Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

За позовом сторона позивача просить розірвати договори оренди землі: 1) № б/н від 29 грудня 2018 року, укладений між [PERSON] та фермерським господарством «ЛОСЬОВЕ» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7424785000:07:002:0341, площею 0,4099 га; 2) № б/н від 29 грудня 2018 року, укладений між [PERSON] та фермерським господарством «ЛОСЬОВЕ» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7424785000:07:002:0343, площею 0,4099 га; 3) № б/н від 29 грудня 2018 року, укладений між [PERSON] та фермерським господарством «ЛОСЬОВЕ» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7424785000:07:001:0347, площею 2,4829 га; 4) № б/н від 29 грудня 2018 року, укладений між [PERSON] та фермерським господарством «ЛОСЬОВЕ» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7424785000:07:001:0348, площею 2,483 га. В обґрунтування таких позовних вимог у позові зазначено про те, що за останні 2021-2025 роки в обумовлені в наведених договорах строки орендар (відповідач) не сплатив стороні позивача (орендодавця) в повному обсязі орендну плату, чим спричинив порушення істотних умов договорів оренди землі, що в свою чергу є підставою для розірвання таких договорів. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача, адвокат Марченко Руслан Григорович, не прибули, представник позивача подав до суду через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд справи за його відсутності та без участі позивача, за змістом якої позовні вимоги підтримав та не заперечив проти ухвалення заочного рішення (а. с. 39). Представник відповідача, фермерського господарства «ЛОСЬОВЕ», у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про дату, час та місце судового розгляду через електронний кабінет (а. с. 48), відзиву не подав, про наявні свої заперечення суд не сповістив. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наявних у справі даних та доказів вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних обставин. Між позивачем та відповідачем дійсно виникли зобов`язання, які підтверджуються даними копій договорів оренди землі (а. с. 17-26), за змістом яких орендодавець (позивач) за плату передав орендареві (відповідачеві) земельну ділянку у володіння й користування на строки по 10 років. При цьому орендар (відповідач) зобов`язаний використовувати земельні ділянки відповідно до умов договорів та положень земельного законодавства як це слідує з вимог ст. 13 Закону України «Про оренду землі». Втім, відповідач (орендар) зовсім не сплатив позивачеві (орендодавцеві) передбачені договорами річні розміри орендної плати за останні 2021-2025 роки, чим суттєво порушив істотні умови укладених договорів оренди землі, окреслені в п. 4.2 кожного зі згаданих договорів, згідно із яким орендна плата має бути внесена до 31 грудня кожного року оренди. Згідно із приписами ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути, поряд з іншим, розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки у частині сплати орендної плати є самостійною підставою для розірвання такого договору, свідчить усталена судова практика судів касаційної інстанції. Зокрема, такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі № 6-977цс16 та від 12 грудня 2012 року у справі № 6-146цс12. Також Верховний Суд у постанові у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-1932сво18) деталізував, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є теж підставою для розірвання такого договору, оскільки відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладений й у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02 травня 2018 року у справі № 925/549/17. При цьому зауважено, що систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання договору, незважаючи на те чи виплачена в подальшому заборгованість. За таких обставин, оскільки відповідачем вчинені суттєві порушення прав позивача за договором оренди землі, що полягають в систематичній несплаті орендної плати щонайменше за два роки, позов підлягає задоволенню повністю на підставі положень ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України. Через те, що позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір.

Outcome: approved