Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить оголосити [PERSON] померлим під час виконання бойового завдання в ході здійснення заходів з забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] - є батьком заявниці, який з 25.02.2022 р. проходив службу в в\\ч [NUMBER] в званні старший сержант. Заявницею було отримано сповіщення сім`ї за №91 від 04.08.2022 р., згідно якого [PERSON] зник безвісті 30.03.2022 р. під час участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, поблизу н.п. Новобахмутівка Донецької області. За вказаним фактом на підставі заяви [PERSON] ГУ НП в Кіровоградській області внесено 21.04.2022 р. до ЄРДР відомості про кримінального провадження № 12022120000000121 за ч.1 ст. 115 КК України. Наказом командира в/ч [NUMBER] від 04.05.2022 р. призначено службове розслідування за фактом зникнення безвісті в ході бойових дій 30.03.2022 р. старшого сержанта [PERSON] . Зі змісту наказу командира в/ч [NUMBER] від 11.06.2022 р. «Про результати службового розслідування за фактом зникнення безвісти в ході бойових дій 30.03.2022 р. старшого сержанта [PERSON] » вбачається, що службовим розслідуванням встановлено, що згідно бойового розпорядження начальника штабу від 11.03.2022 р., снайперська група, у складі якої перебував старший сержант [PERSON] , перейшла у підпорядкування командира 2 парашутно-десантного батальйону. 30.03.2022 р. снайперська група отримала наказ на відбиття взводного опорного пункту «Кальмар» у складі штурмової групи. В ході проведення штурмових дій танк, який здійснював вогневу підтримку, підірвався на мінному полі противника, після чого старшим лейтенантом [PERSON] було прийнято рішення на відхід до вихідного рубіжу. Відхід був організований, але через обстріли артилерією противника штурмова група була вимушена розділитися на малі групи та продовжити відхід. Після завершення відходу, на вихідному рубежі була здійснена перевірка особового складу, під час якої виявилось, що старший сержант [PERSON] відсутній. Організувати пошук було неможливо у зв`язку з тим, що район, з якого було здійснено відхід, зайнятий противником. Зазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями командира 2 взводу снайперів роти снайперів військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] , командира відділення 3 взводу снайперів роти снайперів військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] , головного сержанта- командира відділення 1 взводу снайперів роти снайперів військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] . Станом на 09.06.2022 р. будь-якої інформації про місцезнаходження старшого сержанта [PERSON] немає. Вважає, що за результатами службового розслідування, які викладені в акті службового розслідування, факт зникнення безвісти 30.03.2022 р. командира відділення роти снайперів військової частини [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] під час безпосередньої участі у бойових діях, а саме штурму взводного опорного пункту «Кальмар» поблизу н.п. Новобахмутівка Донецької області, підтвердився. Інформацію про обставини зникнення безвісти [PERSON] внесена до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом № 20241114-1472 від 14.11.2024 р. Згідно витягу з інформації системи з питань проводження з військовополоненими, сформованого 06.01.2025 р., відомості про [PERSON] , що містяться в Інформаційній системі з питань поводження з військовополоненими, відсутні. На теперішній час місцезнаходження [PERSON] не встановлено, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, які можливо здійснити в умовах збройного конфлікту, та спрямовані на повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин кримінального правопорушення. З моменту зникнення безвісти [PERSON] у зв`язку із воєнними діями минуло більше двох років, додаткова інформація щодо знайдення, перебування у полоні або встановлення його місцезнаходження відсутня. Оголошення [PERSON] померлим в судовому порядку необхідне для оформлення спадкових прав та отримання гарантованих державою виплат та інших соціальних пільг, пов`язаних із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, передбачених ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ПКМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», інших соціальних гарантій. У зв`язку із цим, Заявник звертається до суду із заявою про оголошення її батька [PERSON] померлим. Ухвалою суду від 12.05.2025 року відкрито провадження у справі (а.с.39). Ухвалою суду від 28.05.2025 залучено в якості заінтересованих осіб - Міністерство Оборони України та Кропивницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.48, 55). Ухвалою суду від 24.06.2025 витребувано з Кропивницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості про наявність актових записів про укладення шлюбу з [PERSON] , їх розірвання, актові записи про народження дітей, батьком яких записаний [PERSON] (а.с.80). Ухвалою суду від 11.11.2025 витребувано з Кропивницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) витяг про державну реєстрацію смерті [PERSON] (а.с.150). Представник заявника [PERSON] адвокат Нофенко І.А. в судовому засіданні підтримала вимоги заяви, дала пояснення, аналогічні тим, що викладені в заяві. Крім того, заперечувала проти думки Міністерства оборони України щодо наявності, в даній справі, спору про право та передчасності звернення до суду, оскільки, заявниця, скеровуючи заяву до суду про оголошення [PERSON] померлим, зазначала, що це необхідно для отримання виплат, передбачених законодавством та оформлення спадщини, тому оголошення фізичної особи померлою, не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Заявницею не заявлено вимог майнового характеру, та не обгрунтовано цю заяву наявністю будь-якого майнового спору за наслідками оголошення батька загиблим. Водночас Міноборони не наводить аргументів на підтвердження доводів існування між сторонами спору про право, зокрема, не зазначає, що заявниця має право на отримання допомоги або не є донькою [PERSON] , або він є загиблим не в ході бойових дій під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаної з захистом Батьківщини тощо. Спір про факт, встановлення якого, на думку заінтересованої особи, є передчасним, не свідчить про наявність спору про право, який має бути реальним, а не гіпотетичним. Не свідчить про наявність спору і те, що в результаті вирішення цієї заяви [PERSON] отримає виплати, гарантовані законом або спадщину. Також представник заявника звертала увагу на те, що датою зникнення безвісті військовослужбовця [PERSON] - є 30.03.2022 р., й організувати пошуку останнього було неможливо у зв`язку з тим, що район, з якого був здійснено відхід штурмової групи, зайнятий противником. НП Новобахмутівки Донецької області з 05.04.2023 р. має статус території тимчасово окупованої рф. Тобто, за таких обставин, доводи представника Міноборони України щодо передчасності звернення до суду є безпідставними. Також зазначала, що до видання уповноваженим органом свідоцтва про смерть військовослужбовця, право на отримання одноразової грошової допомоги, об`єктивно не існує, і родичі загиблих, не мають право звернутися за отриманням одноразової грошової допомоги. Таке право і можливість виникає виключно після отримання ними свідоцтва про смерть. З матеріалів справи вбачається, що днем вірогідної смерті [PERSON] - є саме день, коли він зник безвісті за особливих обставин, а саме 30.03.2022 р. Враховуючи викладене, просила задовольнити заяву (а.с.156-157). Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи заяви, суду пояснив, що він є сином [PERSON] . Заявниця - його рідна сестра та донька [PERSON] . Інших дітей в батька немає, хоча він був ще одруженим після розірвання шлюбу з їх матір`ю. Батьки [PERSON] померли, про що в справі є відповідні документи. Коли почалось повномасштабне вторгнення, його батько [PERSON] став на захист держави з перших днів. Зв`язок з ним був до 29.03.2022 р. включно. Після 30 березня 2022 вони намагались шукати батька, спілкувались з побратимами, хто був поряд з ним 30.03.2022 р., запрошували відомості в керівництва. Їм розповідали про обставини, які мали місце 30.03.2022 р. згідно службового розслідування, також зазначали про можливе влучення снаряду в те місце, де знаходився батько, оскільки той працював окремо від основної групи. В будь-якому випадку, з тих пір зв`язку з батьком немає. Вони намагались знайти батька через різні організації, в тому числі, СБУ, координаційний центр з питань поводження з військовополоненими, Червоний хрест, але ніяких результатів пошукові дії не дали. Представники заінтересованих осіб - Кропивницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Військова частина [NUMBER] , в судове засідання не з`явилися повідомлялися про час та дату розгляду справи належним чином. Від військової частини [NUMBER] надходили до суду заяви про розгляд справи у відсутність представника військової частини у зв`язку з залученням особового складу військової частини [NUMBER] до виконання бойових задач (а.с.54,84,97). Заінтересована особа Міністерство оборони України надало до суду письмові пояснення, в яких зазначено наступне. Заявник просить оголосити [PERSON] померлим, це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Для встановлення факту необхідна наявність обов`язкових умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення в особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Тобто, справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду в порядку окремого провадження за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, шо має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Виходячи з цього, критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Наявність спору про право повинна встановлюватись за ознакою можливого заперечення суб`єктивного права особи, щодо якого виникає спір. Ключовою ознакою окремого провадження є безспірність. Відтак, у разі встановлення судом під час розгляду справи у порядку окремого провадження можливості виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у будь-якої особи внаслідок підтвердження наявності такого юридичного факту, про який просить заявник, суд має залишити таку заяву без розгляду на підставі існування спору про право і роз`яснити учасникам справи, що вони мають право звернутися до суду на загальних підставах у порядку позовного провадження. Звертаючись до суду з заявою про встановлення юридичного факту Заявниця зазначає, що оголошення померлим [PERSON] необхідне для отримання свідоцтва про смерть та отримання одноразової грошової допомоги за загибель військовослужбовця при виконанні завдань з захисту Батьківщини та оформлення спадщини. Задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і оголошення [PERSON] померлим безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право. Крім того, порядок державної реєстрації смерті визначається ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-VI та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 1 гл. 5 розділу ІІІ вищевказаних Правил підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть), тощо. Аналізуючи норми права, можна дійти висновку, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Заявниця, звертаючись до суду з заявою про оголошення померлим свого батька, [PERSON] , посилається на ст. 46 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 № 435-ІV (зі змінами) та вказує на те, що на момент звернення до суду з заявою її батько не з`являється за місцем свого проживання більше 6 місяців від дати, коли його визнано зниклим безвісти за особливих обставин, жодних відомостей про його місце перебування Заявниці не надходило. Міністерство оборони України просить суд звернути увагу на те, що батько Заявниці визнаний зниклим безвісти за особливих обставин внаслідок участі у бойових діях поблизу населеному пункті Новобахмутівка Донецької області. В силу цього заява про оголошення [PERSON] померлим має розглядатися з дотриманням положень ч. 2 ст. 46 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. З тексту зазначеної норми вбачається, що передумовами для оголошення особи померлою зв`язку з воєнними діями є: 1) закінчення воєнних дій. Воєнні дії на території України тривають у зв`язку з повномасштабною агресією російської федерації, внаслідок чого відповідно до положень Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 № 389-VІІІ (зі змінами) на всій території України указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 було введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України. Тобто, факт початку та завершення воєнних дій передбачає прийняття відповідних рішень уповноваженими суб`єктами владних повноважень. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зі змінами) станом на дату зникнення безвісти [PERSON] (30.03.2022) територія, на якій останній зник безвісти (населений пункт Новобахмутівка Донецької області), з 24.02.2022 є територією активних бойових дій. Перелік (Наказ № 309) втратив чинність на підставі Наказу Міністерства розвитку громад та територій № 376 від 28.02.2025 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» (Перелік - 376). Згідно Переліку 376 населений пункт Новобахмутівка Донецької області з 24.02.2022 є територією активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Зважаючи на зазначене вище, Міністерство оборони України вважає, що воєнні дії у розумінні ч. 2 ст. 46 ЦК України на території, де зник безвісти батько Заявниці, не завершились, в силу чого у суду відсутні нормативно визначені у ЦК України підстави для оголошення [PERSON] померлим. Такий правовий висновок у своїй постанові 11 грудня 2024 року у справі 755/11021/22 виклала Велика Палата Верховного Суду, який відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України є обов`язковим для врахування при вирішенні цієї справи. Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. 2) сплив нормативно визначеного 2-річного або 6-місячного строку від дня закінчення воєнних дій. Звертали увагу на те, що у ч. 2 ст. 46 ЦК України йдеться про можливість оголошення зниклої безвісти у зв`язку з воєнними діями особи померлою після спливу, щонайменше, 6-місячного строку з дня закінчення таких воєнних дій, а не з дати зникнення безвісти такої особи. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який на даний час продовжено. Тобто, воєнний стан в Україні триває по теперішній час. У зв`язку з тим, що [PERSON] , пропав безвісти в період дії воєнного стану на території України, за обставин, які виникли в результаті повномасштабної війни російської федерації проти України, необхідно виходити з положень частини 2 статті 46 ЦК України, якими встановлено строки, після спливу яких особа може бути оголошена померлою. Зважаючи на все зазначене вище, Міністерство оборони України просить суд звернути увагу на те, що строки, сплив яких є передумовою для можливості відкриття провадження у справі про оголошення особи померлою, які визначені у ч. 2 ст. 46 ЦК України, ще не почали спливати. Таким чином, оскільки станом на поточний момент день закінчення воєнних дій відсутній, то відлік встановленого шестимісячного строку відповідно ще не розпочався, у зв`язку із чим звернення заявника до суду із заявою про оголошення особи померлим є передчасним. Зазначають, що не можна відраховувати 6-місячний строк, передбачений ч.2 ст. 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та не передбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. В силу зазначеного просять суд прийняти обгрунтоване та законне рішення відповідно до норм чинного законодавства. (а.с.105-109). Заслухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в смт.Компаніївка, Компаніївського району, Кіровоградської області, що підтверджується паспортом громадянина України (а.с.32) [PERSON] - є донькою [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.09.1993 року (а.с. 31). Заінтересована особа [PERSON] , [INFO] , приходиться сином [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.10.1999 (а.с.30). [PERSON] , народився [INFO] , місце народження - село Тобольське, Світлинського району, Оренбургської області, зареєстрований по [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] (а.с.28). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 24.09.1969 р., батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.117). [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28.10.2025. (а.с.142 зворотня сторона). Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00056061144 від 22.01.2026 року [PERSON] , 1942 року народження, помер [INFO] в м.Кіровське, Донецької області, номер актового запису 367, дата складання 06.12.2001 р. (а.с.199). Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 12.04.2011 року шлюб між [PERSON] (матір`ю заявниці [PERSON] та [PERSON] ) та [PERSON] розірвано. Рішення набрало законної сили 23.04.2011 (а.с.102-103). Згідно свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 29.03.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.104). [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням [NUMBER] від 21.12.2015 (а.с.29). Наказом командира Військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 38 від 25.02.2022 старшого сержанта [PERSON] , командира відділення 1 взводу снайперів роти снайперів, вважати таким, що справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою. (а.с.7). Згідно довідки Військової частини [NUMBER] №201 від 30.07.2023 р. [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] з 25.02.2022 по теперішній час (а.с.8). Сповіщенням сім`ї № 91 від 04.08.2022 доньку військовослужбовця [PERSON] . [PERSON] повідомлено про те, що старший сержант [PERSON] 30.03.2022 зник безвісти під час участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, поблизу населеного пункту Новобахмутівка Донецької області. (а.с.9). Згідно відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань до реєстру внесено відомості за фактом безвісного зникнення військовослужбовця ЗСУ (ВЧ [NUMBER] 25 повітряно-десантна бригада) [PERSON] 07.04.2022 р., який перебував в зоні бойових дій, а саме смт Верхньоторецьке Донецької області, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, № 12022120000000121 від 21.04.2022 (а.с.10). Досудове розслідування у кримінальному провадженні за фактом безвісного зникнення [PERSON] триває (а.с.11). Відповідно до акту службового розслідування, Наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) від 11.06.2022 за результатами службового розслідування за фактом зникнення безвісти в ході бойових дій 30.03.2022 старшого сержанта [PERSON] встановлено: Згідно бойового розпорядження начальника штабу від 11.03.2022 р. снайперська група, у складі якої перебував старший сержант [PERSON] , перейшла у підпорядкування командира 2 парашутно-десантного батальйону. 30.03.2022 снайперська група отримала наказ на відбиття взводного опорного пункту [PERSON] у складі штурмової групи. В ході проведення штурмових дій танк, який здійснював вогневу підтримку підірвався на мінному полі противника, після чого страшим лейтенантом [PERSON] було прийнято рішення на відхід до вихідного рубежу. Відхід був організований, але через обстріли артилерією противника штурмова група була вимушена розділитися на малі групи та продовжити відхід. Після завершення відходу на вихідному рубежі була здійснена перевірка особового складу, під час якої виявилось, що старший сержант Потєхін відсутній. Організувати пошук було неможливо у зв`язку з тим, що район, з якого було здійснено відхід, зайнятий противником. Згідно письмових пояснень командира 2 взводу снайперів роти снайперів ст. лейтенанта [PERSON] стало відомо, 30.03.2022 р., перебуваючи в підпорядкуванні командира 2 парашутно-десантного батальйону разом з особовим складом роти снайперів, здійснював наступ на ВОМ «Кальмар». Після підриву приданого танку на мінному полі противника, було вирішено відступати на вихідні позиції. Відступ відбувався по одному військовослужбовцю через лісосмугу. В результаті щільного артилерійського обстрілу вогню по відступаючим військовослужбовцям, необхідності у постійному пошуку укриття, ланцюг відступаючих розтягнувся. В результаті чого на вихідний рубіж особовий склад повертався групами. Ст. лейтенант [PERSON] відступав останнім та пройшов весь шлях, по якому висувався особовий склад. Після його повернення з`ясувалось, що ст. сержант [PERSON] на вихідний рубіж не вийшов. Організувати пошуки військовослужбовця було неможливим, оскільки вказана територія була зайнята противником, крім того, вівся щільний артилерійський вогонь противника. Аналогічні пояснення надали також командир відділення взводу снайперів роти снайперів ВЧ [NUMBER] [PERSON] , головний сержант - командира відділення взводу снайперів роти снайперів ВЧ [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] . Отже, в ході проведення службового розслідування факт зникнення безвісті 30.03.2022 р. командира відділення 1 взводу снайперів роти снайперів ВЧ [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] під час безпосередньої участі у бойових діях, а саме штурму ВОП «Кальмар» поблизу нп Новобахмутівка, Донецької області підтвердився. Начальнику відділення персоналу штабу вважати командира відділення 1 взводу снайперів роти снайперів [PERSON] зниклим безвісти 30.03.2022 р. під час безпосередньої участі у бойових діях, а саме штурму ВОП «Кальмар» поблизу нп Новобахмутівка, Донецької області та облікувати у відповідності до вимог Інструкції з організації обліку особового складу ЗСУ. (а.с.13-22). Відомості про зникнення військовослужбовця [PERSON] на території бойових дій 14.11.2024 внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісті за особливих обставин, про що свідчить відповідний витяг № 20241114-1472 від 14.11.2024 (а.с.24-25). Відповідно до витягу з інформаційної системи з питань поводження з військовополоненими інформація про [PERSON] відсутня (а.с.26, 212). Згідно до відповіді СУ ГУ НП в Донецькій області від 28.04.2025 р. на теперішній час місцезнаходження [PERSON] не встановлено, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, які можливо здійснити в умовах збройного конфлікту, та спрямовані на повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин кримінального правопорушення (а.с.27).. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. 24 лютого 2022 року Указом Президента України N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" на території України було запроваджено воєнний стан в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, який продовжує існувати й на сьогоднішній день.. Згідно до ч.1-4 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Як встановлено ст.ст. 305,306 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. У заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Згідно ст. 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. У відповідності до позицій ВП ВС, викладених в Постанові від 11.12.2024 р. по справі №755\\11021\\22, провадження №14-94цс24: Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: "фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій" (речення перше) та "з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців" (речення друге). Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Велика Палата Верховного Суду враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII "Про оборону України": - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії "воєнні дії", "збройний конфлікт" і "воєнний стан". Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями "воєнні дії" і "збройний конфлікт", а не "воєнний стан". Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу. Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення "від дня закінчення воєнних дій", особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф. Велика Палата Верховного Суду наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України ("з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців"), після слів "шести місяців" завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності. Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності. Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності. Також в позиціях зазначено наступне. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. На час розгляду справи Наказ №309 втратив чинність й Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією - затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025 р. (надалі Наказ №376). Відповідно до Наказу №376, на території с. Новобахмутівка Очеретинської селищної територіальної громади (UA14160190130054690) Донецької області датою початку бойових дій - є 24.02.2022 р., датою завершення бойових дій - 04.04.2023 р., дата початку тимчасової окупації - з 05.04.2023 р. На території с. Новобахмутівка Очеретинської селищної територіальної громади (UA14160190140092509) Донецької області датою початку бойових дій - є 24.02.2022 р., датою завершення бойових дій - 01.05.2024 р. Дата початку тимчасової окупації - 02.05.2024 р. Як зазначила представник заявника в судовому засіданні, саме с. Новобахмутівка Очеретинської селищної територіальної громади (UA14160190130054690), вони вважають тим населеним пунктом, поблизу якого зник безвісті [PERSON] , оскільки на цей населений пункт вказував товариш по службі [PERSON] , де його ( [PERSON] ) бачили в останнє (а.с.211-212). Згідно наданих суду доказів, [PERSON] вважається зниклим безвісті 30.03.2022 р., тобто в період активних бойових дій, які відбувались поблизу населеного пункту Новобахмутівка Донецької області, зазначеного (населений пункт) в акті службового розслідування від 31.05.2022 р. №2265. С. Новобахмутівка Очеретинської селищної територіальної громади (UA14160190130054690) з 05.04.2023 р., тобто вже більш двох років перебуває під окупацією. Село Новобахмутівка Очеретинської селищної територіальної громади (UA14160190140092509) також перебуває під окупацією рф, два роки якої настануть 02.05.2026 р. Днем, коли [PERSON] в останній раз бачили живим, є 30.03.2022 р., тобто чотири роки тому. У зв`язку з викладеним, суд вважає щодо наявності, в тому числі, мінімального строку, необхідного для визнання особи померлою відповідно до умов ч.2 ст. 46 ЦК України. Метою оголошення [PERSON] померлим - є оформлення спадкових прав та отримання гарантованих державою виплат та інших соціальних пільг, пов`язаних із загибеллю військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, передбачених ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ПКМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», інших соціальних гарантій. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. У відповідності до ст. 16-1 Закону у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті, яким є, в тому числі, діти, інші утриманці загиблої (померлої) особи, які мають право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" Відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. N 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень. Таким чином судом встановлено, що 30.03.2022 р. старший сержант [PERSON] , командир відділення 1 взводу снайперів роти снайперів ВЧ [NUMBER] , разом з іншими військовослужбовцями отримав наказ на відбиття ВОП «Кальмар» поблизу населеного пункту Новобахмутівка Донецької області. У зв`язку з підривом танку, який здійснював вогневу підтримку, на мінному полі противника, а також щільним артилерійським обстрілом, група була вимушена відступити. Після повернення на вихідний рубіж, під час перевірки особового складу, виявилось, що старший сержант [PERSON] на вихідний рубіж не вийшов. Організувати пошуки не було можливості, оскільки вказана територія була зайнята противником. Відповідно до акту службового розслідування, старший сержант [PERSON] є зниклим безвісті 30.03.2022 р. під час безпосередньої участі у бойових діях поблизу населеного пункту Новобахмутівка Донецької області, а саме - штурму ВОП «Кальмар» поблизу населеного пункту Новобахмутівка Донецької області. Згідно Наказу №238 від 11.06.2022 р., командира ВЧ [NUMBER] , за результатами службового розслідування, які викладені в акті службового розслідування від 31.05.2022 р. №2265, слід дійти висновку, що факт зникнення безвісті 30.03.2022 р. командира відділення роти снайперів ВЧ [NUMBER] старшого сержанта [PERSON] під час безпосередньої участі у бойових діях, а саме штурму взводного опорного пункту «Кальмар» поблизу н.п. Новобахмутівка Донецької області підтвердився. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог, оскільки є достатні підстави, зазначені вище, підтверджені належними доказами, для оголошення [PERSON] - померлим. Датою смерті слід вважати [INFO] , оскільки саме 30.03.2022 р. наявні останні відомості щодо [PERSON] , який того дня брав участь в бойових діях поблизу населеного пункту Новобахмутівка Донецької області, а саме - штурму ВОП «Кальмар». З тієї дати пройшло чотири роки, й з того часу (30.03.2022 р.) будь-які відомості щодо місця перебування [PERSON] відсутні. При цьому суд враховує наявність строку, необхідного для визнання особи померлою відповідно до умов ч.2 ст. 46 ЦК України. Місцем смерті [PERSON] , з врахуванням наведеного, слід вважати населений пункт Новобахмутівка Донецької області, зазначений в акті службового розслідування від 31.05.2022 р. №2265, Наказі №238 від 11.06.2022 р. Згідно положень ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved