Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

ТОВ "Коллект центр" за допомогою системи "Електронний суд" звернулось до Слобідського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № CCNG-630965007 від 12.07.2018 в розмірі 18523,75 грн., та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 12.07.2018 року між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір, шляхом підписання оферти на укладання про надання кредиту, у відповідності до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді відкриття кредитної лінії в розмірі 200000 грн., строком на 3 роки, зі сплатою процентної ставки за користування кредитом у розмірі 26% річних, на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно умов договору [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору від 12.07.2018 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, [PERSON] зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не сплачує платежі, в результаті чого станом на 08.01.2026 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 18523,75 грн., а саме: 14074,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1243,16 грн. - заборгованість за процентами; 2276,73 гр. - заборгованість за пенею; 746,77 грн. - інфляційні втрати; 182,77 грн. - 3% річних. Між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "Флексіс" 17.05.2021 року укладено договір факторингу № 2, відповідно до умов якого АТ "Альфа-Банк" відступило на користь ТОВ "ФК "Флексіс" право вимоги, зокрема, за кредитними договорами № 501120233 від 12.07.2018 року, № 501174152 від 12.07.2018 року. Між ТОВ "ФК "Флексіс" та ТОВ "Вердикт Капітал" 18.05.2021 року укладено договір факторингу № 18-05/2021, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Флексіс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги, зокрема, за кредитними договорами № 501120233 від 12.07.2018 року, № 501174152 від 12.07.2018 року. Між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект центр" 10.01.2023 року укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект центр" право вимоги, зокрема, за кредитними договорами № 501120233 від 12.07.2018 року, № 501174152 від 12.07.2018 року. Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 28.01.2026 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначив, у разі неявки в судове засідання відповідача на підставі ст. 280 ЦПК України не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу зареєстрованого місця проживання, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 12.07.2018 року між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] погоджена анкета-заява про акцепт публічної пропозиції Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк» 12.07.2018 року [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту, за умовами якого тип кредиту - споживчий кредит, мета отримання кредиту - споживчі цілі, сума кредиту - 200000 грн; строк кредитування - 36 місяців; процентна ставка - 26% річних. 12.07.2018 року [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з офертою на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії з пропозицією до банку укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в Акціонерному товаристві «Альфа Банк», укладеного між ним та банком. З даної оферти вбачається, що умовами споживчого кредиту є: тип кредиту - кредит готівкою; сума кредиту - 200000 грн.; процентна ставка - 26% річних; строк кредиту - 36 місяців. Також з оферти вбачається, що умовами кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії є: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; сума кредиту - до 200000 грн.; процентна ставка - 26% річних; строк дії кредитної карти - 3 роки з моменту випуску. Між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "Флексіс" 17.05.2021 року укладено договір факторингу № 2, відповідно до умов якого АТ "Альфа-Банк" відступило на користь ТОВ "ФК "Флексіс" право вимоги, зокрема, за кредитними договорами № 501120233 від 12.07.2018 року, № 501174152 від 12.07.2018 року. Між ТОВ "ФК "Флексіс" та ТОВ "Вердикт Капітал" 18.05.2021 року укладено договір факторингу № 18-05/2021, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Флексіс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги, зокрема, за кредитними договорами № 501120233 від 12.07.2018 року, № 501174152 від 12.07.2018 року. Між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект центр" 10.01.2023 року укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект центр" право вимоги, зокрема, за кредитними договорами № 501120233 від 12.07.2018 року, № 501174152 від 12.07.2018 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] станом на 08.01.2026 року існує заборгованість за кредитним договором в розмірі 17594,21 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 14074,32 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом - 1243,16 грн., заборгованості за нарахованою пенею - 2276,73 грн. В зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань відповідачем, позивачем нараховані за період з 18.05.2021 року по 23.02.2022 року інфляційні втрати в розмірі 746,77 та 3% річних в розмірі 182,77 грн. Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення ТОВ "Коллект центр" до суду за захистом своїх прав, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України). Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] 12.07.2018 року укладено кредитний договір, банк умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у вигляді відкриття кредитної лінії. Однак, відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором від 12.07.2018 року не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем станом на 10.01.2023 року склалась заборгованість у розмірі 15317,48 грн., а саме: 14074,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1243,16 грн. - заборгованість за процентами. Враховуючи, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, до теперішнього часу заборгованість у розмірі 15317,48 грн. не сплатив, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Коллект центр" заборгованості за кредитним договором від 12.07.2018 року у розмірі 15317,48 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь пені в розмірі 2276,73 грн. за кредитним договором від 12.07.2018 року, то суд зазначає, що підписані відповідачем оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 12.07.2018 року та акцепт пропозиції від 12.07.2018 року не містять умов про нарахування пені. Більш того, до позовної заяви додано паспорт споживчого кредиту, в якому в розділі 6 в графі "Пеня" вказано "Відсутня". Враховуючи вищевикладене, підстави для стягнення неустойки у вигляді пені відсутні. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Позивачем визначений період нарахування інфляційних витрат та 3% річних з 19.09.2019 року по 23.02.2022 року, за який інфляційні втрати склали 746,77 грн., 3% річних - 182,77 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ "Коллект Центр". Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Коллект Центр" підлягають частковому задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При зверненні до суду з цим позовом ТОВ "Коллект центр" сплачено 2662,40 грн. судового збору за подання позову, що підтверджується квитанцією № 0600100004 від 23.01.2026 року. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 87,71%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 2335,19 грн. (2662,40грн.*87,71/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ "Коллект Центр" витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, укладений між ТОВ "Коллект Центр" та АО "Лігал Ассістанс"; заявку про надання юридичної допомоги № 197 від 01.12.2025 року; витяг з акту № 17 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 року, згідно якого адвокатським об`єднанням надано ТОВ "Коллект Центр" юридичні послуги на загальну суму 9000 грн., а саме: надання усної консультації - загальною вартістю 3000 грн.; складання позовної заяви - загальною вартістю 6000 грн. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим. У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 сформовано правовий висновок про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial