Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Виклад позиції позивача. ТОВ «ФК «Суперіум» в особі представника Вишневської О.І. звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в загальному розмірі 19144,54 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02 листопада 2022 року [PERSON] звернулась до ТОВ «ФК «ПРОФІЛЬ» щоб отримати позику на придбання товару. В зв`язку з чим було укладено Заяву-Анкету №99278753 з метою отримання позики, на наступних умовах: сума позики 13215,3 грн; комісія за управління позикою, після пільгового періоду 5%; розмір процентної ставки, % річних 0,0001 %; на строк 12 місяців. Підписанням цієї Заяви-Анкети, відповідачка підтвердив, що вся інформація та/ або надані ним документи є чинними, повними і достовірними у всіх відношеннях та відповідають оригіналу. Також підтвердив, що акцептую Публічну пропозицію Фінансової компанії на укладання Договору про надання позики ТОВ «ФК «ПРОФІЛЬ» для фізичних осіб яка розміщена на сайті Фінансової Компанії: casharing.com.ua, в повному обсязі, з урахуванням Умов і правил надання фінансових послуг, Тарифами, Паспортом позики (згідно вимог діючого законодавства), Таблицею обчислення вартості позики для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про надання позики та складають Договір про надання позики, укладання якого Відповідач підтвердив і зобов`язався виконувати його умови. Договір вважається укладеним з дня отримання ТОВ «ФК «ПРОФІЛЬ» заповненої та підписаної Відповідачем цієї Заяви-Анкети на приєднання до Договору. Підтвердженням отримання позики є платіжна інструкція, яка засвідчує перерахування ТОВ «ФК «ПРОФІЛЬ» коштів за придбання товарів. Позичальник, в порушення умов договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ПРОФІЛЬ» відступлено ТОВ «ФК «Суперіум» на підставі договору факторингу №1 від 15 січня 2024 року право вимоги до відповідача за вищевказаним договором. Таким чином ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним договором. Загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу №1 від 01 січня 2024 року складає 19144,54 грн. (заборгованість за основним боргом 12536,84 грн., заборгованість за комісіями 6607,7 грн., а всього 19144,54 грн.). У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу №1 від 15 січня 2024 року складає 19144,54 грн, яка складається з: заборгованість за основним боргом 12536,84 грн, заборгованість за комісіями 6607,7 грн. Позивачем не перераховувався вказаний розмір заборгованості, вказаний в реєстрі боржників розмір заборгованості нарахований первісним кредитором до моменту передачі права вимоги. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 30 січня 2026 року представник позивача звернувся до суду Берестинського районного суду Харківської області з позовом. Ухвалою суду від 09 лютого 2026 року передано за підсудністю до Кегичівського районного суду Харківської області. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 03 березня 2026 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27 березня 2026 року. Сторони в судове засідання не з`явилися про місце, дату та час розгляду повідомлялися належним чином, в позовній заяві міститься клопотання позивача в якій повідомляється, що позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі. Відповідачка через канцелярію суду надала заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом установлено, що 02 листопада 2022 року [PERSON] звернулась до ТОВ «ФК «ПРОФІЛЬ» щоб отримати позику на придбання товару. В зв`язку з чим було укладено Заяву-Анкету №99278753 з метою отримання позики, на наступних умовах: сума позики 13215,3 грн; комісія за управління позикою, після пільгового періоду 5%; розмір процентної ставки, % річних 0,0001 %; на строк 12 місяців. Заяву [PERSON] підписала власноруч (а.с.6). [PERSON] 11 лютого 2022 року також підписала власноруч додаток № 1 до заяви (графік платежів) та паспорт споживчого кредиту (а.с.7). Підтвердженням отримання позики є платіжна інструкція № 6630 від 11 лютого 2022 року, яка засвідчує перерахування ТОВ «ФК «ПРОФІЛЬ» коштів у сумі 12586, де призначення: оплата згідно кредитного договору № 99278753 від 11 лютого 2022 року [PERSON] рах. Факт. № МОБ00215066 від 11 лютого 2022 року (а.с.9). 15 січня 2024 року між ТОВ «ФК «Профіль» та ТОВ «ФК «Суперіум» укладено договір факторингу № 1 (а.с.11-12). Згідно реєстру боржників (додаток 1 до договору факторингу № 1 від 15 січня 2024 року значиться боржник [PERSON] загальна заборгованість 19144,54 грн (а.с.16). ТОВ «ФК «Суперіум» направлено 20 січня 2025 року вих. № 20-01/25/77 [PERSON] досудову вимогу про сплату заборгованості (а.с.18). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). З кредитного договору № 99278753 вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Виходячи з викладеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору № 99278753 від 02 листопада 2022 року та отримання [PERSON] коштів згідно вказаного договору. Тому суд, приходить до висновку, що в частині стягнення тіла кредиту за кредитними договорами підлягає до задоволення. Позивач, пред`являючи вимоги до [PERSON] просив, у тому числі, крім тіла позики (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору; встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку; умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Відповідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що позичальник [PERSON] користувалася кредитними коштами, та не надала доказів відсутності заборгованості по отриманим кредитним коштам, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог про стягнення відсотків за вказаним договором, крім того відповідачем розрахунок заборгованості не оспорювався. Щодо права позивача пред`являти свої вимоги до боржника за договорами, то суд керується такими положеннями Закону. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частин перша статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено у судовому засіданні було укладено договір факторингу №1 від 15 січня 2024 року, отже до ТОВ «ФК «Суперіум» перейшли всі права щодо права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 99278753 від 02 листопада 2022 року. Враховуючи, вищевикладене, позовні вимоги, підлягають задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому відповідача на користь позивача підлягають стягненню також понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2662,40 грн. Відповідно до ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Outcome: approved