Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

11.11.2025 до Решетилівського районного суду Полтавської області через підсистему «Електронний суд» системи ЄСІТС надійшла вищевказана позовна заява, у якій позивач просить суд: - прийняти дану позовну заяву до розгляду та відкрити провадження; - ухвалити рішення, яким задовольнити повністю позовні вимоги ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до [PERSON] (дата народження - [INFO] ) та стягнути з Відповідача заборгованість загальною сумою 103221,46 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 23999,99 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором - 60501,48 грн. суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» 18719,9922 грн; - стягнути з [PERSON] (дата народження - [INFO] ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн; - в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою: Розрахунок інфляційних втрат: І = ((si * s): 100) - s, де І - сума інфляційних втрат; si - індекс інфляції за певний період; s - сума заборгованості; 100 - переведення відсотків, Розрахунок 3 % річних: С* 3: 100: 365 * Дн., де С - сума основного боргу; 3 - 3% річних; 100 - переведення відсотків; 365 - кількість днів у році; Дн. - кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] (дата народження - [INFO] ), на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.08.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4916782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір). На умовах, встановлених договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати відповідачу грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 20000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 25.08.2024 року по 20.08.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового кредитування (пониженої відсоткової ставки) на умовах 0,05 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього у як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1 % у день. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 20000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану банком АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК». У подальшому позичальником було підписано додатковий договір від 01.09.2024 та відповідно кошти у розмірі 4000 гривень від первісного кредитора згідно договору були надіслані платіжною системою ТОВ «ПЕЙТЕК» на картку [PERSON] . З огляду на викладене вище, кредитні кошти відповідачу перераховувалися за допомогою платіжного провайдера, що має відповідну ліцензію та у спосіб обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку [NUMBER] , що повною мірою відповідає вимогам чинного законодавства. За даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 4916782 від 25.08.2024 у період з 25.08.2024 по 02.06.2025 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами загальною сумою 60501,48 грн. Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 02.06.2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 02-1/06/2025 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до відповідача, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача за договором № 4916782 від 25.08.2024 року перейшло до позивача. Станом на дату укладання договору факторингу від 02.06.2025 року № 02-1/06/2025, строк дії договору № 4916782 від 25.08.2024 року не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» з дати факторингу 03.06.2025 року донараховано відсотки за 78 календарних днів у розмірі 18719,9922 грн (24000 грн * 1 % = 239,9999 грн* 78 календарних дні = 18719,9922 грн). Фактично таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 4916782 від 25.08.2024 року загальною сумою 103221,46 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 23999,99 грн, нарахованих процентів первісним кредитором - 60501,48 грн. 24000 грн * 1 % = 239,9999 грн* 78 календарних дні = 18719,9922 грн. відсотки нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 11.11.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У порядку визначеному ч. 6 ст.187 ЦПК України судом 13.11.2025 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь на який 18.11.2025. Ухвалою судді від 19.11.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків. 27.11.2025 позивачем виконано вимоги ухвали суду від 19.11.2025. Ухвалою суду від 02.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено відкрите підготовче засідання. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 24.12.2025 до суду на виконання ухвали суду від 02.12.2025 від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшли витребувані докази. 29.12.2025 від відповідача засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд: 1. Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором частково. 2. Визнати умови кредитного договору № 4916782 щодо нарахування процентів неспівмірними та несправедливими. 3. Застосувати розмір процентів за основним боргом на рівні 50% від суми основного боргу, що становить 12 000,00 грн. 4. Зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений Позивачем, з 10 000,00 грн до 2 400,00 грн. 5. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог. 6. Залучити до матеріалів справи витребувані судом докази від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» для перевірки факту перерахування коштів. 7. Долучити цей відзив на позовну заяву до матеріалів цивільної справи № 546/1112/25. Позовні вимоги позивача визнав частково, а саме: в частині суми заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) у розмірі 23 999,99 грн; в частині процентів, які повинні становити 50 відсотків від основної суми боргу, тобто 12 000,00 грн; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 400,00 грн, що вважає співмірним; просив суд розподілити судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою суду від 28.01.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначити цивільну справу до судового розгляду по суті на 08:30 год 02.03.2026. У судове засідання, призначене 30.03.2026 сторони не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Представник позивача - адвокат Дідух Є.О., у судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання був повідомлений завчасно та належним чином, 08.01.2026 через електронний кабінет Електронного суду подав до суду заяву у якій просив провести розгляд справи без присутності представника позивача (а.с.159). Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений завчасно та належним чином шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, повістки на 02.03.2026 та 30.03.2026 відповідно до рекомендованих поштових повідомлень отримано особисто (а.с.166,179). Заяв чи клопотань з процесуальних питань до суду не надходило. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 25.08.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4916782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.21-31). Пунктом 1.1. Договору передбачено, що укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через вебсайт або мобільний додаток «Credit7». Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаних при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до вебсайту/ІТС Товариства. Відповідно до п. 1.2.1,. та 1.3. Договору, сума кредиту 20 000,00 грн, строк кредиту 360 днів. Періодичність сплати процентів - кожні 30 днів. Згідно з п.1.4., тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: - Стандартна процента ставка становить 1,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. - Знижена процентна ставка становить 0,05% в день та застосовується на таких умовах. Якщо Клієнт д о 23.09.2024 (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає (пункт 1.5. договору): - за стандартною ставкою за весь строк кредиту 2397,89% річних. - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1295,61% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає (пункт 1.6. договору): - за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 92000,00 грн. - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 86300,00 грн. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (пункт 1.8. договору). Відповідно до п. 2.1. кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, що має наступні реквізити № [NUMBER] . Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт".(пункт 3.1. договору). До періоду розрахунку процентів включається день надання кредиту та день фактичного повернення кредиту. У випадку, якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (пункт 3.2. договору). Пунктами 4.1. та 4.2. визначено, що Сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. Клієнт має право повністю або частково достроково повернути кредит. Клієнт здійснює платежі за Договором у розмірі та у строки визначені цим Договором. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у черговості згідно зі ст.19 Закону України «Про споживче кредитування, а саме (пункт 4.6. договору): - у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми Кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. - у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом; - у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору. Підпункт 5.1.3. передбачає, що товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором, або договір факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта, але з обов`язковим повідомленням Клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону про кредитування, що забезпечить доведення до відома споживача такого факту. У випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом Товариство має право нарахувати, а Клієнт зобов`язаний на вимогу Товариства сплатити Товариству штраф: у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен 2-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Фактом невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань Клієнтом є не здійснення ним сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу та/або повернення суми кредиту в строки сплати платежів, встановлені Договором (Графіком платежів/новим графіком платежів). (пункт 6.3. договору). Штрафні санкції за Договором нараховуються в момент сплати. У випадку встановлених законодавством України мораторіїв (заборон/обмежень) на нарахування штрафних санкцій - штраф протягом періоду дії такого мораторія (заборони) не нараховується та Клієнтом не сплачується. Нарахування штрафних санкцій відновлюється після скасування мораторіїв/обмежень (пункт 6.4. договору). Відповідно до п.9.7. Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного з боку Товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на Договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання (за зразком, попередньо узгодженим Сторонами в Договорі про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів), в Особистий кабінет/Мобільний застосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом Одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. На підписаний Сторонами Договір уповноваженим працівником Товариства накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу. Всі додатки до цього Договору підписані Сторонами є невід`ємною частиною Договору. (пункт 9.12. договору). Договір містить реквізити сторін, та підписаний одноразовим ідентифікатором 94918 25.08.2024 о 12:48:27 зі сторони [PERSON] (а.с.21-31). Також, відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора було підписано додаток № 1 до договору № 4916782 від 25.08.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, а саме графік платежів. Відповідно даного графіку, дата повернення позики та сплати нарахованих процентів - 19.08.2025. Сума кредиту - 20 000,00 грн, сума нарахованих процентів - 66300 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту відповідно становить 86300,00 грн (а.с.32 оборот), та Паспорт споживчого кредиту. Відповідного до паспорта споживчого кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту ставкою становлять 92000,00 грн (а.с.18-20). Також судом встановлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за договором про споживчий кредит виконало, що підтверджуєтеся довідкою № № 20250610-463 від 10.06.2025, між ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір на переказ коштів, відповідно до якого 25.08.2024 о 12:50:11 на платіжну картку № [NUMBER] , було перераховано кошти в сумі 20 000,00 грн (а.с. 50). Окрім того, вищевказане підтверджується наданими АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», на виконання вимог ухвали суду від 02.12.2025, доказами. Відповідно до наданої банком інформації картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Також з наданої банком інформації вбачається, що 25.08.2024 відбулося зарахування коштів у сумі 20 000,00 грн (а.с.145). 01.09.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 4916782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.08.2024 (а.с.36-37). Відповідно до п. 1.2. Додаткової угоди, сторони за взаємною згодою домовились, що згідно з умовами цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту, яка надається згідно з цим Додатковим договором складає: 4 000,00 гривень. Згідно з п.1.3. Додаткової угоди, у п.1.2. Договору внесено зміни та викладено його у наступній редакції: На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 24 000,00 гривень. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Сума кредиту на дату укладення цього Додаткового договору, з урахуванням платежів, здійснених Клієнтом за Договором, складає: 24 000,00 гривень (п.1.4. додаткової угоди). Строк кредитування та періодичність сплати процентів залишаються незмінними, відповідно до п.1.3 Договору (п.1.5. додаткової угоди). За користуванням кредитом нараховуються проценти на умовах, встановлених п.1.4 Договору. З врахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) Денна процентна ставка за Договором у разі використання Клієнтом права на Знижену процентну ставку дорівнює 0.921% (п.1.6. додаткової угоди). Відповідно до п.1.7. Додаткової угоди, з врахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) визначити, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Додаткового договору складає: - за стандартною ставкою за весь строк кредиту 2 395,26% річних. - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1 320,00% річних. Згідно з п.1.8. Додаткової угоди, з врахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього Додаткового договору складає: - за стандартною ставкою 110 080,00 грн. - за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 103 544,00 грн. Сторони погодили, що в зв`язку зі зміною суми кредиту відповідно до пунктів 1.2 та 1.3. цього Додаткового договору здійснюється коригування зобов`язань Клієнта за Договором, про що складається новий Графік платежів за Договором (Додаток №1), що є невід`ємним Додатком до даного Додаткового договору. Оновлений Графік відображає актуальний стан розрахунків/платежів/заборгованості за Договором на дату укладення даного Додаткового договору (п.1.11. додаткової угоди). Новий Графік платежів Товариство розміщує в Особистому кабінеті та/або направляє на електронну адресу Клієнта, що вказана в Договорі або цьому Додатковому договорі, або окремо повідомлена Клієнтом Товариству в порядку, передбаченому Договором (п.1.12. додаткової угоди). Товариство протягом двох робочих (банківських) днів з моменту укладення цього Додаткового договору надає кредит (додаткову суму) у безготівковій формі шляхом перерахування коштів додаткової суми кредиту за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п.2.1. додаткової угоди). Відповідно до п.п. 3.2, 3.3 Додаткової угоди, усі інші умови Договору, не змінені цим Додатковим договором, залишаються дійсними та незмінними, і Сторони підтверджують за ними свої зобов`язання. У всьому, що не передбачено цим Додатковим договором, Сторони керуються умовами Договору. Цей Додатковий договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку Товариства електронним підписом, в Особистий кабінет Клієнта для ознайомлення та підписання. Електронний підпис Товариства створюється на Додатковому договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком, попередньо узгодженим Сторонами в укладеному договорі про встановлення ділових відносин та використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Додатковий договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Додаткового договору створює підпис Клієнта на Додатковому договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Додаткового договору. На підписаний Сторонами Додатковий договір уповноваженим працівником Товариства накладається кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Товариства з кваліфікованою електронною позначкою часу. (п.3.4. додаткової угоди). Додаткова угода до Договору містить реквізити сторін, та підписана одноразовим ідентифікатором електронним підписом одноразовим ідентифікатором 25711 01.09.2024 14:26:10 зі сторони [PERSON] (а.с.36-37). Також, відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора було підписано додаток № 1 до договору № 4916782 від 25.08.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в редакції Додаткової угоди №4916782-T1 від 01.09.2024, а саме графік платежів. Відповідно даного графіку, дата повернення позики та сплати нарахованих процентів - 19.08.2025. Сума кредиту - 24 000,00 грн, сума нарахованих процентів - 79544,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту відповідно становить 103544 грн (а.с.38), та Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається споживачу до укладення Додаткового договору №4916782-T1 до Договору про споживчий кредит №4916782 від 25.08.2024). Відповідного до паспорта споживчого кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту ставкою становить 103544,00 грн (а.с.33-35). Також судом встановлено, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за договором про споживчий кредит виконало, що підтверджуєтеся довідкою № № 20250610-464 від 10.06.2025, між ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» укладено договір на переказ коштів, відповідно до якого 01.09.2024 о 14:27:17 на платіжну картку № [NUMBER] , було перераховано кошти в сумі 4 000,00 грн (а.с. 49). Окрім того, вищевказане підтверджується наданими АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», на виконання вимог ухвали суду від 02.12.2025, доказами. Відповідно до наданої банком інформації картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Також з наданої банком інформації вбачається, що 01.09.2024 відбулося зарахування коштів у сумі 4000,00 грн (а.с.145). Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір про споживчий кредит, розміщений на веб-сайті ТОВ «Лінеура Україна» та направлений позичальнику через особистий кабінет, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Такі дії сторін свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину. Використання для підписання договорів позики електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства. Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим (див. висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 (справа №732/670/19), від 12.01.2021(справа №524/5556/19), від 31.08.2022 (справа № 280/4456/20), від 09.02.2023 (справа № 640/7029/19)). АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» на виконання вимог ухвали суду від 02.12.2025, надало суду докази. Відповідно до наданої банком інформації картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Також з наданої банком інформації вбачається, що 25.08.2025 відбулося зарахування коштів у сумі 20000,00 грн та 01.09.2024 відбулося зарахування коштів у сумі 4000,00 грн (а.с.145). Відповідач жодними належними та допустимими доказами не спростував надходження вказаних коштів у сумі 24 000,00 грн не від первісного кредитора, а від будь-якої іншої фізичної чи юридичної особи, та у відзиві визнав дані обставини. Також, вказані особисті данні позичальника [PERSON] , а саме дата народження, РНОКПП та зареєстроване місце проживання, співпадають з встановленими судом відомостями про відповідача. Зазначену інформацію первісний кредитор міг отримати лише від відповідача. За змістом положень ст.12, ст.13, ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і диспозитивності. Кожна із сторін зобов`язана довести належними і допустимими доказами ті, обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судоми у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійснені учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зауважує, що принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) не звільняє учасника справи від обов`язку доказування обставин, на які він посилається у підтвердження обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги або заперечення позову (ст.81 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи усе вищезазначене, суд приходить до висновків, що доводи позивача, щодо укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту та додаткової угоди до нього з відповідачем та надання первісним кредитором коштів у кредит відповідачеві, є переконливими та вірогідними. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Пунктом 5.1.3. договору передбачена можливість товариства укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором, або договір факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Судом встановлено, що 02.06.2025 між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір факторингу № 02-1/06/2025, у відповідності до якого ТОВ «Українські фінансові операції» отримав право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за користування кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.93-102). Відповідно до витягу з реєстру боржників, що є додатком № 1 до договору факторингу № 02-1/06/2025 від 02.06.2025, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 96501,47 грн ,з яких 23999,00 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 60501,48 грн - сума заборгованості за відсотками, 12000,00 грн -сума заборгованості за пенею/штрафами (а.с.64-65). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № 4916782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.08.2024 здійсненого ТОВ «Лінеура Україна» станом на 02.06.2025, остання становить 96821,48,00 грн, з яких 23999,99 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 60501,48 грн - сума заборгованості за відсотками, 12000,00 грн -сума заборгованості за штрафами. Відповідачем було здійснено оплату заборгованості у загальному розмірі 320,01 грн 21.09.2024, з яких 320,00 грн були за раховані на оплату заборгованості по відсотках, та 0,01 грн - за тілом кредиту.(а.с.68-72). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за договором № 4916782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.08.2024 здійсненого ТОВ «Українські фінансові операції» за 78 календарних днів (за період з 03.06.2025 по 19.08.2025), сума нарахувань за процентною ставкою 1% становить 18720,00 грн, по 240,00 грн в день (а.с. 66-67). Щодо аргументів відповідача щодо надмірного та непропорційного розміру нарахованих процентів та порушення свободи договору в частині строку кредитування, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно з ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Із вищенаведених розрахунків заборгованості [PERSON] за договором № 4916782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.08.2024 здійснених ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» станом на 19.08.2025, остання становить 103221,46 грн, з яких 23999,99 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 60501,48 грн - сума заборгованості за відсоткам за користування кредитом нарахованих первісним кредитором, та 18719,99 грн - сума заборгованості за відсоткам за користування кредитом нарахованих за 78 календарних днів позивачем в межах строку кредитування. Відповідно до умов договору № 4916782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.08.2024 та додатковї угоди до нього його строк був визначеним - 19.08.2025. Постановою від 5 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 ВП ВС уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Якщо умови кредитного договору передбачають можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, мали на увазі сторони встановлення нарахування процентів як міри відповідальності в певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem», тобто «слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав»). Згідно наданих розрахунків заборгованості, первісним кредитором здійснювалося нарахування відсотків з 25.08.2024 до 02.06.2025, та з позивачем з 03.06.2025 до 19.08.2025. Дані нарахування здійснювалися не як штрафна санкція, а як відсотки за користування кредитом. Так, дані нарахування здійснювалися як відсотки за користування кредитом у межах строку кредитування. Частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Умови договору № 4916782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.08.2024 та додатковї угоди до нього відповідають вимогам частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», та відповідно до наданих розрахунків заборгованості первісним кредитором та позивачем здійснювалися нарахування в межах норм статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування». У відзиві відповідач посилався на ч. 2 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування», як на таку, що регулює межу допустимої компенсації у разі невиконання споживачем умов договору. Разом з цим, у нормі ч. 2 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» відсутні такі положення. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування», відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу. Щодо аргументів відповідача про не співмірність, кабальність умов даного договору, та порушення свободи договору в частині строку кредитування, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 5.3.2 Договору, клієнт має право відмовитись від укладення цього Договору без пояснення причин, лише у випадку виконання наступних необхідних умов: а) письмово повідомити про це Товариство не пізніше 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту підписання та отримання примірника (оригіналу) цього Договору. Таке повідомлення направляється Клієнтом Товариству на електронну адресу або рекомендованим чи цінним листом за адресою місцезнаходження Товариства, що вказані в Договорі; б) протягом семи календарних днів з дати направлення Товариству повідомлення, відповідно до попереднього підпункту Договору, повернути Товариству загальну суму кредиту, одержану згідно з цим Договором, та сплатити проценти за період з дня одержання кредитних коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою в цьому Договорі. Свобода договору передбачає свободу в укладенні договору, неприпустимість примусу щодо вступу у договірні відносини. Це означає, що учасники цивільного обороту мають право вільно, виходячи з власних інтересів, вирішувати, вступати їм у договірні відносини чи не вступати. Свобода договору, також, передбачає можливість вільного вибору особою, яка бажає укласти договір, майбутнього контрагента. Судом встановлено, що 25.08.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір № 4916782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. У подальшому, 01.09.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору № 4916782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.08.2024. Таким чином, відповідач двічі добровільно звернувся до первісного кредитора з метою отримання коштів у кредит, та погодив запропоновані первісним кредитором умови договору, у тому числі в частині строку кредитування та процентної ставки за користування кредитними коштами. Відповідач мав можливість відмовитися відмовитись від укладення цього договору. Тому, доводи відповідача в цій частині є необгрунтованими та не доведеними належними та допустимими, переконливими доказами. Суд вважає, що позовні вимоги щодо розміру заборгованості за кредитом доведені повністю, та [PERSON] мав погасити заборгованість за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 23999,99 грн., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором - 60501,48 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - 18719,99 грн. Загальний розмір заборгованості за цими складовими становить 103221,46 грн. Окрім цього, суд звертає увагу, що позивач не просить стягнути з позивача штрафні санкції в розмірі 1200,00 грн, що були нараховані первісним кредитором. Разом з цим, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних ЦК України положень установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Щодо позовних вимоги позивача, зобов`язати в порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України за формулою, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних, та роз`яснення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. За ч. 11 ст. 265 ЦПК України остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних ЦК України положень установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Отже, нормами закону не передбачено у періоду воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування нарахування на боргове зобов`язання, що виникло із кредитних правовідносин трьох процентів річних та втрат від інфляції, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому відсутні підстави для зобов`язання нараховувати відповідні відсотки або пеню до моменту виконання рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати інфляційні втрати і 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості, про стягнення отриманої суми інфляційних втрат і 3 % річних з [PERSON] на користь позивача, про роз`яснення органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні втрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування, до задоволенню не підлягають. При вирішенні даного спору, суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Зазначений Висновок також акцентує увагу й на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Згідно позиції Європейського суду з прав людини, сформованої, зокрема у справах "Салов проти України", "Проніна проти України" та "Серявін та інші проти України": принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Виходячи з викладеного, суд надав правову оцінку виключно визначальним позиціям сторін у даній справі, а не абсолютно усім доводам. При цьому, суд вважає, що це не впливає на обґрунтованість даного судового рішення, а також не свідчить про неповноту дослідження судом обставин справи та доводів сторін. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором № 4916782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.08.2024, станом на 19.08.2025, у загальному розмірі 103221,46 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23999,99 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором - 60501,48 грн, суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - 18719,99 грн. У задоволенні позовних вимог в іншій частині слід відмовити за безпідставністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 11579 від 31.10.2025 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.126). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із задоволенням позову ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в сумі 2 422,40 грн на користь позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ». Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн, суд зазначає наступне. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем здійснено витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 грн, що підтверджується, актом приймання-передачі наданих послуг № 4916782 від 31.10.2025 до договору про надання правової допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2025 на загальну суму 10000,00 грн (а.с.40), детальним описом робіт (наданих послуг) за позовом ТОВ «Українські фінансові операції» до [PERSON] (а.с. 41), заявкою № 491682 на виконання доручення до Договору про надання правової допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2025 (а.с.42-43), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 5972/10 на ім`я Дідуха Євгена Олександровича (а.с.124). Відповідач у відзиві на позовну заяву просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 2400,00 грн, вважаючи саме таку суму реальною та розумною, з огляду на конкретні обставини справи та її складність. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року за № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18, провадження № 14-26цс21. Враховуючи вищевикладені норми процесуального права, обставини справи та клопотання відповідача про зменшення судових витрат на правову допомогу,

Outcome: partial