Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказувало, що 22 вересня 2022 року ТОВ «Селфі Кредит» уклало з [PERSON] . Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №423105. Відповідно до договору ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалося надати та надало [PERSON] кредит у загальному розмірі 2 000 грн зі строком користування коштами протягом 365 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит до 17 вересня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,2 % за кожен день користування кредитом (у разі, якщо позичальник до 07 жовтня 2022 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше першого платежу, зазначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, застосовується знижена процентна ставка 0,01 % за кожен день користування кредитом). Наслідком порушення позичальником умов кредитного договору є його обов`язок сплачувати неустойку: на 4 день невиконання зобов`язань - штраф у розмірі 300 грн; починаючи з 5-го дня невиконання зобов`язань штраф у розмірі 22 грн. 01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №01022024-1, за яким ТОВ «Селфі Кредит» відступило позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №423105 від 22 вересня 2022 року. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 12 грудня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 17 223,99 грн, в тому числі: -заборгованість за кредитом 1 999,99 грн; -заборгованість за процентами 15 224 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 грудня 2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області. В судове засідання представник позивача Усенко М.І. не з`явився, проте надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Суд встановив, що 22 вересня 2022 року ТОВ «Селфі Кредит» уклало з [PERSON] . Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №423105. Відповідно до договору ТОВ «Селфі Кредит» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у загальному розмірі 2 000 грн зі строком користування коштами протягом 365 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит до 17 вересня 2023 року, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,2 % за кожен день користування кредитом (у разі, якщо позичальник до 07 жовтня 2022 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше першого платежу, зазначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, застосовується знижена процентна ставка 0,01 % за кожен день користування кредитом). Наслідком порушення позичальником умов кредитного договору є його обов`язок сплачувати неустойку: на 4 день невиконання зобов`язань - штраф у розмірі 300 грн; починаючи з 5-го дня невиконання зобов`язань штраф у розмірі 22 грн. 01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №01022024-1, за яким ТОВ «Селфі Кредит» відступило позивачу право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №423105 від 22 вересня 2022 року. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальник підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, [PERSON] набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах з ТОВ «Селфі Кредит». В подальшому права первісного кредитора перейшли до позивача. Копією довідки ТОВ «Пейтек» від 20 жовтня 2025 року за вих. №20251020-3463 (а.с. 30) підтверджено перерахування кредиту у розмірі 2 000 грн на банківську картку позичальника, що підтверджує повне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором. У той же час, позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 12 грудня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 17 223,99 грн, в тому числі: -заборгованість за кредитом 1 999,99 грн; -заборгованість за процентами (за період з 22 вересня 2022 року до 17 вересня 2023 року) 15 224 грн. Вказані нарахування щодо кредиту та процентів повністю узгоджуються з умовами договору (в тому числі проценти за користування кредитом нараховані відповідно до узгоджених в договорі процентних ставок та в межах встановленого строку кредитування). Тому вказана заборгованість підлягає стягненню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» також слід стягнути 2 422,40 грн судового збору. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн, то в цій частині суд виходить з наступного. Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору від 01 липня 2025 року №0107, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», про надання правової (правничої) допомоги з додатками, що містять перелік, опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, всього на суму 8 000 грн. Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved