Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

14.10.2025 року до суду через підсистему "Електронний суд" надійшла вищевказана заява, яка згодом була уточнена і якою представник заявниці просить суд визнати юридичний факт - що гр. [PERSON] є батьком неповнолітних синів заявниці [PERSON] : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також просить внести зміни до актового запису про їх народження - в графі "Батько" батьком дітей вказати " [PERSON] ", та змінити прізвище дітей, вказавши кожному прізвище за прізвищем батька - " [PERSON] ". В обґрунтування своїх вимог заявниця стверджує, що батько її старших синів в актовому записі про їх народження вказаний зі її слів - на підставі ст.135 СК України, проте їх біологічним батьком насправді є її теперішній чоловік [PERSON] , з яким вона з 08.10.2019р. перебуває у зареєстрованому шлюбі, після реєстрації якого вона, заявниця, змінила прізвище на « [PERSON] ». До шлюбу її прізвище було « [PERSON] », та, оскільки в неї народилися до шлюбу сини - [PERSON] та [PERSON] - при реєстрації їх народження їх прізвище було записане за прізвищем їх матері - як « [PERSON] », а батько дітей був записаний з її слів - на підставі ст.135 СК України. Станом на теперішній час вона, заявниця, просить визнати [PERSON] батьком своїх синів [PERSON] та [PERSON] , оскільки у добровільному порядку для внесення відомостей до актового запису про народження дітей її, заявниці, чоловік, що є біологічним батьком дітей, - прибути не може, адже є наразі військовослужбовцем. Її, заявниці, чоловік - [PERSON] , - завжди виконував обов`язки батька стосовно дітей в повному обсязі, піклувався та забезпечував дітей. Зараз через таку невідповідність унеможливюється належна реалізація прав їхніхспільних дітей, зокрема, право на отримання документів, соціальних гарантій, медичного забезпечення та інших прав, гарантованих чинним законодавством. [PERSON] не може прибути до органу РАЦС, тому вона, заявниця, змушена звернутися до суду за захистом прав своїх дітей. Заявниця та її представник у судове засідання не прибули, надали спільне клопотання заявниці і заінтересованої особи - [PERSON] - якою вони просять розглянути заяву [PERSON] без їх участі, вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України (м.Одеса), надіслала суду заяву про розгляд справи за їх відсутністю, не заперечуючи проти задоволення вимог заяви. Розглянувши надані представником заявника документи та матеріали, звіривши копії документів з оригіналами, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 315-319 ЦПК. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду порядком окремого провадження за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні (наприклад, встановлення факту перебування на утриманні для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника має юридичне значення для непрацездатного члена сім`ї померлого незалежно від часу перебування на його утриманні, а для вітчима і мачухи таке право настане за умови, якщо вони виховували або утримували померлого пасинка чи падчерку протягом не менше п`яти років (статті 37 і 41 Закону України «Про пенсійне забезпечення»); 4) встановлення факту не має бути пов`язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 5) якщо при розгляді справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право, підвідомчий суду, або суд сам дійде висновку, що у даній справі встановлення факту пов`язано з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах6) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено, із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах громадянського стану тощо). Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:. - 08.10.2019р. заявниця [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Болградському районному відділі державної РАЦС ГТУЮ в Одеській області (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 08.10.2019р., а/з №157), дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] " (а.с.11); - [INFO] народився [PERSON] (витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про його народження за №00017037513, а/з №274), орган, що склав актовий запис Болградський районний відділ державної РАСЦ ГТУЮ в Одеській області), матір`ю дитини вказана [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с.12); - згідно актового запису про його народження - №274 від 27.08.2016р. його матір`ю вказана [PERSON] , а батьком " [PERSON] ", відомості про батька дитини дійсно зазначено, що внесені на підставі положень абз.1ч.1ст.135 СК України (а.с.29); - [INFO] народився [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 11.07.2019р. Болградським районним відділом державної РАЦС ГТУЮ в Одеській області, а/з №161), де його матір`ю вказана [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с.14); - згідно його актового запису №161 від 11.07.2019р. про народження, його матір`ю вказана [PERSON] , а батьком " [PERSON] ", відомості про батька дитини дійсно вказано, що внесені до актового запису на підставі положень абз.1ч.1ст.135 СК України (а.с.28); - згідно заяви [PERSON] він не заперечує проти визначення його батьком дітей, прибути до суду не може через те, що є військовослужбовцем, зарахованйм до 3-го батальйону в/ч [NUMBER] . За статистикою, приблизно 20% дітей в Україні народжуються жінками, що не одружені. Добровільне визнання батьківства не завжди має місце. В Україні існують три способи встановлення походження дитини від батька: за законом (народження дитини від осіб, що перебувають у шлюбі); за законом на підставі заяви батьків; за рішенням суду. Так, дитина, народжена в сім`ї, апріорі є дитиною саме цієї подружньої пари. З наукової точки зору виглядає презумпція батьківства, встановлена українським сімейним правом. Відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України (далі СК), якщо подружжя перебувають у шлюбі і в них народжується дитина, чоловік автоматично вважається батьком цієї дитини. Це положення означає, що жінка, яка перебуває у шлюбі, при реєстрації дитини не має надавати будь-які докази походження дитини від свого чоловіка. В такому разі Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дитини. Простіше кажучи, сам факт шлюбу, укладений між жінкою та чоловіком, є достатнім підтвердженням походження дитини, що народилася у шлюбі. Найбільші труднощі виникають, якщо презумпція батьківства не діє. Такі випадки мають місце, коли дитина народжується у так званому «цивільному