Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

АТ "КБ "Приватбанк" через свою представницю за довіреністю Ніколенко В. В. з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 43 599,44 грн. В обґрунтування поданого позову зазначив, що відповідач 09.01.2024 підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн, (п. 9.2 договору); тип кредитної картки: «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 9.2. договору); процентна ставка, відсотків річних: 42,0 % (п. 9.3 договору); порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, розмір мінімального обов`язкового платежу: 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 9.4. договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюється за домовленістю сторін (п. 9.5. договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті. На підставі укладеного договору відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку. Однак, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджуються випискою по рахунку. Таким чином, у порушення умов укладеного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, станом на 14.01.2026 має заборгованість у сумі 43 599,44 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 38 231,42 грн та заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 5 368,02 грн. На момент звернення до суду відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ "Приватбанк" та стало підставою звернення до суду. Просить суд стягнути із [PERSON] на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.01.2024 в розмірі 43 599,44 грн, а також судові витрати у розмірі 2 662,40 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 09.02.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. Судом постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів із дня відкриття провадження у справі. Відповідачу встановлений строк на подання відзиву. Під час підготовки справи до судового розгляду судом установлено, що відповідач [PERSON] не скористався правом подання відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк, жодних заяв або клопотань суду не надав. У свою чергу представник позивача проти заочного розгляду справи судом не заперечував. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. З аналізу позовних вимог АТ КБ "Приватбанк" та наданих на їх обґрунтування письмових доказів судом установлено, що між сторонами спору виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). На підставі частини першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З наданих суду письмових доказів установлено, що відповідач [PERSON] , з метою отримання банківських послуг у АТ КБ "Приватбанк", 09.01.2024 за допомогою планшета власноручно підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Сторони погодили такі умови кредитування: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 200 000 грн, (п. 9.2 договору); тип кредитної картки: «Універсальна»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 9.2. договору); процентна ставка, відсотків річних: 42,0 % (п. 9.3 договору); порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, розмір мінімального обов`язкового платежу: 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 9.4. договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюється за домовленістю сторін (п. 9.5. договору). Відповідно до довідки АТ КБ "Приватбанк" від 15.01.2026 відповідачеві за вказаним кредитним договором було видано кредитну картку № [NUMBER] , тип «Універсальна», термін дії до 07/27. Судячи з довідки АТ КБ "Приватбанк" від 15.01.2026 відповідачеві за вказаним кредитним договором 23.01.2025 було встановлено кредитний ліміт у розмірі 36 000,00 грн, який в подальшому 14.02.2025 банком було збільшено до 37 000,00 грн. Як встановлено з виписки за договором за період з 09.01.2024 до 15.01.2026 відповідач протягом строку дії кредитного договору активно користувався платіжною карткою, зокрема розраховувався нею в торгівельних закладах, знімав готівкові кошти, здійснював перекази тощо. Відповідач свої зобов`язання за договором надання банківських послуг не виконав і станом на 14.01.2026 внаслідок допущених порушень зобов`язань боржником сума його заборгованості перед позивачем становить 43 599,44 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 38 231,42грн та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 5 368,02 грн, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом. Правовідносини між сторонами у справі, ґрунтуються на положеннях кредитного договору та регламентуються наступними правовими нормами. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У тому числі, суд ураховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1ст. 634 ЦК України). Формуляром та стандартною формою, у яких викладені умови договору про надання банківських послуг є умови та правила надання банківських послуг, згідно яких і обслуговувався відповідач. Частина 2 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч. 1, ч. 2ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.1, ч. 2ст. 598 ЦК України). Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства ст. 530 ЦК України. За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбаченіст.611 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору відповідач не надав, у тому числі не спростований розмір нарахованої суми заборгованості. Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості по договору № б/н про надання банківських послуг від 09.01.2024. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved