Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини без згоди батька, посилаючись на наступні обставини. З 08.09.2021 вона перебувала у шлюбі з [PERSON] , від шлюбу в них народилася дитина, а саме син [PERSON] , [INFO] . З часу розірвання шлюбу дитина проживає з нею за адресом [ADDRESS] , де має намір зареєструвати дитину. 14.06.2023 звернулась до Городоцької міської ради з приводу реєстрації дитини, але їй було відмовлено, в зв`язку з відсутністю письмової згоди батька. Відповідач [PERSON] не надав письмової згоди на реєстрацію місця проживання його сина, тому позивачка змушена звернутись з даним позовом до суду. На підставі викладеного вище, просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини, а саме сина [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , без письмової згоди батька. Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 11.08.2023 прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 09.12.2024 провадження зупинене до розгляду позовної заяви за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання незаконним переміщення дитини через кордон. 10.09.2025 поновлено провадження у справі, призначено підготовче та судове засідання. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про розгляд справи, його представник суду повідомила, що угоду з відповідачем розірвано. Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи без їхньої участі. [PERSON] просила справу розглядати у її відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 11.02.2026 Верховним судом розглянуто скаргу [PERSON] на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 16.04.2025 та постанову Львівського апеляційного суду від 06.08.2025 про визнання незаконним переміщення та утримання дитини на території України, зобов`язання негайно повернути дитину в США. Судами попередньо було відмовлено [PERSON] в задоволенні позову, Верховним судом залишено в силі рішення Городоцького районного суду Львівської області від 16.04.2025 та постанову Львівського апеляційного суду від 06.08.2025. Судом встановлено, що позивачка перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано. У сторін, в США народився спільний син [PERSON] , [INFO] , ( свідоцтво про народження, [PERSON] , [PERSON] ,) в графі «батько» зазначений [PERSON] , а в графі «мати» - [PERSON] ( а.с.7) У травні 2023 року позивачка з сином виїхала із США. Позивач звернулась до Городоцької міської ради із заявою 14.06.2023 щодо реєстрації місця проживання малолітнього сина [PERSON] , разом з нею за адресом [ADDRESS] . Але 04.07.2023 їй було відмовлено, оскільки відсутня письмова згода батька дитини (а.с.8) Відповідач в добровільному порядку дану згоду не надав, що змусило позивачку звернутись до суду з даним позовом. Згідно з ч. 1 ст. 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Вимогами статей 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов`язок протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п. 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22 листопада 2012 року № 1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вноситься до заяви одного з них. При проживання батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Пунктом 3.3 Порядку передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за однією адресою при знятті з реєстрації одного з батьків разом з дитиною/дітьми до 14 років другий з батьків надає письмову згоду на зняття дитини/дітей з реєстрації місця проживання. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2020 року по справі № 711/1435/19 зроблено висновок про те, що у випадку наявності будь-якої правової колізії, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції «Про права дитини», пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на викладене вище, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Місце проживання дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресом. Згідно частин 1 та 3 статті 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Outcome: approved