2025 на цю картку було зарахування коштів в сумі 8 000 грн від ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» за допомогою надавача послуг ТОВ «ФК «Контрактовий дім» (а.с. 61). На виконання своїх кредитних зобов`язань відповідачем здійснено лише один платіж: 06.07.2025 в сумі 3 600 грн, з яких 2 400 грн були направлені на погашення процентів, а 1 200 грн на погашення комісії. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, розмір заборгованості позичальника за Договором кредиту станом на 16.12.2025 складає 36 904,80 грн і складається з наступних сум: тіло кредиту 8 000 грн, проценти за користування кредитом 12 904,80 грн, пеня 16 000 грн. Оскільки до теперішнього часу відповідачем не виконане грошове зобов`язання за Договором кредиту, то позивач звернувся до суду з даним позовом. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, укладаючи Договір кредиту в електронній формі сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення платежів з оплати процентів кожні 30 днів. Погоджуючи умови виплати кредиту, сторони домовились, що датою погашення тіла кредиту в сумі 8 000 грн є 01.06.2026. Тоді як проценти повинні виплачуватись у відповідності до п. 2.5 Договору кредиту кожні 30 днів. Вказане сторони зафіксували у графіку платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідач не виконувала належним чином свого зобов`язання із здійснення платежів, чим допустила порушення умов повернення відсотків, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому допустила порушення виконання своїх зобов`язань в частині виплати відсотків, внаслідок чого позивач має право вимагати сплати процентів за фактичний час користування кредитом. Разом із цим строк виплати за тілом кредиту не настав. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. За змістом п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування»). Метою отримання кредиту відповідачем є споживчі (особисті) потреби, про що зазначено у п. 2.8 Договору кредиту та у розд. паспорту споживчого кредиту. Відповідно до положень частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18) Велика Палата Верховного Суду виклала висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Враховуючи приписи статей 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту. У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту». Враховуючи, що частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року на ці правовідносини почала поширюватися частина четверта статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», Договір надання грошових коштів у кредит № 8432460625, укладений між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», зараз - ТОВ «ІННОВА - НОВА», та [PERSON] є споживчим, суд вважає, що правові позиції Верховного Суду є релевантними для даних правовідносин та можуть бути застосовані в частині наслідків для кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору. Як встановлено судом вище, строк кредиту/строк договору № 8432460625 від 06.06.2025 складає 360 днів та діє до 01.06.2026. Узгоджений сторонами графік платежів передбачає, що останнім днем внесення грошових коштів за тілом кредиту є 01.06.2026. Підпункт 6.4. договору визначає, що у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом, щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту (в тому числі і всіх платежів передбачених даним Договором), строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі. Вимога надсилається в особистий кабінет позичальника та/або у вигляді електронного листа на електронну адресу позичальника, зазначену в Договорі (або окремо надану позичальником товариству) та/або шляхом СМС повідомлення на номер телефону позичальника зазначений в Договорі або в його особистому кабінеті та/або відправки повідомлення в месенджер та/або шляхом направлення повідомлення в спосіб передбачений цим пунктом Договору на додаткові контактні дані позичальника, вказані в цьому Договорі (або окремо повідомлені позичальником або зазначені ним в особистому кабінеті). Моментом отримання позичальником повідомлення є момент отримання товариством електронного підтвердження про таке направлення. В даному випадку позичальник повинен здійснити повне дострокове повернення кредиту та процентів (в тому числі і всіх платежів передбачених даним Договором) протягом 30 календарних днів, з дня отримання від товариства повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду позичальник усуне порушення умов цього Договору, така вимога товариства втрачає чинність. При цьому, в даному випадку вважається, що позичальник усунув порушення умов Договору, якщо на 31-й день, з дня отримання від товариства вищезазначеної вимоги (повідомлення), у позичальника буде відсутня будь-яка прострочена заборгованість за Договором, в тому числі заборгованість, що зумовила направлення позичальнику повідомлення (вимоги) та/або заборгованість, що виникла після направлення такої вимоги (повідомлення). В іншому разі, вимога залишається дійсною, а позичальник зобов`язаний не пізніше 30-го дня, з дня одержання вимоги (повідомлення), повернути в повному обсязі кредит, сплатити проценти та інші платежі. У позовній заяві позивач зазначає, що заходи досудового врегулювання спору між позивачем та відповідачем не здійснювались, оскільки, на переконання позивача, їх проведення відповідно до чинного законодавства України та договору позики, не є обов`язковими. Доказів того, що позивачем було завчасно направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, а відповідачем таку вимогу було одержано матеріали справи не місять, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що у позичальника не виник обов`язок дострокового повернення тіла кредиту. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 2 лютого 2022 року у справі № 755/11307/17 (провадження № 61-14700св21), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2025 року у справі № 766/2926/23. Водночас, згідно розрахунку за кредитним договором заборгованість відповідача за пенею становить 16 000 грн (а.с. 23-24), відносно якої суд зазначає наступне. 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З розрахунку заборгованості вбачається, що впродовж дії воєнного стану відповідачу нараховувалась пеня в сумі 16 000 грн, яка на підставі вказаних законів стягненню не підлягає. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (12904,80х100:36904,80) = 34,96%), то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 846,87 грн. судових витрат по оплаті судового збору (2422,40 х 34,96 : 100 = 846,87). На підставі наведеного,

Outcome: partial