Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Через систему «Електронний суд» ТОВ «Бізнес Позика» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №491024-КС-010 від 22.09.2025 року в розмірі 15 100,00 грн та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.09.2025 року між сторонами укладено договір №491024-КС-010 про надання кредиту, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 6 000,00 грн, строком на 16 тижнів, тобто з 22.09.2025 року до 12.01.2026 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% в день та комісії за видачу кредиту в розмірі 1 200,00 грн. Відповідач порушив умови кредитування та не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 16.02.2026 року виникла заборгованість в розмірі 15 100,00 грн, з яких: 6 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 5 880,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 640,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України; 580,00 грн заборгованість за комісією. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема : електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). 22.09.2025 року між сторонами укладено договір №491024-КС-010 про надання кредиту, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 6 000,00 грн, строком на 16 тижнів, тобто з 22.09.2025 року до 12.01.2026 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% в день та комісії за надання кредиту в розмірі 1 200,00 грн. Паспорт споживчого кредиту, пропозицію (оферту) укласти кредитний договір, прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір та договір про надання кредиту відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Позивач надав відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 6 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку відповідача, що підтверджується довідкою та інформацією, наданою АТ «Універсал Банк», з якої вбачається, що банківська картка № [NUMBER] емітована та видана на ім`я відповідача та 22.09.2025 року на зазначену картку зараховано кошти в сумі 6 000,00 грн. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, відповідач порушила умови кредитування та не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 16.02.2026 року виникла заборгованість в загальному розмірі 15 100,00 грн, з яких: 6 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 5 880,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 2 640,00 грн заборгованість за процентами, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України; 580,00 грн заборгованість за комісією. З наданого розрахунку вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані позивачем за період з 22.09.2025 року до 12.01.2026 року, тобто в межах строку кредитування. За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо нарахування та стягнення з відповідача процентів, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України в розмірі 2 640,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В той же час, пунктом 18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на дату укладення кредитного договору (22.09.2025 року) та строк його дії в період дії в Україні воєнного стану, який не припинено і на час ухвалення рішення, нарахування будь-яких процентів відповідно до ст. 625 ЦК України суперечить вищезазначеній нормі ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України, а відтак суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині. При цьому, за період з моменту отримання кредиту по дату складення розрахунку відповідачем в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором сплачено 1 880,00 грн, які позивачем зараховані в рахунок погашення нарахованих відсотків в розмірі 900,00 грн, комісії за надання кредиту в розмірі 620,00 грн, що відповідає умовам договору і враховано у розрахунку та 360,00 грн в рахунок неправомірно нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України відсотків (платіж від 09.10.2025 року), що підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а. с. 46 47). Пунктом 4.4. кредитного договору передбачено, що в разі надходження від позичальника платежу, що перевищує розмір періодичного платежу, визначеного графіком платежів, кредитодавець зараховує кошти в наступний період відповідно до графіку платежів. За таких обставин, сплачені відповідачем грошові кошти в розмірі 360,00 грн, які позивачем зараховані в рахунок неправомірно нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України відсотків, необхідно зарахувати в рахунок погашення комісії за надання кредиту згідно з графіком платежів, встановленим п. 4.2.2. кредитного договору. Відтак заборгованість відповідача за кредитним договором, в межах заявлених позовних вимог, станом на 16.02.2026 року становитиме: 6 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 5 880,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 220,00 грн заборгованість за комісією (580,00 грн 360,00 грн (сплачені відсотки неправомірно нараховані на підставі ст. 625 ЦК України). Враховуючи те, що відповідач не виконала передбачені договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 000,00 грн, заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 5 880,00 грн та заборгованості за комісією в розмірі 220,00 грн, а всього 12 100,00 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з вищезазначених підстав. З огляду на ціну позову, яку зазначив позивач та вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором №491024-КС-010 про надання кредиту від 22.09.2025 року в загальному розмірі 15 100,00 грн, судом задоволено 80,13% (12 100,00 грн х 100% : 15 100,00 грн). Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог (80,13%), в розмірі 2 133,38 грн.

Outcome: partial