Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

01 грудня 2025 року ТОВ «Споживчий центр» звернулось до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою з вимогами спрямованими до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 грудня 2025 року цивільну справу №607/25011/25 передано на розгляд до Підволочиського районного суду Тернопільської області. 07 січня 2026 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, неналежне виконанням відповідачкою умов кредитного договору № 26.02.2025 100001542 від 26.02.2025 року, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] ..Зазначений Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання [PERSON] одноразового ідентифікатора. За твердженням позивача, підписанням кредитного договору відповідачка підтвердила, що ознайомлена з умовами договору і приймає умови кредитного договору (оферти). За твердженням позивача, ТОВ «Споживчий центр», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало відповідачці грошові кошти шляхом їх перерахування на картку [PERSON] , у розмірі 4000грн., в свою чергу відповідачкою грошові кошти не повернуто, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 10621,80 грн. За розрахунками позивача, станом на дату подання позову загальний розмір заборгованості відповідача за вказаним Кредитним договором становить 10621,80 грн., з яких 4000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 4480,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 141,80грн - заборгованість по комісії, 2000,00грн- заборгованість по неустойки. Оскільки відповідачка добровільно не сплатила суму боргу за кредитом, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 26.02.2025-100001542 від 26.02.2025 року в загальному розмірі 10621,80грн, а також в порядку розподілу судових витрат стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 січня 2026 року відкрито провадження у справі №607/25011/25 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який в поданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, причину неявки не повідомила про місце, дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення на зареєстроване місце проживання. До суду повернулись поштові повідомлення з відмітками пошти про вручення поштового відправлення адресанту. Правом на подання відзиву не скористалась. Заяви про розгляд справи за її відсутності чи будь-яких інших клопотань не подавала. Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є серед іншого, зокрема день вручення судової повістки під розписку. Відтак, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача у своїй заяві не заперечує. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є кредитним договором. Матеріали справи свідчать, що 26.02.2025 [PERSON] оформлено заявку кредитного договору № 26.02.2025-100001542 (кредитної лінії), в якій вказані персональні дані [PERSON] , як позичальника, реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 5168-74XX-XXXX-4727, визначена сума кредиту 4000,00 грн., строк кредиту 140 дні з дати його надання, дата повернення (виплати ) кредиту 15.07.2025. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка в розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту 20% від суми Кредиту та дорівнює 800 грн. 00 коп. Графік платежів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 7910.07%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 8890 грн. 91 коп. Загальні витрати за споживчим кредитом 4890 грн. 91 коп. Неустойка: 40 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Судом встановлено, що 26.02.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , було укладено кредитний договір (оферти) №26.02.2025-100001542 (далі Договір), який підписаний зі сторони відповідача за допомогою одноразового ідентифікатора Е199. Згідно п.3.1. Договору, зЗа цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію(ї) (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором). За умовами Договору, дата надання/видачі кредиту; сума Кредиту; тип кредиту: кредитна лінія; строк, на який надається Кредит; дата повернення (виплати) кредиту; проценти за користування Кредитом (Проценти); Графік платежів - встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до п.2.2 Договору електронний кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: 2.2.1. дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), розміщена на веб-сайті Кредитодавця у загальному доступі, а також у особистому кабінеті Позичальника на веб-сайті Кредитодавця; 2.2.2. заявка, сформована на сайті Кредитодавця після ідентифікації Позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення Кредитодавцем; 2.2.3. відповідь Позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті Кредитодавця, та підписана Позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого Позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-4727. Згідно з п. 4.3. Договору Днем надання Кредиту вважається списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. За умовами п.6.1. Договору позичальник зобов`язується використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів, Комісії(ій) (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором) - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойки, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Згідно з п. 20 Заявки, позичальник підтверджує, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в частинах 1, 5 статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» (він ознайомився з нею за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/rozkritta-informacii), примірник цього договору, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України "Про споживче кредитування" (за виключенням випадку, коли надання паспорта споживчого кредиту не є обов`язковим). Згідно з п. 6.6.1 Договору, позичальник підтверджує, що він уклав цей договір, повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно з вільним волевиявленням, та має здатність виконувати його умови. Зі змісту Договору (оферти) та Заявки вбачається, що такі документи підписані електронним підписом відповідача з ідентифікатором Е199. Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» вих. №1-2011 від 20 листопада 2025 року, було успішно перераховано 006.02.2025 на платіжну картку клієнта суму 4000грн грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 664483887, призначення платежу: видача за договором кредиту №26.02.2025-100001542. Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов зазначеного Договору ТОВ «Споживчий центр» перерахувало кошти у розмірі 4000,00 грн [PERSON] , за реквізитами погодженими у Договорі №26.02.2025-100001542 ( п.4.1 Договору). Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало [PERSON] кредит в розмірі 4000,00 грн. В свою чергу, в порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання не виконала, у встановлений строк кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 10621,80грн. Водночас [PERSON] не надано виписки з особового рахунку за картковим номером [NUMBER] на спростування обставин отримання 26.02.2025 кредиту в сумі 4000,00 грн. У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обов`язку за укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] . Договору №26.02.2025-100001542 з повернення кредиту в сумі 4000,00 грн та сплати процентів у розмірі 4480грн. Відповідачем надані позивачем розрахунки не спростовано, контррозрахунку не надано. До матеріалів позовної заяви позивачем надано довідку-розрахунок про стан заборгованості позичальника [PERSON] за Кредитним договором № 26.02.2025-100001542 від 26.02.2025, згідно якої заборгованість відповідачки складає 10621,80грн, з яких: 4000грн - сума основного боргу; 4480грн проценти; 141,80грн комісія за надання, 2000грн- неустойка. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У статті 526ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Відповідно до ст. 12 Закону "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі "електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (абз. 3 ч. 1 ст. 12). У свою чергу згідно з визначенням одноразового ідентифікатора, наведеного у п. 6 ч. 1ст.3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони. Саме у Договорі оферти позивача чітко визначено, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Враховуючи вказане та те, що відповідачка ініціювала укладення такого договору, оформивши заявку на сайті товариства, підписавши договір з використанням аналогового підпису, суд приходить до висновку, що між сторонами склались договірні правовідносини. Відповідно до частини першої статті 530ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За приписами частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Верховний Суд у постанові № 561/77/19 від 16 грудня 2020 року вказав, що із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційнокомунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) ТОВ «Споживчий центр» пропонує укласти кредитний договір на умовах, встановлених товариством. Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення договору (оферта), розміщена на сайті кредитора заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Як вбачається з матеріалів справи договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідачка через особистий кабінет на веб-сайті відповідача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав [PERSON] за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору. Відповідачка підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є Заявка до кредитного договору №26.02.2025-100001542 від 26.02.2025, з якими вона попередньо ознайомилась. Акцептовані нею умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. З матеріалів справи встановлено, що Заявка до кредитного договору, кредитний договір №26.02.2025-100001542 від 26.02.2025 та додатки до нього зі сторони позичальника підписано одноразовим ідентифікатором Е199. При цьому спірний договір, укладений між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] в судовому порядку не оскаржувався, не визнавався недійсним, тобто, в силу положень статті 204ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину. Матеріали справи не містять і відповідачка не надала суду доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позивач просить стягнути з відповідача 4480грн процентів за користування кредитом за період з 26.02.2025 по 15.07.2025, що вбачається із довідки-розрахунку про стан заборгованості [PERSON] за кредитним договором №26.02.2025-100001542 від 26.02.2025, і ця сума є обґрунтована, оскільки узгоджена сторонами у заявці. Отже, за встановлених судом обставин, позивачем доведено, що між сторонами у виниклому спорі 26 лютого 2025року було укладено кредитний договір №26.02.2025-100001542, [PERSON] отримала кредитні кошти у загальному розмірі 4000 грн та зобов`язувалась сплачувати проценти у розмірі та в строк, визначені Договором, а тому позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення заборгованості з повернення кредиту в сумі 4000 гривень та сплати заборгованості за нарахованими процентами у сумі 4480 гривень та сплати комісії за надання кредиту у сумі 141,80грн підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки відповідачка неналежно виконувала свої зобов`язання як позичальник. Щодо вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення 2000,00 грн неустойки, то суд вважає її такою, що також не підлягає до задоволення з огляду на наступне. 24 лютого 2022року Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України № 133/2022від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, № 341/2022 від 17 травня 2022 року, № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, № 757/2022 від 07 листопада 2022 року, № 58/2023 від 06 лютого 2023 року, № 254/2023 від 01.05.2023 року і діє по цей час. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»,розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є чинними. Відповідно до частини 1статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2статті 4 ЦК України). Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексунад нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Також, Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування пункту 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18Прикінцеві та перехідні положення ЦК України(постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23), від 12.02.2025 № 758/5318/23 (провадження № 61-15103св24), згідно яких, тлумачення пункту 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З аналізу положень пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» та статей 1046,1049,1050,1054 ЦК України, можна дійти висновку про те, що на договір про споживчий кредит, укладений між сторонами у справі, розповсюджується дія пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, а відтак позичальник [PERSON] звільняється від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, а нарахована позикодавцем неустойка, що передбачена відповідним договором, підлягає списанню позикодавцем. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача в частині про стягнення із [PERSON] , неустойки в розмірі 2000,00 грн, нарахованої внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для частково задоволення позову та стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованості за Кредитним договором №26.02.2025-100001542 від 26.02.2025 у загальному розмірі 8621,80грн, з яких: з 4000,00 грн - сума основного боргу; 4480грн проценти та 141,80грн. комісія за надання кредиту, в іншій частині вимоги позивача є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду. Судом встановлено, що позивач поніс судові витрати, у виді сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. Позовні вимоги задоволено на 81% (8621,80 грн. /10621,80х 100% ). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1962,14грн (2422,40 грн х 81% / 100 %) судового збору

Outcome: partial