шлюбі» - тобто, якщо батьки дитини проживають разом у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу, або якщо батьком дитини вважає себе інший чоловік. За своєю сутністю визначення батьківства це процедура, яка дозволяє встановити споріднений та, як наслідок, юридичний зв`язок між чоловіком та дитиною. Оскільки така процедура має юридичне значення та наслідки, вона має бути належним чином зафіксована. У процесі встановлення батьківства в чоловіка, що не перебуває у шлюбі з матір`ю дитини, виникають передбачені законом права та обов`язки. Слід розрізняти поняття «визначення» та «оспорювання батьківства». Оскільки в першому випадку особу батька ще слід встановити, а у другому випадку у дитини вже є запис у свідоцтві про батька, але є інший чоловік, який вважає себе батьком дитини або, навпаки, не вважає. Якщо мати та батько дитини не перебувають між собою у шлюбі, походження дитини від батька визначають: за заявою матері та батька дитини, або за рішенням суду. Виходячи з цього, можна зробити висновок про те, що, згідно зі ст.125 СК, існує добровільний порядок (п.1) та примусовий порядок (п.3) встановлення батьківства. Походження дитини від батька може бути встановлено у добровільному порядку за заявою батьків дитини, навіть, якщо вони не перебувають у шлюбі між собою. Форма заяви затверджена Наказом Мін`юсту від 18.10.2000 №52/5 «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні». Юридичним сенсом присутності матері в цій процедурі є підтвердження нею батьківства дитини. У зв`язку з цим, відсутність згоди жінки є перешкодою для визначення походження дитини у добровільному порядку. За загальним правилом, заяву необхідно подати особисто, що надає можливість впевнитися у добровільному волевиявленні таких осіб. Якщо такої можливості немає її подають через представника або відправляють поштою. Головною умовою у такому випадку є нотаріальне завірення заяви, а у випадку звернення через представника нотаріальне завірення довіреності. Конкретні строки звернення із заявою законодавством не встановлені. Але, нерідкі випадки, коли батько дитини, народженої поза шлюбом, відмовляється подати заяву про реєстрацію батьківства. У такій ситуації з метою захисту інтересів дитини можливе визнання батьківства у судовому порядку двома способами встановлення батьківства: встановлення батьківства у добровільному порядку; та шляхом подання позовної заяви до суду. Для того щоб між дитиною, що народилася поза шлюбом, і його батьком з`явився правовий зв`язок, має бути пройдена процедура, так звана - зі встановлення батьківства. Встановлення батьківства - це акт цивільного стану, що вимагає державної реєстрації. Лише після цього у чоловіка виникають передбачені чинним законодавством батьківські права і обов`язки щодо дитини, біологічним батьком якої він є, але при цьому не перебуває у шлюбі з матір`ю дитини. Незважаючи на «грізну» назву, що часто вводить в оману реєстрація встановлення батьківства - процедура, яка за складністю порівнянна з реєстрацією народження дитини, але лише у випадку, якщо і мати, і батько дитини згодні на її проходження. В разі добровільного рішення батьків визнати факт батьківства, згідно зі ст.134 Сімейного кодексу України, необхідно підготувати заяву, яку слід подати в органи РАЦС. Це можливо зробити і в разі, якщо мати дитини перебуває у шлюбі з іншим чоловіком, але бажає зареєструвати дитину на справжнього батька при обопільній з ним злагоді. Так, відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Тобто, походження дитини від батька може бути визначене відповідно до ст.126 СК України - за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, що подається до органу РАЦС як до, так і після народження дитини, так і на підставі рішення суду, а, відповідно до ст.16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.129 СК України, особа, що вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. В даному випадку - заявниця стверджує, що за відсутністю факту визнання батьківства [PERSON] , вона не може в повному обсязі реалізовувати свої права відносно своїх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тому просить суд захистити її право та права дітей шляхом визнання юридичного факту батьківства її теперішнього чоловіка [PERSON] щодо їх спільних синів, оскільки сам [PERSON] не заперечує проти того, що він є батьком дітей, однак прибути до органу РАЦС для подання спільної з нею відповідної заяви не може з поважної причини - бо перебуває в ЗСУ, і тому просить визнати цей факт рішенням суду. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.5 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним з батьків; особою, яка вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. В п.6 цієї ж Постанови зазначено, що в тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. А, відповідно до п.9 цієї ж Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, суд оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. В постанові ВСКЦС від 16.05.2018 (справа №591/6441/14-ц) також зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства, але в разі, якщо він оспорюється (ріш.№3451/05 від 07.05.2009р., спр. KALACHEVA v.RUSSIA, §34). Відповідно до п.п.20п.1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні», що затверджені Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. за №52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства, зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. А, відповідно до п.2.13.1 «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання», які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011р. за №96/5 і зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011р. за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше ухваленого рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, в яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно п.2.16.4. цих же Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства), в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно з зазначеними в рішенні суду. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав та достатніх доказів для задоволення вимог щодо визнання [PERSON] батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та щодо внесення змін до актового запису дітей з внесенням в графі "батько" даних [PERSON] , та змінивши, відповідно, прізвище дітей, оскільки [PERSON] - батько дітей заяву визнав, а матеріали справи не містять доказів на спростування вимог заявника.

Outcome: approved