Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернулася в суд із наведеним позовом до [PERSON] мотивуючи його тим, що 26.10.2023 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Косівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 147. У сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що стосунки з відповідачем не склалися через відсутність взаєморозуміння, розбіжностей поглядів на сімейні відносини та обов`язків з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться. [PERSON] зазначила, що шлюб носить формальний характер, а тому його потрібно розірвати. У зв`язку з вищевикладеним позивач просила розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстрований 26.10.2023 року у Косівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 147, неповнолітніх дітей залишити на проживання з нею, а також стягнути з відповідача судові витрати. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився, однак представник позивача - [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. (а.с. 28). Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.31). Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 05.03.2026 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , сторони уклали шлюб 26.10.2023 року у Косівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 147 (а.с.6). Відповідно до копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] у с. Вербовець, Косівського району, Івано-Франківської області (а.с.7) та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Згідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.10,12,14). Відповідно до витягів з реєстру Косівської територіальної громади, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (11,13,15). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 23.02.2026 року № 126, [PERSON] разом зі своїми трьома неповнолітніми дітьми проживає за адресою [ADDRESS] у будинку батька [PERSON] (а.с.16). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують шлюбних відносин та не проживають разом. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, про що однозначно і категорично ствердила у тексті позовної заяви. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, заяву про визнання позовних вимог відповідачем, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Щодо вимоги позивача про залишення на проживання неповнолітніх дітей з нею. В позовній заяві позивач просила неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] залишити проживати з нею. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Враховуючи, те, що відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, в якому би заперечив, щодо проживання дітей з матір`ю, а проживання дітей з матір`ю не суперечить інтересам дітей, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо залишення на проживання з позивачем їхніх малолітніх дітей, а саме дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимоги [PERSON] про залишення на проживання із нею дочки [PERSON] , [INFO] , то оскільки станом на день ухвалення рішення вона досягла 14 років, а відтак в силу ч.3 ст. 160 СК України вправі самостійно обирати місце проживання, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% судового збору у розмірі 665 грн. 60 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 665 грн. 60 коп. слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного,

Outcome: partial