Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, у якому просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , яка прийняла та не оформила спадкових прав після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати - [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.09.2025 [PERSON] оформив право власності на 1/2 частину спадкового майна. Проте, постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н. І. від 05.09.2025 в оформленні іншої 1/2 частини спадкового майна було відмовлено з огляду на те, що не встановлено факту фактичного прийняття спадщини [PERSON] після померлого [INFO] сина - [PERSON] . Указані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 23.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження; витребувано у приватного нотаріуса Бердичівського РНО Житомирської області Юрчук Н. І. копію матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] ; інформацію про те, чи заводилася спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 29.10.2025 закрито проведення підготовчого засідання, призначено справу до судового розгляду по суті. 30.10.2025 до суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 45/2025 щодо майна померлої [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, щодо задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду. Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що, в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ст. ст. 244, 259 ЦПК України у судовому засіданні 02.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, складення повного тексту якого відкладено до десяти днів. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина друга статті 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (частини перша, друга статті 1223 ЦК України). Тлумачення частин першої та другої статті 1223 ЦК України дає підстави для висновку, що під правом на спадкування розуміється право на набуття спадщини. За загальним правилом, пріоритет надається спадкуванню за заповітом (якщо спадкодавець заповів всю спадщину, немає підстав для нікчемності заповіту чи рішення суду про визнання його недійсним, спадкоємці, визначені як такі в заповіті, прийняли спадщину, відсутня відмова від її прийняття спадкоємцями за заповітом), адже перевагу має остання воля спадкодавця, виражена ним у заповіті (див. постанову постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від. 27 травня 2020 року у справі № 383/18/19 (провадження № 61-18441св19)). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як вбачається з постанови Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у даній справі, скасовуючи постанову Полтавського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року і направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, Верховний Суд вказав, що суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що для визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем законодавцем не передбачено обов`язкового пред`явлення окремої позовної вимоги про встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем. Тобто, така обставина (факт прийняття спадщини спадкодавцем), у разі пред`явлення позову про визнання права власності (чи визнання права на частку в праві спільної часткової власності) за спадкоємцем, встановлюється під час розгляду такого позову. Постановою Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 зроблено правовий висновок, що згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Касаційний цивільний суд погодився з позицією, що встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем по день смерті останнього підтверджує наявність у позивача можливостей для вирішення його спадкових прав. Правові висновки у вказаних справах ґрунтуються на тому, що факт спільного проживання спадкодавця та спадкоємця для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України підтверджується не лише фактом їх реєстрації за однією адресою, а й іншими належними і допустимими доказами. Застосування такого підходу щодо встановлення факту спільного проживання спадкодавця та спадкоємця для прийняття спадщини незалежно від факту їх реєстрації за однією адресою відповідає положенням Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», нормам Книги шостої ЦК України та усталеній практиці Верховного Суду, оскільки спрямоване на безперешкодну реалізацію спадкоємцем своїх прав. Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Суд враховує положення статей 1296-1299 ЦК України, відповідно до яких питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. Згідно роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] та копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 8, 10). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9). Згідно копії Свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.01.2019 відділом ЖКГ виконкому Бердичівської міської ради, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] (а. с. 11). Згідно довідки КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 09.07.2025 № 968, відповідно до наявних даних паперових носіїв технічного архіву станом на 31.12.2012 на квартиру за адресою: [ADDRESS] право власності зареєстровано за: [PERSON] , [PERSON] (а. с. 12). Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.09.2025 [PERSON] оформив право власності на 1/2 частину спадкового майна, що належало спадкодавиці [PERSON] , а саме, квартиру за адресою: [ADDRESS] (а. с.13 - 16). Постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Юрчук Н. І. від 05.09.2025 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав (а.с.17). Згідно повідомлення відділу з питань державної реєстрації виконкому Бердичівської міської ради від 20.08.2025 № 07-09/8799, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] в період з 26.07.2000 по 20.11.2019 (а. с.18). Згідно довідки ОСББ «Чорнобривці-23», комісією у складі голови ОСББ Михайловської В. Л., сусідів [PERSON] , [PERSON] підтверджено факт проживання [PERSON] зі своєю матір"ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з 1982 року до дати своєї смерті 2019 року (а.с.19). Згідно відомостей відділу з питань державної реєстрації виконкому Бердичівської міської ради від 29.07.2025 № 9063, за адресою: [ADDRESS] в період з 27.12.2011 по т.ч. зареєстрований [PERSON] , [INFO] , та з 03.08.1982 по 04.01.2025 зареєстрована [PERSON] , [INFO] (а.с.20). 26.06.2025 було виготовлено технічний паспорт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , замовник: [PERSON] (а.с.21-23). Свідки [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні пояснили, що є сусідами родини [PERSON] . Зазначили, що [PERSON] , [PERSON] зі своєю матір"ю [PERSON] з 1982 року проживали за адресою: [ADDRESS] . Їм відомо, що [PERSON] у вказаній квартирі проживав без реєстрації. Таким чином, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , вислухавши пояснення свідків, суд прийшов до висновку про доведеність заявником факту проживання [PERSON] разом із своїм сином, [PERSON] на день його смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Вказана обставина необхідна позивачу для оформлення своїх спадкових прав після померлої [INFO] [PERSON] на 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , яка прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. Суд приймає до уваги в обґрунтування позову той факт, що позивач вичерпав усі наявні заходи для отримання спадщини після померлої матері, не може у нотаріуса отримати свідоцтво на спадщину, оскільки постановою нотаріуса позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після смерті його матері, тому суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на 1/2 частини квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. V.Розподіл судових витрат Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: approved