Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

04 листопада 2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла 02 січня 2026 року до Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява від позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк», подана його представником, до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором АВН0СТ155101726816047915 від 20.08.2024 у розмірі 25086,65 грн., та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідач [PERSON] , уклала з банком 20.09.2024 року кредитний договір № АВН0СТ155101726816047915 та отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 19.09.2027) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 85,00 % щорічно. Позивач зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір. Позивач вказує, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Відповідач, у свою чергу, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим і утворилася заборгованість, яка станом на 24.12.2025 року становить 25086,65 грн. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з вищезазначеною позовною заявою. Вказана позовна заява не містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 05 січня 2026 року позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху. Надано строк для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали. На виконання ухвали суду від 05.01.2026 року представником позивача вказані недоліки позовної заяви були усунуті. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 08.01.2026 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі. Призначено судове засідання. Представник позивача Шкапенко О.В., який діє на підставі довіреності №22908652-К-Н-О від 23.01.2024 року, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України у судове засідання повторно не з`явилась, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомила, відзив не надала, у зв`язку з чим на підставі ухвали Новобаварського районного суду міста Харкова від 30.03.2026 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 13.09.2024 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було підписано анкету-заяву про надання банківських послуг в А-Банку (а.с. 10). 13.09.2024 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а.с. 11-13). 20.09.2024 відповідач [PERSON] підписала заяву про надання послуги «Швидка готівка» АВН0СТ155101726816047915, таблицю обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 16-19), також Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», простим електронним підписом за ідентифікатором (а.с. 20). На підставі вказаної Заяви відповідачу надано кредит в сумі 15000,00 грн., мета отримання придбання товару/здійснення платежів/оплата послуг, строк кредиту 36 місяців (з 20.09.2024 по 19.09.2027), процентна стака фіксована - 85% на рік. Розмір щомісячного платежу становить 1172,86 грн., який складається з суми кредиту та процентів за користування кредитом, кількість щомісячних платежів - 36. Загальна вартість кредиту за весь час користування становить 42222,85 грн. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі відповідно до умов договору, що підтверджується меморіальним ордером №TR.39881060.35884.65455 від 20.09.2024 року (а.с. 22). Відповідач [PERSON] користувалася наданими кредитними коштами, що підтверджується випискою по кредиту (а.с. 23). Однак, станом на 24.12.2025 року заборгованість відповідача за даним Кредитним договором №АВН0СТ155101726816047915 становить 25086,65 грн. і складається з: 14263,20 грн. - загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 9732,55 грн. - загального залишку заборгованості за процентами; 0.00 грн. - загального залишку заборгованості за комісією; 1090,90 грн. - загального залишку заборгованості за пенею, що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 25). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенізакономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому зазакономнадані відповідні пільги. З змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З урахуванням викладеного будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Щодо розміру заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101726816047915 від 20.09.2024 р., , яка підлягає стягненню з відповідача, суд зазначає наступне. Згідно умов договору, строк договору 36 місяців, дата надання кредиту - 20 вересня 2024 року по 19 вересня 2027 року - дата повернення кредиту. Розмір щомісчяних платежів 1172,86(87) грн. Загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій становить 42222,85 грн. Відповідно до виписки та розрахунку заборгованості, [PERSON] сплачено за договором на загальну суму 6259,07 грн.. 10.06.2017 набрав чинності Закон №1734, який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Положеннями ч. 4 ст. 16 Закону № 1734 визначено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. У тому випадку, якщо умовами договору про споживчий кредит передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення кредиту, останній зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, строку, протягом якого вони мають бути здійснені та усунути такі порушення у визначений кредитодавцем строк, з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо кредитодавець не набув у встановленому порядку право на дострокове повернення кредиту з позичальника, вказане не позбавляє такого кредитодавця права на стягнення з позичальника заборгованості, яка існує на дату звернення з позовом до суду. Умовами даного конкретного кредитного договору не передбачено право кредитора на дострокове стягнення кредитних коштів, а Правила надання споживчого кредиту, пунктами 2.3.42.3.7 яких визначено право кредитора на дострокове стягнення кредиту, не є складовою кредитного договору, так як відсутній підпис позичальника про його ознайомлення з Правилами надання споживчого кредиту, що узгоджується з правовими висновки, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Відповідний правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 22.10.2025 (справа № 539/402/24), який є обов`язковим для застосування. Позивач просить достроково стягнути заборгованості за кредитом в розмірі 25086,65 грн. станом на 24.12.2025. Така вимога не відповідає приписам ч.4 ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» та правовій позиції Верховного Суду, яка висловлена ним у постанові від 22.10.2025 у справі № 539/402/24, оскільки позивачем не дотримано процедури дострокового стягнення заборгованості, яка регламентована вказаною правовою нормою, оскільки умови договору не містять умови набуття права кредитором достроково вимагати повернення споживчого кредиту. Відповідно до п. 1.3. Кредитного договору, повернення кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних платежів по 1172,86 грн. Крім того, договором не передбачена дострокове повернення боргу. Матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу вимоги про дострокове погашення боргу. Доказів отримання відповідачем вимоги матеріали справи також не містять. Позивач звернувся до суду з вимогою станом на 24.12.2025, тобто на час звернення до суду відповідач мала сплатити забргованість за період з 20.09.2024 по 20.12.2025 в загальній сумі 17 593,00 грн. (1172,86 х5 + 1172,87х10). Як вбачається відповідачем, сплачено на загальну суму 6259,07 грн., таким чином підлягає стягненню з відповідача прострочена заборгованість в розмірі 11333,93 грн. (17593,00 6259,07) за період з 20.09.2024 по 20.12.2025. В іншій частині позовних вимог за цим договором суд відмовляє за безпідставністю. Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. На підставі досліджених письмових доказів, наданих позивачем, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь позивача станом на 24.12.2025 року заборгованості за кредитним договором №АВН0СТ155101726816047915 від 20.08.2024 року становить 11333,93 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). В іншій частині позов задоволенню не підлягає, з підстав зазначених вище. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі в розмірі 1094,44 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial