Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог вказував на те, що 15.04.2021 [PERSON] уклав з АТ «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту №501312507, відповідно до умов якої Банк зобов`язався надати [PERSON] кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Додатком №1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту, реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, але позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належно не виконує, внаслідок чого станом на 24.04.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором склала 69796,14 грн., яку представник позивача просить суд стягнути з відповідача, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2442,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 6079,00 грн. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Представник позивача АТ «Сенс Банк» у судове засідання не з`явився, але надав клопотання в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с.6). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку визначеному законом. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано (а.с. 59, 85). Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.04.2021 [PERSON] прийняв оферту запропоновану АТ «Альфа Банк» (змінено найменування на АТ «Сенс Банк») на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 501312507, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, уклавши угоду про надання споживчого кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб, підставою якої (угоди) є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між [PERSON] та Банком. Також позичальником підписано паспорт споживчого кредиту. Умовами кредитного договору визначено умови кредитування [PERSON] , а саме розмір кредиту 30000 грн., що надається безготівково, строк кредитування 60 місяців (остаточний строк повернення кредиту 15.04.2026), відсоткова ставка за кредитом 45 % річних (а.с. 69-72). Факт отримання кредитних коштів підтверджується меморіальним ордером № 195585316 від 15.04.2021 (а.с. 74), факт користування кредитними коштами підтверджується випискою по особовому рахунку, в яких відображено рух коштів по рахунку (а.с. 75-78 та ЕС). Згідно розрахунку заборгованості, борг [PERSON] перед банком станом на 24.04.2025 склав 69796,14 грн., з яких заборгованість за кредитом 28226,44 грн, заборгованість за відсотками 41569,70 грн (а.с. 79-80). Банк надсилав [PERSON] досудову вимогу, але борг залишається несплаченим (матеріали ЕС). Суд погоджується з вказаним розрахунком, оскільки він узгоджується з умовами договору укладеного між сторонами, доказів на його спростування відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У силу ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Імперативним приписом ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобов`язання. Всупереч умовам кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків та інших платежів передбачених договором належним чином не виконав, у результаті чого станом на 24.04.2025 утворилася кредитна заборгованість у загальному розмірі 69796,14 грн., а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вказана сума заборгованості. Крім того відповідно до положення п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір у розмірі 2442,40 гривень (а.с.7). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, позивачем додано: копію договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року, який містить детальний опис наданих послуг за надані послуги (в матеріалах ЕС). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд, розглянувши вказані докази, оцінивши розмір витрат на правничу допомогу з точки зору реальності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову, за відсутності клопотання відповідача про зменшення таких витрат, що не є явно завищеними, суд приходить до висновку про стягнення з відповідач на користь позивача заявленої суми витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved