Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

21.05.2024 [PERSON] звернувся до Богуславського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, вимоги якої уточнив на виконання ухвали суду про залишення розову без руху, в якому зазначив, що 9 серпня 2013 року, відповідно до актового запису № 93, відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Богуславського районного управління юстиції у Київській області, був зареєстрований шлюб між ним - [PERSON] та відповідачем - [PERSON] . Від шлюбу, [INFO] , у них народилася спільна донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 502 від 15.02.2014 року. 15 липня 2018 року позивач з відповідачем уклали нотаріальний договір про щомісячну сплату аліментів на утримання їхньої неповнолітньої доньки, яка за спільною домовленістю між сторонами залишилася жити з батьком. 3 червня 2019 року рішенням Богуславського районного суду Київської області по цивільній справі №358/123/19 шлюб між сторонами був розірваний, дитина залишилася жити з позивачем, а її мати покинула їх. Таким чином, їхня спільна неповнолітня донька [PERSON] протягом останніх п`яти років постійно проживає з позивачем, тож він її утримує, виховує, доглядає, та забезпечує повноцінний додатковий розвиток. Позивач працює, має постійний заробіток для забезпечення дитини всім необхідним, постійно слідкує за здоров`ям дитини, донька відвідує школу, додаткові заняття в секціях, облікована в медичних установах за його місцем реєстрації. Відповідач матеріально не допомагає, умови договору про сплату аліментів не виконує, що змусило позивача звернутися до суду з позовом про примусове стягнення аліментів, який наразі розглядається Солом`янським районним судом за цивільною справою №760/10954/24. Доцільність визначення місця проживання дитини з позивачем обумовлена тим, що тільки позивач повністю опікується інтересами і потребами доньки, займається її вихованням, слідкує за її розвитком та здоров`ям, та створює всі необхідні умови для проживання та нормальною розвитку дитини, внаслідок чого між ними сформувалась довіра та тісний родинний зв`язок. Після досягнення донькою десяти років позивач неодноразово намагався домовитися з матір`ю дитини про те, щоб дитина й надалі жила з позивачем, так як радикальна зміна середовища дитини: квартира в якій вона народилася, школа, навчання, гуртки, оточення друзів може нашкодити психологічному та моральному стану дитини. Однак відповідачка, перебуваючи за кордоном протягом декількох років, фактично не беручи участі у вихованні, утриманні дитини виказала свою незгоду та не бажаючи сплачувати аліменти на утримання дитини, з меркантильних переконань заявила, що нібито забере доньку, не враховуючи їхнє з донькою бажання. Однак у відповідача немає власного житла, вона протягом дванадцяти годин на день перебуває на роботі, плюс час на шлях на роботу. Саме ця егоцентрична, невиважена поведінка відповідачки та її наміри нашкодити дитині змусили його розв`язати їхній спір в інтересах дитини в судовому порядку. Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області від 17.06.2024 відкрито провадження у справі та призначено у справі підготовче судове засідання. 18.07.2024 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Касьяненка Д.Л. надійшов відзив по позовну заяву про визначення місця проживання неповнолітньої дитини, в якому зазначає, що стороною позивача було введено суд в оману, вказуючи, що «відповідачка, нажаль, матеріально не допомагає, умови договору про сплату аліментів не виконує» та відповідачка не бере участі у вихованні дитини. Так, 19 липня 2018 року між відповідачем та позивачем був укладений договір про сплату аліментів на дитину, зареєстрований в реєстрі № 385 та завірений приватним нотаріусом Шафаренко Ж.Ю. В даному договорі було визначено відповідача як платника аліментів; було визначено розмір сплати аліментів на утримання малолітньої дитини сумою 2600 гривень щомісячно та було визначено місце проживання дитини з батьком до досягнення [PERSON] десятирічного віку. Тому сторона відповідача звертає увагу суду, що заявлені позивачем твердження щодо того, що «відповідачка, нажаль, матеріально не допомагає, умови договору про сплату аліментів не виконує, змусивши мене в інтересах дитини звернутися до суду з позовом про примусове стягнення аліментів з матері, який наразі розглядається Солом`янським районним судом за цивільною справою №760/10954/24» є безпідставними та необгрунтованими. Відповідач сумлінно дотримувалась умов, викладених у договорі, та протягом дії договору про сплату аліментів на дитину добросовісно та регулярно сплачувала аліменти на утримання своєї доньки на належний позивачу банківський рахунок, що підтверджено квитанціями переказу коштів, який зазначений у договорі про сплату аліментів на дитину, тому заявлені в позовній заяві твердження про те, що відповідачка не допомагає та не виконує умови вищезазначеного договору, є неправдивими. Крім цього, сторона відповідача зазначає, що позивач вводить суд в оману, зазначаючи в позові, що «однак відповідачка, перебуваючи за кордом протягом декількох років, фактично не беручи участі у вихованні, утриманні дитини, виказала свою незгоду та небажання сплачувати аліменти на утримання дитини з меркантильних переконань, заявила, що нібито забере доньку, не враховуючи наше з донькою бажання». Дані твердження щодо того, що відповідачка не брала участі у вихованні дитини, є неправдиві, адже відповідач регулярно спілкувалася з дитиною, направляла різного роду подарунки та неодноразово приїжджала для сумісного проведення часу з власною донькою. Також відповідачка не раз намагалася вмовити батька надати дозвіл на виїзд дитини за кордон на канікули з метою створення більш тісного зв`язку між матір`ю та донькою та якісного проведення часу з її улюбленою донечкою, однак батько перешкоджав матері що у спілкуванні з дитиною, про що свідчить листування [PERSON] з користувачем « [PERSON] » у соціальній мережі «Facebook» та «VIBER», що у бажанні дитини приїхати до матері на канікули за кордон. Також відповідач зазначає, що у листуванні батько дуже агресивно реагував на дзвінки відповідачки, погрожуючи їй: «якщо не припиниш, я вимкну телефон», що доводить факт того, що батько перешкоджав матері спілкуватися та бачитися з дитиною, чим особисто ігнорував бажання дитини на спілкування з матір`ю, тому відповідач переконана, що [PERSON] , діючи у своїх інтересах, умисно створює перешкоди у спілкуванні та вихованні [PERSON] своєї доньки [PERSON] . Позивач вводить суд в оману, вказуючи, що має достатню кількість часу для виховання дитини. Позивач заявляє, що: «однак у відповідачки немає власного житла, вона протягом 12 годин на день перебуває на роботі, плюс час на шлях на роботу. Саме ця егоцентрична, невиважена поведінка відповідачки та її наміри нашкодити дитині змусили мене розв`язати наш спір в інтересах дитини в судовому порядку». Розглядаючи дану тезу, доречним є зазначити, що відповідач має хорошу орендовану квартиру у Республіці Польща за адресою: [ADDRESS] . Відповідачка має хорошу та добре оплачувану роботу, яка дозволить їй забезпечувати фінансову стабільність для дитини, в той час, як позивач не раз зазначав у листуванні [PERSON] з користувачем « [PERSON] » у соціальній мережі «Facebook» та «VIBER» про складність для нього утримувати неповнолітню дитину, матір, в свою чергу, пропонувала перевезти дитину за кордон, на її утримання, для більш комфортного та безпечнішого проживання дитини в умовах воєнного часу, однак батько відреагував досить агресивно, ігноруючи потреби дитини на безпеку та спокій,

Outcome: approved