Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Позов мотивувала тим, що з 01 січня 2017 року вона із [PERSON] проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права й обов`язки. [INFO] у них народився син [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] . У зв`язку із збройною агресією держави-окупанта проти України 12 січня 2024 року [PERSON] був мобілізований до Збройних Сил України і приймав безпосередню участь у бойових діях. Відповідно до сповіщення сім`ї від 27 липня 2025 року, що надійшло на адресу позивачки [PERSON] , останній (який раніше рахувався як зниклий безвісти) загинув [INFO] в районі населеного пункту Очеретине Покровського району Донецької області під час виконання бойового завдання по виявленню та знищенню сил противника. Вказуючи, що для реалізації її права на спадкування та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця їй необхідне рішення суду, просила встановити факт її проживання із [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з 01 січня 2017 року до моменту його смерті - [INFO] . Відповідач Міністерство оборони України у відзиві на позовну заяву просив відмовити у задоволенні позову, вважаючи, що надані позивачкою докази не підтверджують факту спільного проживання та наявності спільних прав і обов`язків із загиблим військовослужбовцем [PERSON] (а. с. 96-100). У судовому засіданні позивачка та її представниця позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні, не заперечуючи факту проживання її сина [PERSON] із позивачкою [PERSON] однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу, вказувала на наявність спору про право на спадкове майно, що залишилося після смерті її сина. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача Міністерства оборони України про причини неявки суд не повідомляв, клопотань не подавав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Турійської селищної ради, у клопотанні від 06 листопада 2025 року вказав, що просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а. с. 93). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Гут В. П., 10 березня 2026 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а. с. 167). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - [INFO] , про причини неявки суд не повідомляв, письмових пояснень щодо позову та клопотань не подавав. Заслухавши учасників справи, з`ясувавши всебічно, повно і об`єктивно обставини справи, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , з 12 вересня 2017 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 14). [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народився син [PERSON] , а [INFO] - син [PERSON] , які також зареєстровані за вищевказаною адресою (а. с. 19-22). [INFO] [PERSON] помер (а. с. 17). Відповідно до сповіщення сім`ї від 27 липня 2025 року, що надійшло на адресу позивачки [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] (який раніше рахувався як зниклий безвісти) загинув [INFO] в районі населеного пункту Очеретине Покровського району Донецької області під час виконання бойового завдання по виявленню та знищенню сил противника (а. с. 16). Згідно з довідкою Турійської селищної ради від 11 серпня 2025 року № 208 поховання [PERSON] на сільському кладовищі в селі Радовичі 31 липня 2025 року здійснювала його дружина [PERSON] (а. с. 24). Допомогу на поховання [PERSON] отримала позивачка (а. с. 23). Відповідно до довідок Турійської селищної ради від 11 серпня 2025 року № 206, від 12 серпня 2025 року № 210, акту про склад сім`ї від 11 серпня 2025 року № 209 [PERSON] був зареєстрований та до дня своєї смерті проживав за адресою: [ADDRESS] , разом із дружиною [PERSON] і дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які перебували на його утриманні (а. с. 25-27). Зазначені довідки видані на підставі записів у погосподарській книзі № 1 села Радовичі за 2021-2025 роки, стр. 214, ПГО № 0096. На підтвердження факту проживання із [PERSON] однією сім`єю, позивачка також надала знімки з екрана телефону про їхню переписку, про перерахування останнім їй грошових коштів, спільну оплату комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , та спільні фотографії (а. с. 28-54, 60-64). Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 759/14906/18 (провадження № 61-466св23). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі №560/17953/21 (провадження №11-150апп23) відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 березня 2023 року у справі №290/289/22-ц, згідно з яким спори про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з метою звернення до відповідних органів за призначенням одноразової грошової допомоги не належать до цивільної юрисдикції. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що юридичні факти, які належить встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України. Положеннями частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби. У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, до яких, зокрема, належить жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; покази свідків; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та інше. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі № 524/10054/16. У цій справі позивачка надала суду належні докази на підтвердження того, що вона та [PERSON] спільно проживали за адресою: [ADDRESS] , разом із малолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьком яких записаний [PERSON] за його ж заявою, вели спільний побут та господарство, мали взаємні права й обов`язки, зокрема, і щодо виховання і утримання малолітніх дітей, спільно оплачували комунальні послуги за адресою, де проживали, мали спільний сімейний бюджет, разом проводили час, про що свідчать спільні фотографії тощо. Допитані судом свідки [PERSON] , який працює на посаді старости Туличівського старостинського округу, [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами по місцю проживання позивачки, [PERSON] , [PERSON] , які є сестрами позивачки та в 2017 році переїхали разом із нею на Волинь , проживали з [PERSON] та [PERSON] , допомагали доглядати дітей, утримувати господарство, у судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та створили повноцінну сім`ю. Наведені та встановлені під час судового розгляду обставини в їх сукупності об`єктивно свідчать про наявність між [PERSON] та [PERSON] усталених відносин, притаманних подружжю та сім`ї. Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм права, а також враховуючи, що представлені позивачкою докази є належними та достатніми для підтвердження спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] , то суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову до відповідачки [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] та з якою у позивачки існує спір про право щодо спадкового майна після смерті останнього. Що стосується пред`явлення позову до Міністерства оборони України. У постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16 про встановлення юридичного факту і віднесення заявника до членів сім`ї військовослужбовця Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення юридичного факту не пов`язується з вирішенням спору, а є необхідним для подальшого подання заявником з метою призначення і виплати йому одноразової допомоги, що засвідчував би наявність сімейних відносин між заявником і військовослужбовцем станом на день загибелі останнього. Таку позицію Велика Палата Верховного Суду підтримала у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 та виснувала, що з Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки останнє не є суб`єктом виплати такої соціальної допомоги. У постанові від 11 лютого 2026 року у справі № 308/17634/23 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу про встановлення юридичного факту, підтвердила позицію про те, що відповідний факт підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і при встановлені такого факту не може бути спору з Міністерством оборони України про право на отримання одноразової грошової допомоги. У цій справі сторона позивача, стверджуючи про наявність спору про право з Міністерством оборони України, не обґрунтувала і не довела в чому полягає такий спір, оскільки його існування повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Спір має бути справжнім і серйозним, а не гіпотетичним; він може стосуватися не лише фактичного існування права, але і його обсягу та способу здійснення; результат провадження повинен мати безпосереднє вирішальне значення для права, про яке йдеться, а лише слабкий зв`язок або віддалені наслідки не є достатніми для застосування пункту 1 статті 6 Конвенції (див. рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Grzкda v. Poland», № 43572/18, § 257, від 15 березня 2022 року). Проте, у цій справі установлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу передує зверненню позивачки до відповідних органів, зокрема, за соціальним захистом у порядку, визначеному законодавством України. Таким чином, між позивачкою та Міністерством оборони України не може бути спору про право, оскільки останнє не є суб`єктом виплати одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих військовослужбовців в період воєнного стану, а факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу має самостійне юридичне значення і його встановлення не вирішує питання щодо наявності чи відсутності у заявниці права на будь-які виплати або соціальні гарантії, оскільки лише створює умови для подальшої реалізації таких прав. Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13 березня 2026 року у справах № 751/5078/25 (провадження № 61-12647св25), № 180/1226/25 (провадження № 61-346св26). З огляду на вказане, в позові до Міністерства оборони України слід відмовити. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК Україн з відповідачки [PERSON] на користь позивачки слід стягнути 605.60 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved