Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

ТОВ "ФК "ЄАПБ" через свого представника за довіреністю Грибанова Д. В. із використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 21 845,00 грн. На обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 05.03.2025 між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачкою був укладений договір про надання споживчого кредиту № 8828839, який підписаний електронним підписом позичальниці одноразовим ідентифікатором. 27.11.2025 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" був укладений договір факторингу № 27112025, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна", як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора ТОВ "ФК "ЄАПБ" право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 8828839 від 05.03.2025, що був укладений між первісним кредитором та позичальницею [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників від 27.11.2025 до договору факторингу № 27112025 від 27.11.2025 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 21 845,00 грн, з яких 5 500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 390,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 9 955,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами. У порушення умов договору позики відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконала, внаслідок чого загальний розмір заборгованості на момент звернення позивача до суду становить 21 845,00 грн. Усупереч умов договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала взяті на себе боргові зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунок попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 27.11.2025, позивачем не здійснювалися нарахування жодних штрафних санкцій. Ураховуючи, що наявна заборгованість відповідачкою [PERSON] не погашена у добровільному порядку, що стало підставою для звернення до суду, просить суд стягнути з відповідачки заборгованість у загальній сумі 21 845,00 грн на користь позивача та відшкодувати понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662,40 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 12.12.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачеві встановлений строк для подання відзиву. Під час підготовки до розгляду справи по суті судом установлено, що відповідачка [PERSON] правом подання відзиву по позов не скористалася, жодних заяв або клопотань суду не надала, у свою чергу представник позивача - за довіреністю [PERSON] проти ухвалення заочного рішення не заперечував. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини справи та відповідні їм правовідносини, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. На підставі ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до п. 1, п. 4 ч. 2 ст. 11 ЦПК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). З матеріалів справи судом установлено, що 05.03.2025 між ТОВ "Авентус Україна" та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 8828839. Відповідно до умов указаного договору відповідачці надано кредит в розмірі 5 500,00 грн строком на 360 днів (п. 1.3.-1.4. договору). Відповідно до п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 1,00 % в день та застосовується в межах строку, встановленого п. 1.4. договору (а.с. 11). Як погоджено сторонами в п. 2.1. договору, кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок споживача за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . На виконання умов укладеного договору на картковий рахунок відповідачки кредитором були перераховані грошові кошти, що підтверджено даними листа ТОВ "ФК "Контрактовий дім" вих. 18078 від 27.11.2025 (а.с. 34). Вказаний договір з додатком до нього, а також інформація та контактні дані кредитодавця підписані відповідачкою шляхом накладання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором С9657 05.03.2025 о 13:25:00 год (а.с. 9-29). До укладення договору про споживчий кредит відповідачка ознайомилася та підписала електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором HN7501 05.03.2025 о 13:23:33 год паспорт споживчого кредиту (а.с. 30-33). Наведене свідчить про те, що укладення договору про надання споживчого кредиту відповідало внутрішній волі відповідачки, підписанням договору сторони узгодили всі його істотні умови. Відповідачка ознайомилася з умовами кредитування, обсягом прав і обов`язків за вказаним договором. Підстави заміни кредитора у зобов`язанні регламентовані статтею 512 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). У свою чергу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Особливою формою відступлення права вимоги є договір факторинг, правове регулювання якого визначено Главою 73 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На підставі ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 1081 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. 27.11.2025 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" був укладений договір факторингу № 27112025, відповідно до умов якого ТОВ "Авентус Україна", як первісний кредитор, відступило на користь нового кредитора ТОВ "ФК "ЄАПБ" право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 8828839 від 05.03.2025, що був укладений між первісним кредитором та позичальницею [PERSON] (а.с. 47-56). Так, відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27112025 від 27.11.2025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників (а.с. 57). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27112025 від 27.11.2025 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 21 845,00 грн, з яких: 5 500,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 6 390,00 грн - заборгованість за відсотками, 9 955,00 грн - заборгованість за пенею, штрафами (а.с. 59). Відповідно до наданого суду розрахунку заборгованості після укладення договору факторингу позивачем не здійснено жодних додаткових нарахувань відповідачці (а.с. 35-50). Розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Під час розгляду справи судом установлено, що заявлені ТОВ "Фінансова компанія "ФК "ЄАПБ" позовні вимоги стосуються у тому числі стягнення із відповідачки пені (штрафу) в сумі 9 955,00 грн, що у свою чергу суперечить положенням чинного Цивільного кодексу України. Так, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України регламентовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно позовні вимоги у частині стягнення із відповідачки пені (штрафу) не підлягають до задоволення. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників від 27.11.2025 до договору факторингу № 27112025 від 27.11.2025 не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості. Ураховуючи, що відповідачка не надала доказів повернення кредитних коштів, отриманих нею на підставі вказаного договору про надання споживчого кредиту № 8828839 від 05.03.2025, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати тіла кредиту в сумі 5 500,00 грн та заборгованість зі сплати процентів у розмірі в сумі 6 390,00 грн, а всього 11 890,00 грн. Також, відповідно до вимог частини 1 статті 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 449,15 грн, пропорційно задоволеним вимогам (54,43 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial