Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

20.10.2025 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернувся [PERSON] з позовною заявою до ТОВ «Будівельна компанія «Будальянс Груп» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в якій просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 71 069 грн 94 коп. Короткий зміст заяв по суті справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що він з 28.08.2024 року по 28.07.2025 року працював в ТОВ «Будівельна компанія «Будальянс Груп» на посаді машиніста дорожньо-будівельних машин 6 розряду, що підтверджується даними трудової книжки [PERSON] . Наказом №70/к/тр від 28.07.2025 року, позивача з 28.07.2025 року було звільнено з роботи за власним бажанням, згідно з ст.38 Кодексу законів про працю України. На час звільнення у відповідача утворилася заборгованість перед позивачем по виплаті заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку. Ця заборгованість складає 71 069 грн 94 коп (за січень 2025 8 886,36 грн, за лютий 2025 8 500,00 грн, за березень 2025 8 500,00 грн, за квітень 2025 8 500,00 грн, за травень 2025 8 500,00 грн, за червень 2025 8 500,00 грн, за липень 2025 19 683,58 грн, що підтверджується довідками форми ОК-5, ОК-7, виданими за запитом [PERSON] . Пенсійним фондом України. Остання виплата заробітної плати відбулася 02.01.2025 року за грудень 2024 року, що підтверджується випискою Укрсиббанку за картковим рахунком клієнта за період з 02.10.2024 по 02.10.2025. З січня 2025 року по 28.07.2025 заробітна плата не виплачувалася. 30.09.2025 року представником позивача надіслано запит на адресу відповідача щодо отримання довідки про заборгованість із заробітної плати позивача та належним чином завіреного наказу про прийом на роботу позивача, однак станом на день подання позовної заяви до суду такі документи відповідачем не отримані. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.115, 116 Кодексу законів про працю України, ст.24 Закону України «Про оплату праці», просив стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 71 069 грн 94 коп. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 24.10.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 11:00 год. 26.11.2025 року. 26.11.2025 року судовий розгляд відкладено до 10:00 год. 13.01.2026 року. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 13.01.2026 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та постановлено витребувати докази в ТОВ «Будівельна компанія «Будальянс Груп», розгляд справи відкладено до 11:30 год. 03.02.2026 року. 03.02.2026 року судове засідання відкладено з інших підстав до 10:00 год. 19.03.2026 року. 19.03.2026 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача до 08:30 год. 25.03.2026 року. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, повідомлялися про час та дату розгляду справи завчасно та належним чином. 19.03.2026 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача за наявними у справі доказами, де представник також вказала про те, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити, проти ухвалення заочного рішення у справі сторона позивача не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Будівельна компанія «Будальянс Груп» в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. За таких обставин, в зв`язку із повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача на підставі ст.280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи зі згоди представника позивача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що згідно копії трудової книжки [PERSON] він був прийнятий на роботу 28.08.2024 року в ТОВ «Будівельна компанія «Будальянс Груп» на посаду машиніста дорожньо-будівельних машин 6 розряду. 28.07.2025 року [PERSON] був звільнений з посади машиніста дорожньо-будівельних машин 6 розряду за власним бажанням на підставі ст.38 Кодексу законів про працю України. Згідно наказу директора ТОВ «Будівельна компанія «Будальянс Груп» Ігоря Войтка №70/к/тр від 28.07.2025 року про звільнення, [PERSON] машиніста дорожньо-будівельних машин 6 розряду звільнено за власним бажанням, ухвалено виплатити [PERSON] компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку в кількості 22 календарних дні, а саме за робочий період 29.08.2024-28.07.2025. Так, відповідно до довідки форми ОК-5 та довідки форми ОК-7 Пенсійного фонду України, сформованих засобами автоматичних систем станом на 02.10.2025 року, у період з серпня 2024 року по липень 2025 року перебував у трудових відносинах з Відповідачем ТОВ «Будівельна компанія «Будальянс Груп». Нарахована заробітна плата за січень 2025 8 886,36 грн, за лютий 2025 8 500,00 грн, за березень 2025 8 500,00 грн, за квітень 2025 8 500,00 грн, за травень 2025 8 500,00 грн, за червень 2025 8 500,00 грн, за липень 2025 19 683,58 грн. Згідно наданої позивачем Виписки за картковими рахунками [PERSON] за період з 02.10.2024 по 02.10.2025 року з банківської установи АТ «УкрСиббанк» останнє зарахування на карту позивача заробітної плати від відповідача ТОВ «Будівельна компанія «Будальянс Груп» було здійснено 02.01.2025 року на суму 20 000,00 грн. В період з 03.01.2025 року по 02.10.2025 року жодних нарахувань на банківську карту в якості заробітної плати від відповідача ТОВ «Будівельна компанія «Будальянс Груп» не здійснено. Крім того, станом на день розгляду справи у суду відсутні дані на підтвердження проведення повного розрахунку відповідача з позивачем, зокрема щодо виплати заробітної плати та компенсації за невикористану щорічну відпустку на суму 71 069 грн 94 коп. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно із статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану роботу. Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Верховний Суд у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 754/3434/19 дійшов висновку, що аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. Відповідно до ст.10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Оскільки, в день звільнення позивача розрахунок з ним здійснений не був, відповідач з дати звільнення позивача і на даний час не здійснив позивачу виплату нарахованої заробітної плати, в тому числі компенсації за невикористану відпустку, не погасив наявної перед позивачем заборгованості, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні за період з січня 2025 року по 28.07.2025 року в розмірі 71 069 грн 94 коп. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. За приписами п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір"). Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3 028 грн. Оскільки позивач подав до суду позовну заяву майнового характеру в 2025 році на суму 71 069,94 грн, то судовий збір, що підлягав сплаті за вказану позовну вимогу становить 1 211,20 грн (3 028 х 0,4). За змістом ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved