Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обгрунтовує тим, що з 14 лютого 2014 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Зазначає, що сімейне житття не склалось через різні характери, погляди на життя та поняття сім`ї в цілому. Вказує, що після укладення шлюбу та народження спільного сина відповідач почав систематично вживати алкогольні напої та виносити з дому грошові кошти через гральну залежність. У сім`ї постійно виникали конфлікти, під час яких відповідач вчиняв психологічне та фізичне насильство, завдаючи тілесних ушкоджень. Зазначає, що щоденні образи та приниження супроводжувалися нецензурною лайкою та застосуванням фізичної сили і все це відбувалося в присутності дитини. Вказує, що неодноразові спроби налагодити відносини не дали позитивних результатів, натомість відносини в сім`ї стали більше напруженими, що призвело до повного припинення між ними відносин питаманних подружжю. Вказує, що з осені 2018 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільних планів на майбутнє та не підтримують стосунків. Відповідач не спілкується з позивачем та сином і не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Покликається на те, що протягом 6 років шлюб між ними існує лише формально, подружжя стали зовсім чужими людьми та можливості збереження сім`ї в подальшому не можливе. Зазначає, що на даний час проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком, що виключає її подальше перебування у шлюбі з відповідачем, оскільки це суперечить її правам, свободам та інтересам. З урахуванням вищенаведеного просить суд шлюб між нею та [PERSON] зареєстрований 14 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 11 розірвати, понесені судові витрати по сплаті судового збору залишити за нею. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилися. 27 березня 2026 року представник позивача через підсистему «Електронний суд» надіслала заяву в якій позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та просила судове засідання проводити у її та позивача відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом опублікування оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, будь-яких заяв/клопотань до суду не подавав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 05 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області 03 березня 2026 року у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час та місце судового засідання розгляд справи відкладено. Судом завчасно направлялась відповідачу на зареєстровану в установленому законом порядку адресу місця проживання судова повістка, проте конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18) Поруч з цим, судом розміщувалось на офіційному вебсайті судової влади України оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 12 год 45 хв 30 березня 2026 року. Відповідно до ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, жодних заяв та клопотань до суду не надіслав та враховуючи, що сторона позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд доходить висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить такого висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] судом установлено, що 14 лютого 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було зроблено актовий запис № 11. Під час шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 30 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рожищенського районного управління юстиції Волинської області. Згідно копії відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 43 від 16 січня 2026 року місце проживання [PERSON] разом з сином [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. З обгрунтувань позову судом встановлено, що сімейне житття сторін не склалось через різні характери та погляди на життя. Після укладення шлюбу відповідач почав зловживати спиртними напоями та виносити з дому грошові кошти через гральну залежність. У сім`ї постійно виникали конфлікти, під час яких відповідач вчиняв психологічне та фізичне насильство, завдаючи тілесних ушкоджень. Неодноразові спроби налагодити сімейні відносини не дали позитивних результатів, з осені 2018 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільних планів на майбутнє та не підтримують стосунків. Протягом 6 років шлюб між сторонами існує лише формально, подружжя стали зовсім чужими людьми та можливості збереження сім`ї в подальшому не можливе. На даний час позивач проживає у фактичних шлюбних відносинах з іншим чоловіком. Беручи до уваги обгрунтування позову, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, суд вважає, що позов [PERSON] , поданий в її інтересах представником [PERSON] до [PERSON] про розірваня шлюбу необхідно задовольнити. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно клопотання [PERSON] судовий збір необхідно залишити за позивачем. На підставі ст. 24, 55, 56, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved