Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. 28 січня 2025 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] укладено договір №524082-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору позивач надав позичальнику грошові кошти у розмірі 26000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі. Разом з тим, боржник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а лише частково сплатив кошти на загальну суму 5 330,00 грн, чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Станом на 07.01.2026 утворилась заборгованість за договором №524082-КС-001 про надання кредиту в сумі 82 810,00 грн, з яких: суми прострочених платежів за тілом кредиту 26 000,00 грн; суми прострочених платежів за процентами 40 040,00 грн; суми прострочених платежів за комісією 3 770,00 грн; суми заборгованості за відсотками відповідно до ст.625 ЦК України 13 000,00 грн. Оскільки відповідач ухиляється від сплати заборгованості, просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором №524082-КС-001 про надання кредиту від 28.01.2025 в сумі 82 810,00 грн, а також судові витрати по справі. Суддя Нововолинського міського суду, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача за довіреністю Дармограй А.Т. не з`явилась, у позові просить справу розглядати у її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити, надавши усі необхідні докази, не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно з вимогами ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні фактичні обставини справи, зміст відповідних спірних правовідносин та застосовує до них такі норми права. Судом встановлено, що 28 січня 2025 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] укладено договір №524082-КС-001 про надання кредиту в електронній формі (а.с.19-28). Згідно умов договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 26 000,00 грн (п.2.1. договору), строком на 24 тижні (п.2.3. договору), стандартна процентна ставка 1% в день, фіксована (п.2.4. договору), комісія за видачу кредиту 5 200,00 грн (п.2.5. договору). Відповідно до інформації АТ «Універсал Банк» від 04.03.2026, відповідачу було перераховано кредитні кошти на загальну суму 26 000,00 грн на підставі договору №524082-КС-001 про надання кредиту від 28.01.2025 (а.с. 97). Згідно розрахунку заборгованості за договором №524082-КС-001 про надання кредиту від 28.01.2025 та довідки про стан заборгованості, станом на 07.01.2026 утворилась заборгованість в сумі 82 810,00 грн, з яких: суми прострочених платежів за тілом кредиту 26 000,00 грн; суми прострочених платежів за процентами 40 040,00 грн; суми прострочених платежів за комісією 3 770,00 грн; суми заборгованості за відсотками відповідно до ст.625 ЦК України 13 000,00 грн (а.с.12-14, 15). Наданий позивачем розрахунок заборгованості не був спростований відповідачем в установленому законом порядку, а тому вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд також виходить з наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч.12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Враховуючи те, що у судовому засіданні підтверджено факт отримання кредитних коштів [PERSON] та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором №524082-КС-001 про надання кредиту від 28 січня 2025 року щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними, а розмір заборгованості відповідачем не був спростований, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом та заборгованості за комісією на загальну суму 69 810,00 грн слід задоволити. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 13 000,00 грн заборгованості за відсотками відповідно до ст.625 ЦК України за договором №524082-КС-001 про надання кредиту від 28 січня 2025 року суд зауважує наступне. Відповідно до п.7.5 договору у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700 000% річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 ЦК України. За змістом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 1 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З урахуванням наведених норм законодавства, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача 13 000,00 грн заборгованості за відсотками відповідно до ст.625 ЦК України за договором №524082-КС-001 про надання кредиту від 28 січня 2025 року слід відмовити. Згідно із ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме 2 244,40 грн судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (а.с.11), підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved