Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

23.12.2025 року представник позивача звернувся до суду, через систему «Електронний суд», з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав що, між позивачем та відповідачем 27.02.2025 року укладено кредитний договір № 27.02.2025-100000125, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000,00 грн строком на 98 днів з правом елонгації строку кредитування та повернення кредиту споживачем, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 1 % за один день користування кредитними коштами та неустойки за невиконання зобов`язання у розмірі 40 грн за кожен день невиконання зобов`язання, а також комісія за надання кредиту у розмірі 800 грн. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого допустив виникнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 10720 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн. заборгованості за відсотками у розмірі 3920 грн, комісії у розмірі 20% від суми кредиту, що дорівнює 800,00 грн та неустойки у розмірі 2000,00 грн. Також просив суд стягнути понесені витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 11.02.2026 року відкрито провадження по справі, справу призначено до судового розгляду за правила спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд розглядати справу за відсутності представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення суду (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку (а.с. 59, 64). Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, відзиву не подано. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. Зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 27.02.2025 року між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір № 27.02.2025-100000125 (заявка на отримання кредиту сформована споживачем, оферта та акцепт), відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 4000,00 грн на строк 98 днів, з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Умови договору передбачають право споживача продовжувати строк кредитування. Сторони погодили, що проценти розраховуються шляхом множення кредиту/залишку кредиту (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. Сума кредиту сплачується відповідно до Графіку платежів (п. 12 Договору). Крім того, сторони визначили комісію (плата за надання кредиту) у розмірі 20 % від суми кредиту, що дорівнює 800, 00 грн., а також неустойку 40 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Крім того, відповідач попередньо пройшов ідентифікацію (а.с. 46), прийняв пропозицію про укладення кредитного договору (оферта), ознайомився з паспортом споживчого кредиту, заповнив анкету позичальника та підтвердив укладення кредитного договору (а.с. 22-35). Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е461 (а.с.34). У цьому договорі, [PERSON] вказав картку, на яку просив зарахувати кредитні кошти № [NUMBER] хх-хххх-1384 (а.с. 31). Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 4000,00 грн підтверджено квитанцією про перерахування суми кредиту за допомогою системи іPay.ua, на кредитну картку споживача [PERSON] № [NUMBER] (а.с. 47). Відповідач умови Кредитного договору не виконав у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Таким чином, як встановлено в ході судового розгляду, кредитор виконав свої зобов`язання за договором укладеним між сторонами, видавши відповідачу кредитні кошти у сумі 4000, 00 грн. Відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах визначених договором, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого за ним рахується заборгованість в сумі 4000 грн. за тілом кредиту, 3920 грн. заборгованості по процентах, комісії у розмірі 800, 00 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком, та в сумі становить 8720 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, розрахунок заборгованості не спростував, доказів сплати тіла кредиту та відсотків не надав. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 2000,00 грн., то такі вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже в силу прямої норми закону, банк (фінансова установа) зобов`язаний був списати боржнику заборгованість за неустойкою в сумі 2000,00 грн, адже вона нарахована за кредитним договором укладеним у період дії воєнного стану, що нині триває. Однак кредитор списання неустойки не здійснив, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, що включає неустойку. Вказане суперечить вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені є такими, що не підлягають задоволенню. В цій частині в задоволені позову суд вважає за необхідне відмовити. Таким чином, на підставі наведеного, виходячи із принципів законності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у загальному розмірі 8720 грн. (4000 грн + 3920 грн + 800 грн.). В іншій частині позовних вимог відмовити. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1970,06 гривень (8720 грн х100 %/: 10720 грн = 81,34 % задоволених позовних вимог; 2422,40 грн х 81,34 % /100 % = 1970,06 грн).

Outcome: partial