Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Виконувач обов`язків керівника Вознесенської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Фермерське господарство «Сторожук В.М.» про конфіскацію земельної ділянки у громадянки рф [PERSON] .. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , яка є громадянкою російської федерації, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ніколаєвою Л.Л. 17.08.2021 за №488, набула у приватну власність 1/5 частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 4821455000:01:000:0073, площею 14,6268 га, що розташована на території Братської селищної ради Братського району Миколаївської області (на теперішній час Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області). Право власності на 1/5 частку вказаної земельної ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зазначена земельна ділянка передана у користування ФГ «Сторожук В.М.» на підставі договору оренди б/н від 17.11.2017 терміном на 20 років, про що в Державному реєстрі речових прав 05.12.2017 здійснено запис № 23887534. За приписами ч. 4 ст. 81, ч. 2, ч. 4 ст. 145 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цієї вимоги така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Натомість, відповідач, будучи іноземною громадянкою, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, не відчужила її, а тому, як зазначено в позові, наявні підстави для її конфіскації у власність держави. Просить суд конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області 1/5 частку земельної ділянки [PERSON] з кадастровим номером 4821455000:01:000:0073 площею 14,6268 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 27.01.2025 року вжито заходи забезпечення позову, а саме накладено арешт на вищевказану земельну ділянку. В судовому засіданні прокурор підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи наявна заява Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, в якому просить розглянути справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причину неявки суду не повідомила. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - ФГ «Сторожук В.М.» - адвокат Козиревич О.С. не заперечувала щодо позовних вимог. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі. Вислухавши прокурора, представника третьої особи - ФГ «Сторожук В.М.», дослідивши письмові докази, суд прийшов до наступного висновку. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є громадянкою російської федерації (а. с. № 23-25 том 1). 17 серпня 2021 року державним нотаріусом Братської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ніколаєвою Л.Л. видано Свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстроване в реєстрі № 488), за яким [PERSON] набула право власності на 1/5 частку земельної ділянки з кадастровим номером 4821455000:01:000:0073, площею 14,6268 га, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Братської селищної ради Братського району Миколаївської області (на теперішній час Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області) (а. с. № 29 том 1). Право власності [PERSON] на 1/5 частку вказаної земельної ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.08.2021 р. за № 43544249 (а. с. № 9-11 том 1). Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зазначена земельна ділянка передана у користування Фермерському господарству «Сторожук В.М.» на підставі договору оренди б/н від 17.11.2017 терміном на 20 років, про що в Державному реєстрі речових прав 05.12.2017 здійснено запис № 23887534 (а. с. № 9-11 том 1). За інформацією Управління ДМС у Миколаївській області за № 4801.5-310048.2-23 від 01.05.2023 року [PERSON] , [INFO] , за обліками виходу з громадянства України, реєстрації/зняття з реєстрації, документування паспортом громадянина України, документування паспортом громадянина України для виїзду за кордон, документування посвідкою на постійне /тимчасове проживання не значиться (а. с. № 15 том 1). Відповідно до інформації ДМС України №6.5-15239/6-25 від 05.11.2025 р. на запит Вознесенської окружної прокуратури про надання відомостей про факти отримання (документування паспортом) та виходу із громадянства України [PERSON] , [INFO] , за наявними обліками територіальних органів Державної міграційної служби України (крім ГУДМС України в АР Крим, УДМС України в місті Севастополь та окремих територіальних підрозділів ГУДМС України в Донецькій області та УДМС України в Луганській області, які тимчасово не здійснюють свої повноваження, і територіальних підрозділів ДМС, які знаходяться на територіях, де ведуться активні бойові дії) [PERSON] , [INFO] , не значиться (а. с. № 53, 54 том 2). Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області №10-14-0.165-1591/2-23 від 05.06.2023, про набуття громадянкою російської федерації [PERSON] права власності на 1/5 частку земельної ділянки з кадастровим номером 4821455000:01:000:0073 на території Вознесенського району Миколаївської області на підставі свідоцтва про право на спадщину Головному управлінню стало відомо із Доручення Держгеокадастру від 08.12.2022 № 22-28-0.191-8314/2-22 «Про вжиття заходів щодо підготовки та подання позовів про конфіскацію земельних ділянок». Вказана особа до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з метою відчуження земельних ділянок на користь держави не зверталася. Згідно відповіді від 08.11.2024 № 10-14-0.6-5049/2-24 ГУ ДГК у Миколаївській області повідомило, що громадянка росії [PERSON] з питання відчуження 1/5 частки земельної ділянки на користь держави до Головного управління не зверталась та останнє не вживало заходи щодо конфіскації 1/5 частки земельної ділянки з кадастровим номером 4821455000:01:000:0073 (а. с. № 35 том 1). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Аналогічні положення закріпленні в ст. ст. 319, 321 ЦК України. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про міжнародне приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 вказаного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Положеннями ст. 13, ст. 14 Конституції України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Іноземці, особи без громадянства можуть набувати право власності на землю (земельні ділянки) відповідно до закону (ч. 2 ст. 374 ЦК України). Відповідно до ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, в тому числі громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності. Згідно ч. 2 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. За ч. 3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Згідно ч. 5 ст. 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу. Так, ст. 130 ЗК України передбачено, що іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 145 ЗК України, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (ч. 2 ст. 145 ЗК України). Згідно ст. 148 ЗК України земельна ділянка може бути конфіскована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є, в тому числі конфіскація за рішенням суду. Також п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , будучи громадянкою російської федерації, в порушення вимог ч. 4 ст. 81 ЗК України, упродовж року після набуття права власності на 1/5 частку земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в межах території Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, добровільно не відчужила її. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 5 від 06.01.2025 року при зверненні до суду з вищевказаним позовом Миколаївською обласною прокуратурою був сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень (а. с. №44). Відповідно до платіжної інструкції № 6 від 06.01.2025 року при зверненні до суду з заявою про забезпечення позову Миколаївською обласною прокуратурою був сплачений судовий збір в розмірі 1 211,20 гривень (а. с. № 68). Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то з відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 633,60 грн.

Outcome: approved