Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 18969,00 грн. боргу та 2481,00 грн., витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 28.08.2017 року між ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості, яке відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 25.06.2018 року № 681 перейменоване в Херсонський морський коледж рибної промисловості, яке перейменовано на Херсонський морський фаховий коледж рибної промисловості, та [PERSON] укладено договір № 39кс-17д про навчання на контрактній основі [PERSON] , який був зарахований на навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб наказом від 07.08.2017 року № 224. 01.02.2019 року [PERSON] відраховано з коледжу за власним бажанням. Згідно довідки про заборгованість за навчання за весь час надання освітніх послуг [PERSON] нараховано 35097,00 грн., замовником сплачено 16128,00 грн. Борг становить 18969,00 грн. На підставі викладеного позивач змушений звернутися до суду за захистом порушеного права. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 року «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду, та проведення інвентаризації, розгляд справи продовжено. Ухвалою від 02.10.2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем її проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Ухвалою від 25.03.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.08.2017 року між ДВНЗ «Херсонське морехідне училище рибної промисловості, яке відповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 25.06.2018 року № 681 перейменоване в Херсонський морський коледж рибної промисловості, яке перейменовано на Херсонський морський фаховий коледж рибної промисловості, та [PERSON] укладено договір № 39кс-17д про навчання на контрактній основі [PERSON] . [PERSON] зарахований на навчання за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб наказом від 07.08.2017 року № 224. Наказом від 01.02.2019 року №20, [PERSON] було відраховано за власним бажанням з 01.02.2019 року. Згідно довідки про заборгованість за навчання за весь час надання освітніх послуг [PERSON] нараховано 35097,00 грн., замовником сплачено 16128,00 грн. Борг становить 18969,00 грн. 14.05.2019 року, 25.11.2021 року, 25.01.2022 року на адресу відповідача направлено попередження про погашення заборгованості, яке було направлено відповідач не відреагував. Будь-яких заперечень з даного приводу від відповідача на адресу суду не надійшло. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення відповідачем боргу за навчання. Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до частини першої стаття 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши надані докази суд дійшов до висновку, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором від 28.08.2017 року № 39кс-17д та не сплатив сплату за навчання, яка нарахована позивачем, а тому сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача, отже, позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При вирішенні питання щодо судових витрат суд керується загальними правилами ст.141 ЦПК України і стягує з відповідача судовий збір на користь позивача в сумі 2481,00 грн. Повний текст рішення складено 30 березня 2026 року.

Outcome: approved