Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

02 березня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» (далі ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 20 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» (далі ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2174192 за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 14000 гривень на строк 360 днів, зі сплатою процентів 1% в день кожні 30 днів. Право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 261125/1 від 26 листопада 2025 року перейшло до ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР». Вказуючи, що в зв`язку з невиконанням відповідачкою належним чином умов кредитного договору у неї виникла заборгованість в загальному розмірі 49276,91 гривень, просив стягнути з відповідачки суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представниця позивача не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, у позовній заяві вказала, що просить розглядати справу без її участі (а. с. 5). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України була належним чином повідомлена (а. с. 47, 49), про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов не подавала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 31 березня 2026 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Судом встановлено, що 20 березня 2025 року відповідачка уклала із ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 12174192 (далі договір), відповідно до умов якого отримала кредит на суму 14000 гривень на строк 360 днів зі сплатою процентів 1% в день, кожні 30 днів (а. с. 7-13). Відповідно до пункту 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань, щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 2100 гривень на третій день такого невиконання та/або неналежного виконання та 420 гривень починаючи з 4 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання (пункт 6.4 Договору). Кредитний договір підписаний відповідачкою електронним цифровим підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора Т610, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить розділ 10 Договору (а. с. 13). Того ж дня сторони договору підписали графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а. с. 13 на звороті, 15-16). На виконання умов договору 20 березня 2025 року відповідачці було надано кредитні кошти в розмірі 14000 гривень шляхом перерахунку на її банківський рахунок № [NUMBER] (а. с. 20). ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» надавши відповідачці кредит, свої зобов`язання за договором виконало. Наведені обставини свідчать про те, що між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. З наданого позивачем розрахунку видно, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 2174192 від 20 березня 2025 року становить 49276,91 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту складає 13998,93 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами 28277,98 гривень, заборгованість за штрафом 7000 гривень (а. с. 23 на звороті). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 26 листопада 2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладений договір факторингу № 261125/1 (а. с. 24-34). Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 вказаного договору ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступає ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» права вимоги, а ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуває права вимоги від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та сплачує ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» за відступлення прав вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Загальний розмір заборгованостей складає 44404781,78 гривень, згідно з реєстром боржників, який складається сторонами у електронній формі. Зобов`язання по оплаті договору факторингу фактором повністю виконані (а. с. 35). Відповідачка [PERSON] є в Витязі з Реєстру боржників в електронному вигляді до договору факторингу №261125/1 від 26 листопада 2025 року і загальна сума її зобов`язань за кредитним договором № 2174192 від 20 березня 2025 року становить 49276,91 гривень (а. с. 46 на звороті). Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2174192 від 20 березня 2025 року, укладеним між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість у загальному розмірі 49276,91 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту складає 13998,93 гривень, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами 28277,98 гривень, заборгованість за штрафом 7000 гривень. Враховуючи, що відповідачка фактично отримала та використовувала кошти, перераховані первісним кредитором на кредитну картку, що й було предметом укладеного Договору, але не повернула їх, то суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки суми заборгованості за тілом кредиту, що нею фактично отримана і на час розгляду цієї справи не повернута, у розмірі 13998,93 гривень є підставними і підлягають до задоволення. Також, виходячи зі змісту Договору, позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитом підлягають до задоволення і з відповідачки слід стягнути 28277,98 гривень процентів. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач просив також стягнути з відповідачки штраф в розмірі 7000 гривень. За змістом стаття 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (стаття 551 ЦК України). Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на вказане, нарахований позивачем штраф у розмірі 7000 гривень, сплата якого передбачена Договором, підлягає списанню і в цій частині позовних вимог слід відмовити. За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, та відповідно до зазначених норм матеріального права суд дійшов висновку про наявність у розглядуваному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, яка складається з основної суми боргу та процентів за користування кредитними коштами, оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме, неповерненні грошових коштів у визначений договором строк. Щодо розподілу судових витрат у цій справі. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати , пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (пункт 4 частини третьої статті 133 ЦПК України). На підтвердження витрат, пов`язаних з розглядом справи, на суму 234,18 гривень позивач надав квитанцію ТОВ «Поштова служба «Е-Пост» №1958379 від 27 лютого 2026 року (а. с. 38). У відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (85,79 %) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2284 гривні 07 копійок (2662,4 грн * 85,79 % = 2284,07 грн) та витрати пов`язані з розглядом справи у розмірі 200 гривень 90 копійок (234,18 грн * 85,79 % = 200,9 грн). На підставі викладеного, статей 512, 514, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1046, 1048 ЦК України та

Outcome: partial