Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громада села Вербиця в особі Ходорівської міської ради (відповідач), в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, загальною площею 1,3112 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії I-ЛВ №068015 від 20.01.2003. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вербицької сільської ради, загальною площею 1,3112 гектари, що належали померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії I-ЛВ №068015 від 20.01.2003. Оскільки заповіту [PERSON] не залишала, то спадкування відбулося за законом. На момент смерті [PERSON] , окрім позивача, не було інших спадкоємців першої черги спадкування за законом. Чоловік покійної [PERSON] помер значно швидше, а саме у 1988 році. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, бо вступив в управління та володіння спадковим майном (ст.549 ЦК УРСР 1963 року). Позивач похоронив матір, користується присадибною ділянкою, утримує спадковий будинок. Спадкових прав він не оформляв. 05.02.2026 позивач звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу з метою юридичного оформлення спадщини після смерті матері [PERSON] , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що належала померлій і є спадковим майном. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заявлених вимог в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив, в якому, зокрема, просить справу розглядати за його відсутності та винести рішення за наявними в ній матеріалами. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності його та позивача і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.21), заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, підтримання заявлених вимог в повному обсязі (а.с.29). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 23.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.16-17). Ухвалою підготовчого засідання від 13.03.2026 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.24). Зважаючи на вимоги статей 211, 223 та частини 2 статті 247 ЦПК України, судом 27.03.2026 проведено розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З урахуванням ухвалення цього рішення за відсутності учасників справи, датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення. Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.02.2024, виданого повторно (а.с.7). [PERSON] померла [INFO] у с. Вербиця Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 04.03.2003 (а.с.8). Згідно з довідкою Ходорівської міської ради №7 від 28.01.2026 [PERSON] була зареєстрована та проживала одна в [ADDRESS] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . У виконавчому комітеті Вербицької сільської ради заповіту від імені [PERSON] не посвідчувалось. [PERSON] вступив в управління та володіння спадковим майном у шестимісячний термін після смерті матері [PERSON] (а.с.9). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №83491488 від 04.12.2025 встановлено, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.10). Відповідно до довідки відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 05.12.2025, згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області на підставі рішення ХІV ІІІ-го демократичного скликання Вербицької сільської ради народних депутатів від 19.10.2001 №15 на [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ 068015 від 20.01.2003. Реєстраційний номер 149. Площа земельної ділянки 1,3112 га (а.с.11). Постановою приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу від 05.02.2026 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва у зв`язку з пропуском строку встановленого для прийняття спадщини та з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.13). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. Згідно з положеннями частини 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з приписами статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Також, судом враховано положення статей 525, 527 ЦК УРСР, які передбачають час відкриття спадщини та осіб, що можуть бути спадкоємцями. За змістом частини 3 статті 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право власності на земельну ділянку площею 1,3112 га, яка розташована на території Вербицької сільської ради Жидачівського району Львівської області, відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ 068015 від 20.01.2003, реєстраційний номер 149. За життя [PERSON] особистого розпорядження на випадок своєї смерті не зробила. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] як її дитина. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК УРСР. Позивач входить до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , прийняв спадщину, вчинивши дії, що свідчать про це, а саме: фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Фактичних даних про наявність інших спадкоємців першої черги за законом, які б прийняли спадщину або претендували на неї в силу вимог закону, матеріали справи не містять. Наведені обставини дозволяють дійти висновку, що [PERSON] має обґрунтоване право на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , однак позбавлений можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи наведене у сукупності, зважаючи на невизнання особистого майнового права позивача та належну обґрунтованість позовних вимог, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5, пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved