Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб. Садгірського районного суду м. Чернівці надійшла заява [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник, адвокат Чайка Сергій Вадимович, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, про встановлення факту, що має юридичне значенняу якій представник заявниці просить суд встановити факт належності [PERSON] трудової книжки [NUMBER] від 23.06.1988 виписаної з неповною датою її народження «1970 рік народження». У заяві вказує, що [PERSON] зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з заявою про призначення їй пенсії за віком та рішенням від 11.09.2025 їй було відмовлено в призначенні пенсії за віком та не зараховано страховий стаж згідно із записами у трудовій книжці, оскільки на першій сторінці трудової книжки не повністю зазначена дата народження особи «1970» рік, в той час як заявниця народилася « [INFO] ». Представник вказує, що встановлення факту має для [PERSON] юридичне значення та необхідне з метою призначення пенсії за віком. З посиланням на відповідні докази та норми, просить суд задовольнити заяву. Заінтересована особа заперечень не надала. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Така заява 05.03.2026 надійшла до суду та того ж дня передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А., відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2026. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 06.03.2026 відкрито провадження у справі за вказаною заявою та визначено розглядати її за правилами окремого провадження, судове засідання призначено на 24.03.2026, про що повідомлено сторони. 11.03.2026 надійшло клопотання від заінтересованої особи про доступ до електронної справи. У зв`язку із неявкою заінтересованої особи та відсутністю від неї заяв чи клопотань судове засідання відкладено на 31.03.2026. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. У судове засідання заявниця [PERSON] не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Від представника заявниці, адвоката Чайки С.В., надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області не забезпечила участь представника у судовому засіданні, хоча належним чином повідомлялися про розгляд справи, що не позбавляє суд можливості розглянути справу за їх відсутності. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідив матеріали справи, об`єктивно оцінив надані докази, вважає що вимоги заявниці є обґрунтованими, а тому заяву потрібно задовольнити з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно із даних копії трудової книжки [NUMBER] від 23.06.1988, титульна сторінка якої містить інформацію, що вказується російською мовою, вказано належність трудової книжки [PERSON] , а у графі дата народження зазначений «1970» рік. Згідно із даних Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 241670089884 від 11.09.2025 [PERSON] відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. За доданими документами не враховані періоди роботи відповідно до трудової книжки [NUMBER] від 23.06.1988, оскільки записи до неї внесені із порушеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом МПУ, МІОУ та МСЗНУ № 58 від 29.07.1993, а саме дата народження на титульній сторінці внесена не повністю. Також заявниця долучає до матеріалів справи витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00000000016 від 25.03.2014 де зазначена дата народження [PERSON] « [INFO] ». Як вбачається із копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Сімферопольським РВГУ МВС України в Криму 21 лютого 1997 року, [PERSON] народилася [INFO] в селі Мирне Сімферопольського району Республіки Крим. Також суду надано копію картки платника податків [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон у яких вказано дату народження [PERSON] « [INFO] ». Відповідно до даних Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 7726-5002824541 від 19.06.2023 місце проживання ВПО [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних довідки форми ОK-5, яка містить відомості про застраховану особу Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] співпадають з відомостями внесеними у трудову книжку [NUMBER] від 23.06.1988. Згідно із даними довідки форми ОК-7, яка містить відомості з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] також співпадають з відомостями внесеними у трудову книжку [NUMBER] від 23.06.1988. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст.4 ЦПК України та ст.20 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду з метою захисту своїх цивільних прав, свобод чи інтересів у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як зазначено в п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31 березня 1995 року, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Відповідно до п. 1 цієї ж постанови порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно із ч.1 ст. 318 ЦПК у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначені пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 637 від 12 серпня 1993 року, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка. При цьому пункт 26 цього порядку передбачає, можливість встановлення факту приналежності документа особі в судовому порядку, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. Згідно із положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993, - трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відповідно до п.2 Інструкції, що містить загальні вказівки щодо заповнення трудових книжок вказано, що трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами. До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Поряд із цим варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Оцінка та висновки суду. Як встановлено судом, на титульній сторінці трудової книжки [NUMBER] від 23.06.1988, що належить [PERSON] , дійсно у графі дата народження міститься не повна дата народження та вказано лише 1970 рік народження, замість « [INFO] ». Відповідно до встановлених у судовому засіданні доказів підтверджено, що трудова книжка [NUMBER] від 23.06.1988 належить саме [PERSON] , яка народилася [INFO] . Метою встановлення факту належності трудової книжки є надання можливості заявниці реалізувати своє право на призначення пенсії за віком та підтвердження страхового стажу періодами роботи згідно із трудової книжки [NUMBER] від 23.06.1988. З наведених вище обставин, враховуючи, що заявниця позбавлена можливості самостійно звернутися для внесення виправлень, тобто, в інший спосіб позбавлена можливості захистити своє право, суд доходить висновку про наявність підстав для захисту її прав у судовому порядку. Окрім того, суд вважає, що спір про право між заявницею та управлінням Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії відсутній, оскільки вирішується питання лише про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документа, що підтверджує стаж, оскільки дата народження, яка зазначена у трудовій книжці є неповною. В даному випадку рішення суду не змінює собою документа, який виданий підприємством, на якому працювала заявниця, а лише підтверджує належність такого документу останній, що у подальшому надасть їй можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать відповідно до положень ст. 46 Конституції України. На підставі викладеного, встановивши обставини, якими обґрунтовується заява [PERSON] , оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, враховуючи відсутність заперечень заінтересованої особи щодо справи, оскільки в іншому порядку встановити такий юридичний факт заявниця немає можливості, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення заявлених вимог. Розподіл судових витрат у справі. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються. Таким чином, судові витрати у справі покласти на заявницю. На підставі викладеного,

Outcome: approved