Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

представниця заявниці [PERSON] адвокат Артюшкова О. О. через систему «Електронний суд» звернулась до Залізничного районного суду м. Львова із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») є донькою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у с. Чайковичі Сабірського району, Львівської області. Заява обґрунтована тим, що [INFO] в селі Чайковичі Самбірського району Львівської області померла мати заявниці [PERSON] , [INFO] . Після смерті матері заявниця звернулася до Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини за законом, а після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини заявниця звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак нотаріус відмовив у вчиненні відповідної нотаріальної дії, мотивуючи це тим, що в актовому записі про народження заявниці її ім`я зазначено як « [PERSON] » замість « [PERSON] », а також у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян наявні розбіжності щодо написання її прізвища після укладення шлюбу. З огляду на зазначені розбіжності відсутня можливість документально підтвердити родинні відносини між заявницею та померлою. У зв`язку з цим заявниця вважає за необхідне встановити факт того, що вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки встановлення цього факту необхідне заявниці для оформлення права на спадщину за законом після смерті матері. Таким чином, невідповідність відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо імені заявниці при реєстрації її народження, а також щодо її прізвища після укладення шлюбу, унеможливлює реалізацію нею свого права на спадкування. З огляду на викладене заявник просить суд задовольнити заяву у повному обсязі. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 09.02.2026 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено судове засідання та встановлено процесуальні строки для подання сторонами письмових пояснень щодо заяви. Крім цього, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.02.2026 року витребувано у Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . 06 березня 2026 року на адресу суду надійшли витребувані ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.02.2026 року докази, а саме копія спадкової справи № 282/2025, заведена після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В судовому засіданні заявниця та її представниця вказану заяву підтримали у повному обсязі, надали пояснення аналогічно наведеним в заяві та просили таку задовольнити. У судовому засіданні заінтересована особа [PERSON] щодо задоволення вказаної заяви не заперечила, підтримала таку у повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у матеріалах справи міститься її заява про розгляд даної справи за її відсутності, у якій вона заяву підтримала та щодо задоволення такої не заперечила. 10.03.2026 року від представника заінтересованої особи Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області Поливки В. І. через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, щодо вирішення поданої заяви заперечень не висловили та поклались на розсуд суду. Суд зазначає, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у ст. 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заявниця [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 76). Батьками заявниці вказано: батько [PERSON] та мати [PERSON] /а.с. 11/. [INFO] між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 02.06.1989 року Чайковицькою сільською радою Самбірського району Львівської області. Після реєстрації шлюбу [PERSON] отримала прізвище чоловіка « [PERSON] » /а.с. 10/. На підтвердження даної обставини заявницею надано копію паспорту громадянина України серії [NUMBER] ,виданого Євпаторійським МВ ГУ МВС України в Криму та копію трудової книжки серії [NUMBER] , які видані на ім`я [PERSON] , [INFO] /а.с. 16, 12/. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 03 серпня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Разом з тим, як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 14 вересня 2012 року, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Євпаторійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим зареєстровано повторний шлюб між зазначеними особами /а.с. 5, 6/. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 16.05.2025 року № 00051246509 з актового запису № 76 вбачається, що ім`я заявниці зазначено як [PERSON] /а.с. 13/. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 28.04.2025 року № 00050876254 /а.с. 58-60/. 28 квітня 2025 року Самбірською державною нотаріальною конторою Львівської області заведено спадкову справу № 282/2025 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] /а.с. 52-76/. Указана обставина також підтверджується копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.04.2025 року № 80965942 та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 28.04.2025 року № 80965128 /а.с. 73, 75/. Після смерті матері заявниця [PERSON] 28.04.2025 року звернулась до Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області із заявою про прийняття спадщини, однак згідно листа від 04.02.2026 року № 179/02-14 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва та роз`яснено, що з пред`явлених документів неможливо підтвердити родинні зв`язки між [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із наявними розбіжностями у імені в документах /а.с. 31, 32 /. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Згідно з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 року у справі № 761/16799/15-ц, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18. Метою встановлення зазначеного факту є реалізація заявницею своїх майнових прав, зокрема отримання свідоцтва про право на спадщину. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 вказала, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом). Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»). При розгляді справи та винесенні рішення по даній цивільній справі окремого провадження суд, враховував, що звернення заявника до суду в порядку ст. 315 ЦПК України, про встановлення факту родинних відносин, в повній мірі відповідає його правомірному очікуванню набуття права власності в порядку спадкування після смерті спадкодавця, що узгоджується і з вимогами Європейської конвенції з прав людини, зокрема із ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заявниця вказує, що підставою для звернення до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та її матір`ю є те, що вона має розбіжності у написанні її ім`я і тому вона не може довести те, що являється її донькою, що є перешкодою для заявниці в реалізації її прав, а тому вона змушена звернутись до суду з метою встановлення факту родинних відносин. Родинні відносини (спорідненість) зв`язок між людьми, заснований на походженні однієї особи від іншого (пряма спорідненість) або різних осіб від спільного предка. Родичі - особи, пов`язані між собою кровним спорідненням. Родичі походять один від одного або від загального предка. Родичами є прадід (прабабка), дід (бабка), батько (мати), син (дочка), внук (внучка), правнук (правнучка), брати та сестри, дядьки (тітки), племінники (племінниці) і т. д. Споріднення виступає основним елементом у сімейних відносинах. Родинні відносини можуть підтверджуватися будь-якими документами, які містять необхідні відомості. До заяви про встановлення факту родинних відносин, у якій зазначається мета, для якої заявник просить встановити цей факт, повинні додаватися докази, які підтверджують наявність даного юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, господарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів РАЦСу про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; показання свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого з заявником (сусіди, куми, друзі, інші родичі і т.д.). Факт родинних відносин між заявницею та її матір`ю доводиться сукупністю долучених до заяви доказів та підтверджує, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON] . Вказаний факт заінтересованими особами не оспорюється. Будь-яких доказів на підтвердження наявності спору про право, який би виник у зв`язку із заявленими вимогами, матеріали справи не містять, і таких обставин судом під час розгляду справи не встановлено. На підставі досліджених доказів у справі, які оцінено за вимогами допустимості, належності, достатності та взаємного зв`язку, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, будь-якого спору між заявницею та заінтересованими особами не має, а тому суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою, підлягає задоволенню, а даний факт встановленню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved