Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

03 лютого 2026 року представник ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ", адвокат Пархомчук С.В., через систему "Електронний суд" подав до Богородчанського районного суду Івано-Франківської області позовну заяву до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 19 530 грн 00 коп. та судові витрати. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Позовні вимоги мотивовано тим, що 20 червня 2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] в електронній формі, укладено кредитний договір №2048161, на підставі якого останній отримав в кредит грошові кошти в розмірі 6 000 грн, на споживчі потреби, зі сплатою відсотків за їх використання - знижена процентна ставка 0,01%, стандартна процентна ставка 1,90%, строком на 30 днів. Орієнтовна загальна вартість кредиту за зниженою відсотковою ставкою становить 6 018 грн, за стандартною відсотковою ставкою - 9 420 грн. Відповідно до договору від 20 червня 2021 року та листа ТОВ "Універсальні платіжні рішення" №31943 від 04 березня 2024 року, кредитором надано позичальнику кредит у розмірі 6 000 грн строком на 30 днів, відповідачем 20 червня 2021 року о 13-20 год. отримано кредитні кошти у розмірі 6 000 грн. Отже, ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. 24 грудня 2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 24 грудня 2021 року до договору факторингу №02-24122001 ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" набуло права грошової вимоги до відповідача. Станом на 24 листопада 2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором №2048161 становить 19 530 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту (тіло кредиту) в розмірі 6 000 грн, простроченої заборгованості за процентами в розмірі 13 530 грн. У зв`язку з цим, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" вказану заборгованість та судові витрати. Стислий виклад позицій учасників справи, відомості про рух справи, процесуальні дії у справі. 05 лютого 2026 року ухвалою Богородчанського районного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 03 березня 2026 року представник позивача адвокат Пархоичук С.В. направив через "Електронний суд" заяву про відшкодування витрат на професійну правиничу допомогу у розмірі 10 500 гривень. Представник позивача ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" адвокат Пархоичук С.В. в судове засідання не прибув, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Про причини неявки [PERSON] суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. 30 березня 2026 року постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неприбуттям в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 червня 2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та [PERSON] укладено в електронній формі Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2048161 ( а.с. 11-18). Відповідно до п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 цього договору, на умовах встановлених договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає 6 000 грн. Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає обов`язки на умовах та у строки, визначені Договором. Тип процентної ставки фіксована та стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаному у п. 1.3. (п. 1.4.1.) Знижена процентна ставка становить 0,95% в день та застосовується на умовах, якщо клієнт у межах строку дії договору або протягом 3-х календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт, як учасник програми лояльності отримає індивідуальну знижку, у випадку не виконання клієнтом вказаних умов користування кредитом здійснюється за стандартною процентною ставкою (п. 1.4.2.). Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 24079,41% річних (п. 1.5.1.), за зниженою ставкою 3,71% річних (п. 1.5.2.). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 9 420 грн (п. 1.6.1), за зниженою процентною ставкою 6 018 грн. (п. 1.6.2). Згідно з п. 2.1. кредит надається у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] або іншої платіжної карти клієнта (а.с. 12). Кредитний договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором С466 20 червня 2021 року о 13:17:07 [PERSON] , що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 21). У Додатку №1 до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2048161 від 20 червня 2021 року вказано: проценти за користування кредитом 18 грн, загальна вартість кредиту 6 018 грн, якщо клієнтом не будуть виконані умови договору для отримання зниженої процентної ставки, розмір платежів, що зазначений у таблиці буде перераховано за стандартною процентною ставкою, за якою: сума платежу за розрахунковий період складе 9 420 грн, проценти за користування кредитом 3 420 грн. (а.с. 18). Відповідно до листа ТОВ "Лінеура Україна" №31943-0403 від 04 березня 2024 року, між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Універсальні Платіжні Рішення" укладено договір на переказ коштів, відповідно до вказаного договору успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта: 20 червня 2021 року 13:20:30 на суму 6 000 грн., маска карти [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 94423990, призначення платежу: зарахування 6 000 грн на карту [NUMBER] (а.с. 22). 24 грудня 2021 між ТОВ "Лінеура Україна" і ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу №02-24122001, відповідно до умов якого ТОВ "Лінеура Україна" відступило за плату, а ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ " набуло право вимоги до позичальників, зазначених у реєстрах заборгованостей (а.с. 23-26). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-24122001 від 24 грудня 2021 року ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] за договором №2048161 від 20 червня 2021 року у розмірі у розмірі 19 530 грн, з яких: 6 000 грн прострочене тіло, 13 530 грн прострочені відсотки (а.с. 29). Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором №2048161, ПІБ: [PERSON] , за період 20 червня 2021 року до 24 листопада 2025 року сума заборгованості становить 19 530 грн, з яких: 6 000 грн прострочене тіло, 13 530 грн прострочені відсотки, станом на 24 листопада 2025 року заборгованість за кредитним договором №2048161 від 20 червня 2021 року не погашена (а.с. 20). Відповідно до вимоги про виконання зобов`язань від 24 листопада 2025 року ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" зверталося до [PERSON] з вимогою про сплату заборгованості за кредитним договором №2048161 від 20 червня 2021 року у розмірі 19 530 грн. (а.с. 19). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Відповідно до ст. 3 Закону № 675-VIII, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена, шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VIII). Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг", Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Висновки суду за результатами розгляду справи. З огляду на встановлені фактичні обставини справи позивачем доведено, що кредитний договір №2048161 від 20 червня 2021 року укладено сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію". При цьому [PERSON] на веб-сайті кредитодавця та через особистий кабінет подавав заявки на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе. Ідентифікація [PERSON] на веб-сайті кредитодавців здійснена відповідно до вимог чинного законодавства, з використанням його особистих даних, а саме: паспорта, ідентифікаційного коду, місця проживання, електронної пошти, номера платіжного засобу, на який необхідно перерахувати кошти, тощо. Доказів, що вказаний в договорі одноразовий ідентифікатор та персональні дані належать третім особам, а не позичальнику, відповідачем не надано, тоді як наведений позивачем алгоритм укладення договорів виключає підстави вважати, що без їх погодження [PERSON] міг отримати кредитні кошти. Будь-які докази протиправності дій третіх осіб стосовно [PERSON] , які стосуються підписання кредитного договору, у матеріалах справи відсутні. Надані позивачем докази в сукупності підтверджують факт перерахування відповідачу [PERSON] 20 червня 2021 року від ТОВ "Лінеура Україна" коштів в розмірі 6 000 грн на платіжну (банківську картку) № [NUMBER] (а.с.22). Відповідач не з`явився в судове засідання та не заперечив факт укладення договору, будь-яких доказів того, що вказана банківська картка на момент укладення договору та здійснення перерахування коштів йому не належала, відповідач також не надав. За таких обставин, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження факту укладення кредитного договору між сторонами. Згідно з розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №2048161 від 20 червня 2021 року заборгованість [PERSON] становить 19 530 грн, що складається із основної заборгованості (тіло кредиту) в розмірі 6 000 грн, по процентам в сумі 13 530 грн (а.с.20). Враховуючи, що відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 грн, грошові кошти на погашення заборгованості не сплачував, тому сума основного боргу (тіла кредиту), підлягає стягненню з відповідача. Щодо заборгованості за процентами суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 висловила думку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також пеню, застосовувати штрафні санкції, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Відповідно до пункту 1.3. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2048161 від 20 червня 2021 року кредит надавався на 30 днів, детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки вказується в графіку платежів, що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням застосування зниженої процентної ставки 0,01%, виходячи з припущення, що клієнт виконає обов`язки на умовах та у строки, визначені договором (а.с. 11 зворот) Зазначені умови цих договорів не суперечать вимогам статті 6 ЦК України, оскільки сторони є вільними при укладенні договору. Позивач просить стягнути відсотки за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2048161 від 20 червня 2021 року в сумі 13 530 грн. Період за який нараховані відсотки матеріали справи не містять. У постанові об`єднаної палати КГС ВС від 02 жовтня 2020 року № 911/19/19, Верховний Суд зазначив, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Позовних вимог про стягнення відсотків, нарахованих в порядку ст.625 ЦК України, позивач не заявляв. Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2048161 від 20 червня 2021 року проценти можуть бути нараховані терміном не більше 30 календарних днів, з дати укладення договору, так як сторони є вільними в укладенні договору, тобто строку, на який були надані кредитні кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2048161 від 20 червня 2021 року розмір кредиту становив 6 000 грн, стандартна процентна ставка за користування кредитом 1,90% на добу. Строк кредитування 30 днів. Таким чином, заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2048161 від 20 червня 2021 року становить 3 420 грн (6 000 х 1,90 % х 30 днів), що також і підтверджується Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, який підписано обома сторонами, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у справі. Доказів того, що [PERSON] ініціював пролонгацію кредитного договору №2048161 від 20 червня 2021 року, відповідно до умов, викладених в п. 4.1.1 Договору, шляхом укладання додаткової угоди, суду не надано. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" заборгованості за договором споживчого кредиту, а договір факторингу відповідачем не оспорювався, в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначеного договору у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). За таких обставин, у позивача, як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорі, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Таким чином, на підставі зазначеного вище, враховуючи те, що позивач набув право вимоги до відповідача та частково довів обставини, на які він посилається у позові, на підставу своїх вимог, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" заборгованість за кредитним договором №2048161 від 20 червня 2021 року в сумі 9 420 грн, з яких 6 000 грн - основний борг (тіло кредиту) та 3 420 грн - проценти за користування кредитом. Розподіл судових витрат. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1 284 грн 16 коп. судового збору (9 420 х 2 662,40/ 19 530 грн =1 284,16 грн). Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виокремити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі №357/380/20, провадження № 14-20цс22). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на оплату послуг з професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 10 500 грн. До позовної заяви позивачем надано договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, акт про отримання правової допомоги від 19 лютого 2026 року, рахунок та платіжна інструкція №310776 від 19 лютого 2025 року. Матеріалами справи підтверджується обсяг наданих адвокатом правничих послуг по справі. Разом з тим, суд оцінивши подані стороною позивача докази, враховуючи, складність справи, реальність (дійсність та необхідність), обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу розміру виконаної адвокатом роботи в суді, та те, що підготовка позовної заяви не потребувала тривалих затрат часу, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" на свою користь із [PERSON] з 10 500 грн до 5 000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial