Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить розірвати укладений з відповідачем шлюб, що був зареєстрований 10 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 392, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 жовтня 2014 року. Заявлені вимоги мотивує тим, що протягом останніх кількох років стосунки між подружжям поступово погіршувалися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено довіру один до одного, стали частими сварки через різні погляди на шлюб та родину. В результаті подружжя вже тривалий час живе окремим життям, своїми інтересами, сімейне життя не веде, шлюбних стосунків не підтримує. Фактично сім`я припинила своє існування. Позивач переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 23 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на розірванні шлюбу. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою у встановленому законом порядку, до суду не з`явилася, доказів поважності причин неявки не надала, відзиву на позов та клопотань про розгляд справи за її відсутності не надходило. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що участь у судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 30.03.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського міського управління юстиції у Полтавській області 10 жовтня 2014 року було зареєстровано шлюб між сторонами за актовим записом № 392, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 жовтня 2014 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 495 від 03 грудня 2014 року. Як убачається зі змісту позовної заяви та доданих доказів, сторони припинили подружні відносини, спільне господарство не ведуть, миритись не бажають, їх сім`я фактично розпалась, на що заперечень від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 5 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110, 111, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, можливості відновлення подружніх стосунків не встановлено, примушування до збереження шлюбу не допускається. Отже, суд уважає, що позовна вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 1 211 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved