Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Юніт Капітал» звернулось до суду до [PERSON] з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 848847842 від 04 квітня 2021 року в розмірі 20 010,00 грн, судові витрати зі сплати судового збору - 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 7 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 848847842 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 10 000,00 грн, які були перераховані на банківську карту відповідача № [NUMBER] . 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Строк дії договору факторингу закінчувався 28 листопада 2019 року. Укладеними додатковими угодами строк дії договору факторингу було продовжено до 31 грудня 2024 року. Відповідно до умов договору факторингу та додаткових угод до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 848847842 від 04 квітня 2021 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. В подальшому укладено ряд додаткових угод: № 2 від 03 серпня 2021 року та № 3 від 30 грудня 2022 року, за якими строк договору факторингу продовжено до 30 грудня 2024 року, всі інші умови залишились без змін. Відповідно до реєстру вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 848847842 від 04 квітня 2021 року на загальну суму 20 010,00 грн. 02 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 02/12/24-У, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 20 010,00 грн. На даний час відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Юніт Капітал», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості в розмірі 20 010,00 грн, яка складається з 10 000,00 грн заборгованості по тілу кредиту та 10 010,00 грн заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28 січня 2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, відповідачу встановлено строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с.106,107). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23 вересня 2025 року задоволено клопотання сторони відповідача та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» відповідну інформацію (а.с.111-112). Ухвала суду про відкриття провадження направлена відповідачу [PERSON] до його електронного кабінету (а.с.115). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, не скористався процесуальним правом поданням відзивом на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України справа розглянута за наявними в ній матеріалами. Суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. на підставі ч.5 ст.279 ЦПК Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 квітня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] укладено Договір № 848847842, відповідно до умов якого Товариство надало Клієнту кредит на суму 10 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 84 дня. Проценти нараховуються за дисконтною процентною ставкою в розмірі 237,25 % річних та базовою процентною ставкою у розмірі 474,50 %; річних. Орієнтована реальна річна процентна ставка - 474,50% річних (п.п.1.1., 1.2., 1.4., 1.5. та 1.6.1. (а.с.18,19). Згідно з п.п. 4.1. п. 4 кредитного договору, невід`ємною частиною договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця - www.moneyveo.ua. Кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV424СХ. 04 квітня 2021 року за платіжним дорученням №0е3е209-f4ас-4еаа-а77а-8а34с23с0564 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн на банківську карту № [NUMBER] , вказавши призначення платежу: переказ коштів за договором № 848847842 від 04.04.2021, [PERSON] (а.с.38). Як вбачається з наданого суду листа АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.07-251024/16287 від 27 жовтня 2025 року, на ім`я [PERSON] у банку емітовано картку № [NUMBER] та 04 квітня 2021 року зараховано на рахунок 10 000,00 грн (а.с.117-120). Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. За обставинами цієї справи, факт перерахування кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням від 04 квітня 2021 року, з якого вбачається, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ грошових коштів [PERSON] у розмірі 10 000,00 грн на картковий рахунок № [NUMBER] . Окрім цього, на виконання ухвали суду про витребування доказів, АТ КБ «Приватбанк», як емітентом картки відповідача, надано виписку по рахунку, якою підтверджено факт зарахування коштів у розмірі 10 000,00 грн 04 квітня 2021 року на картковий рахунок № [NUMBER] , а також підтверджено те, що вказаний рахунок належить [PERSON] . За матеріалами справи, 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.46-51). Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року право вимоги - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Згідно п. 4.1. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром права вимоги. Пункт 8.2. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року визначає, що строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1. цього договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. 28 листопада 2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 19 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року , відповідно до змісту якої Сторони дійшли згоди викласти п.8.2. договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року в наступній редакції: «8.2. строк дії цього договору починає перебіг у момент, визначений у п.8.1. цього договору та закінчується 31 грудня 2020 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.» (а.с.52). 31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до змісту якої сторони узгодили продовжити строк дії продовжити строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 до 31 грудня 2021 року (п.8.2) (а.с.53-56). 31 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 27 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до змісту якої сторони узгодили продовжити строк дії продовжити строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 до 31 грудня 2022 року (а.с.58). 31 грудня 2022 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 31 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до змісту якої сторони узгодили продовжити строк дії продовжити строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 до 31 грудня 2023 року (а.с.59). 31 грудня 2023 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 32 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до змісту якої сторони узгодили продовжити строк дії продовжити строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 до 31 грудня 2024 року (а.с.60). Відповідно до реєстру прав вимоги № 148 від 25 серпня 2021 року до ТОВ «Таліон Плюс» від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 84884782 від 04 квітня 2021 року в сумі 20 010,00 грн (а.с. 61-62). 05 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (факор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) було укладено договір факторингу № 05/0820-01 (а.с.63-67). 03 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (факор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) було укладено додаткову угоду № 2 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року, в якій сторони продовжили строк дії Договору до 31 грудня 2022 року (а.с.68). 30 грудня 2022 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (факор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) було укладено додаткову угоду № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05 сепрня 2020 року, в якій сторони продовжили строк дії Договору до 30 грудня 2024 року (а.с.69). Відповідно до реєстру прав вимоги № 11 від 31 серпня 2023 року до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» від ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 84884782 від 04 квітня 2021 року в сумі 20 010,00 грн (а.с. 70-71). 02 грудня 2024 року між ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) було укладено договір факторингу № 02/12/24-У, відповідно до умов якого до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 84884782 від 04 квітня 2021 року на суму 20 010,00 грн, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 02/12/24-У від 02 грудня 2024 року (а.с.72-79). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України, Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до розрахунку заборгованості, здійсненого ТОВ «Таліон Плюс», та виписки ТОВ «Юніт Капітал» з особового рахунку за Кредитним договором № 84884782 від 04 квітня 2021 року, за період з 02 грудня 2024 року по 06 грудня 2024 загальна заборгованість відповідача становить 20 010,00 грн, з яких прострочене тіло кредиту - 10 000,00 грн, прострочені відсотки - 10 010,00 грн (а.с.43,44). З огляду на те, що в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів, та відсутність доказів повернення отриманого кредиту, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення суми заборгованості за Кредитним договором № 84884782 від 04 квітня 2021 року у розмірі 20 010,00 грн. Позивач ТОВ «Юніт Капітал» просить суд судові витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 7 000,00 грн покласти на відповідача. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У справі інтереси позивача представляє адвокат Тараненко А.І., який дії на підставі довіреності, ордеру, виданого адвокатським бюро «Тараненко та партнери», свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 86,88,95). За матеріалами справи вбачається, що 03 грудня 2024 року між позивачем ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» укладено договір про надання правової допомоги № 03/12/2024-01 (а.с.89,90). Відповідно до додаткової угоди № 1 договору про надання правової допомоги № № 03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року погоджено надання правничої допомоги у справах щодо стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за договором № 848847842 від 04 квітня 2021 року, боржником за яким є відповідач [PERSON] (п.39 а.с.94). Додатком № 1 до вказаного договору сторони за протоколом погодження узгодили вартість послуг за договором, в якому вказується вид послуг та їх вартість. (а.с.90 зв). Відповідно до Акта прийому-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги № № 03/12/2024-01 від 03 грудня 2024 року, визначено перелік наданих послуг: складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовка та подача запитів, клопотань, всього на суму 7 000,00 грн (а.с.91). Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 по справі № 826/1216/16, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Суд зауважує, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, категорія таких справ є численною, однотипною. За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 7 000,00 грн є завищеними, та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат; суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 5 000,00 грн, що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи. Також відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 2 422,40 грн, сплата якого документально підтверджена (а.с.40).

Outcome: approved