Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (АТ «ПУМБ») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2001268773801 від 15.03.2019, у розмірі 71 184 (сімдесят одна тисяча сто вісімдесят чотири) гривні 82 копійки та судові витрати у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок. Позивач звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом у порядку підсудності, визначеної рішенням Вищої ради правосуддя України № 399/0/15-23 від 20 квітня 2023 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Харківської області», яким територіальну підсудність судових справ Золочівського районного суду Харківської області визначено Дергачівському районному суду Харківської області. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 15.03.2019 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] на підставі кредитного договору (оферти) № 2001268773801, видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 14 800 гривень, який пізніше було збільшено до 50 000 гривень. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання довготривалий строк, у зв`язку з чим має заборгованість станом на 13.09.2025 у загальному розмірі 71 184 (сімдесят одна тисяча сто вісімдесят чотири) гривні 82 копійки, з яких: - 44 444 (сорок чотири тисячі чотириста сорок чотири) гривні 03 копійки заборгованість за кредитом; - 26 740 (двадцять шість тисяч сімсот сорок) гривень 79 копійок заборгованість за процентами; - 0,00 гривень заборгованість за комісією (детальний розрахунок заборгованості додається). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «ПУМБ», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості станом на 13.09.2025 та судовий збір. Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Беручи до уваги те, що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідач повідомлена про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками отримала, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення таких документів відповіду 02.01.2026 (а.с. 33). Відповідач подала відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні позову у частині стягнення процентів як таких, що не доведені належними та допустимими доказами та є неспівмірними заявленому зобов`язанню, у разі часткового задоволення позову просила суд, зменшити розмір заборгованості з урахуванням принципів справедливості та співмірності, у разі ухвалення рішення про стягнення з неї усієї суми юоргу, просила надати розстрочку виконання такого рішення суду у вигляді стягнення з неї щомісячної сплати у розмірі 500-750 гривень. В обгрунтування зазаначила, що подані Позивачем документи свідчать, що правовідносини сторін виникли на підставі Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування та Публічної пропозиції, а не окремого кредитного договору з погодженими істотними умовами. У матеріалах справи відсутні погоджені сторонами істотні умови кредитного договору, зокрема конкретна сума кредиту, строк кредитування та фіксований порядок нарахування процентів. Вказала, що збільшення кредитного ліміту здійснювалося Позивачем в односторонньому порядку шляхом інших доказів волевиявлення вважалося згодою на зміну істотних умов договору. Такий підхід суперечить засадам цивільного законодавства, принципам добросовісності, справедливості та розумності. Розрахунок заборгованості, наданий Позивачем, складений в односторонньому порядку, не містить належного обґрунтування застосованих процентних ставок, не дозволяє перевірити їх правомірність, співмірність та відповідність фактичним умовам правовідносин. Також додала, що після виникнення прострочення вона отримувала від АТ «ПУМБ» повідомлення з пропозицією досудового врегулювання спору шляхом одноразового погашення заборгованості у фіксованому розмірі, який був суттєво меншим, ніж сума, заявлена Позивачем у даній позовній заяві. Факт надання такої пропозиції свідчить про відсутність єдиного та безумовного розміру заборгованості, що ставить під сумнів обґрунтованість заявлених позовних вимог. Надані позивачем докази не дозволяють достовірно встановити заявлену до стягнення суму. Пояснила, що вона не ухиляється від виконання можливого рішення суду та визнає обов`язок виконувати судове рішення у межах своїх фінансових можливостей. Водночас одноразове стягнення усієї суми заборгованості призведе до надмірного та непропорційного фінансового навантаження. Надання розстрочки не порушує прав Позивача, оскільки забезпечить реальне та поступове виконання рішення суду, водночас запобігаючи ситуації, за якої рішення залишиться фактично невиконаним через неможливість одноразової сплати такої суми боргу. Зазначила, що запропонований нею розмір щомісячних платежів у сумі 500-750 гривень є співмірним фінансовим можливостям Відповідача та свідчить про її добросовісну поведінку і реальний намір виконувати рішення суду. Надала копію скріншоту з месенджера Telegram, у якому відображається пропозиція АТ «ПУМБ» щодо скористатися програмою Прощення боргу за угодою 2001268773801, якою їй пропонувалося сплатити 35 600 гривень та нібито решту 35 592 товариство готове було покрити самостійно (а.с. 34-38). Відповідь на відзив позивачем подано не було. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Матеріали справи свідчать, що 15.03.2019 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит на підставі заяви на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, згідно з умовами якого, останній видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 14 800 гривень, який у подальшому було збільшено до 50 000 гривень, строком на 12 місяців з пролонгацією; з фіксованою стандартною процентною ставкою 47,88% річних; загальні витрати за кредитом 2577,58 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту, за умови здійснення розрахунків у межах пільгового періоду - 10 000 гривень; орієнтовна загальна вартість кредиту, за умови використання кредиту поза межами пільгового періоду та погашення кредиту рівними платежами 12577,58 гривень (зв. бік а.с. 7). При цьому зазначено, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної зартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Позичальник зобов`язався щомісячно частинами погашати суму кредиту, сплачувати нарахованеі відсотки на суму кредиту та комісію у сумах тиа у терміни, передбачені графіками платежів. Позичальник зобов`язався щомісячно частинами погашати суму кредиту, сплачувати нарахованеі відсотки на суму кредиту та комісію у сумах тиа у терміни, передбачені графіками платежів. Умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, копія витягу з якого додається, передбачено право Банку змінювати клієнту кредитний ліміт. Так, згідно пункту 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити. Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMS повідомлення на Номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього Договору Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою. Договір кредитного договору (Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб) відповідачкою були підписані власноруч, в якій відповідач вказала усі свої персональні дані для отримання фінансового кредиту, паспорт споживчого кредиту (зв.бік а.с. 7). З довідки про збільшення кредитного ліміту, вбачається, що відповідачці було видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 14 800 гривень, який у подальшому неодноразово було збільшено, останній раз 03.03.2022 до 50 000 гривень, також підтверджується випискою з особового рахунку відповідачки за період часу з 15.03.2019 по 12.09.2025, а також розрахунком заборгованості (а.с. 13-16). Відповідно виписки по особовому рахунку за період часу з 15.03.2019 по 12.09.2025, відповідачка отримала від кредитодавця обумовлені укладеним між сторонами кредитним договором кредитні кошти в повному обсязі шляхом встановлення кредитного ліміту, активно користується кредитною карткою, здійснює списання та поповнення кредитної картки, останній раз 02.02.2023, тобто відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і відповідно, щодо правомірності збільшення кредитного ліміту за договором про надання кредиту. Така виписка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, а також є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована, що підтверджується і змістом п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Отже, сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до письмової вимоги (Повідомлення) за вихідним №KHO-44.2.1/2145, банк звернувся до [PERSON] з вимогою погасити заборгованість, яка станом на 13.09.2025 по кредитному договору складала у загальному розмірі 71 184 (сімдесят одна тисяча сто вісімдесят чотири) гривні 82 копійки, протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення (зв.бік а.с. 12-13). Однак питання заборгованості залишилися не врегульованими. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договром №2001268773801 від 15.03.2019 у відповідачки виникла заборгованість станом на 13.09.2025, у загальному розмірі складала 71 184 (сімдесят одна тисяча сто вісімдесят чотири) гривні 82 копійки, з яких: 44 444 (сорок чотири тисячі чотириста сорок чотири) гривні 03 копійки заборгованість за кредитом; 26 740 (двадцять шість тисяч сімсот сорок) гривень 79 копійок заборгованість за процентами; 0,00 гривень заборгованість за комісією (детальний розрахунок заборгованості додається) (зв.бік а.с. 13-14). Долучений банком до позову розрахунок заборгованості підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також включає суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідачка повернула кредит та нараховані відсотки у строк, передбачений договором. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості та умовами договору укладеного між сторонами та викладеними у таблиці обчислення загальної вартості кредиту споживача. Відповідність розрахунку та розмір заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. Факт користування кредитними коштами відповідачем також не спростовано, доказів наявності боргу у іншому розмірі не надано. Надані виписки сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства. Тобто АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за кредитним договором №2001268773801 від 15.03.2019 виконав у повному обсязі, встановлено, відповідачу були відкрито рахунок, встановлено кредитний ліміт, яким відповідач вільно користувалася, про що свідчать виписка за такмим рахунком. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженогонаказом Мін`юсту від 12.04.2012 за №578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання госпоперації та є підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Згідно із бухгалтерським обліком, якість кредиторської заборгованості характеризується показниками, що відбивають своєчасність здійснення розрахунків по зобов`язанням. Приклад цього дає показник частки простроченої кредиторської заборгованості в загальному обсязі. Дані для розрахунку таких показників (саме розрахунку заборгованості) приводяться в розділі «Дебіторська і кредиторська заборгованість» Додатка до бухгалтерського балансу (форма № 5), який складається на підставі первинної бухгалтерської документації в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». При цьому, у вказаному розділі наводяться дані про рух відповідних показників кредиторської заборгованості. Аналіз кредиторської заборгованості проводиться на підставі використання фінансової звітності, бухгалтерського балансу і форми № 5. Для того, щоб співвіднести динаміку величини кредиторської заборгованості зі змінами масштабів діяльності установи, при складанні розрахунку заборгованості, використовуються ряд коефіцієнтів оборотності кредиторської заборгованості, як показники фінансових результатів. Отже, розрахунок заборгованості, відповідно до ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність`є похідним від первинної бухгалтерської документації та містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Заявлена позивачем заборгованості за кредитом у розмірі 71 184 (сімдесят одна тисяча сто вісімдесят чотири) гривні 82 копійки, підтверджується наданими позивачем виписками та розрахунками заборгованості, які є арифметично правильними та відповідають умовам договору, тобто є належними та допустимими доказами такої заборгованості. Згідно з пунктом 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634, ч. 2 ст. 639, ст. 207, ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642, ч.ч. 1, 2 ст. 1069, ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц. Суд зауважує, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «ПУМБ» відповідачем не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «ПУМБ» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, згідно якої стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості та її розміру подано до суду: копії кредитного договору (Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб) та паспорту споживчого кредиту; копії паспорта та реєстраційного номеру облікової картки платника податків (РНОКПП) Відповідача; копія Витягу з Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; копія письмової вимоги (Повідомлення); копія списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів; довідка про збільшення кредитного ліміту; розрахунок заборгованості по кредитному договору; виписка про рух коштів; копія довіреності представника АТ «ПУМБ»; платіжний документ про сплату судового збору; Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб; Витяг зі Статуту АТ «ПУМБ»; Докази відправлення позову Відповідачу. У свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Факт користування кредитними коштами відповідачем також не спростовано, доказів наявності боргу у іншому розмірі не надано. Стосовно заперечень відповідача, то суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Укладені сторонами кредитні договори є саме договорами приєднання. Умови надання кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, строки, суми, відповідальність чітко прописані у заяві №2001268773801 та у паспорті споживчого кредиту містяться додаткові необхідні умови кредитування, які передбачені Законами України «Про споживче кредитування» та «Про захист прав споживачів» (зв.бік а.с. 7). Така заява-договір приєднання та паспорт прочитані відповідачкою та нею підписані. Відповідачка частково виконувала умови такого договору, що вбачається з виписки по особовому рахунку (зв.бік а.с.14-16). Із з заявами або запитами щодо незрозумілості певних умов договору або поверенення такого кредиту до банку не зверталася. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач ставить питання про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором №2001268773801 від 15.03.2019, у загальному розмірі 71 184 (сімдесят одна тисяча сто вісімдесят чотири) гривні 82 копійки, з яких: 44 444 (сорок чотири тисячі чотириста сорок чотири) гривні 03 копійки заборгованість за кредитом; 26 740 (двадцять шість тисяч сімсот сорок) гривень 79 копійок заборгованість за процентами, станом на 13.09.2025. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Отже, враховуючи, що [PERSON] узятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконала, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості або його часткового погашення не надала, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі розмірі 71 184 (сімдесят одна тисяча сто вісімдесят чотири) гривні 82 копійки, з яких: 44 444 (сорок чотири тисячі чотириста сорок чотири) гривні 03 копійки заборгованість за кредитом; 26 740 (двадцять шість тисяч сімсот сорок) гривень 79 копійок заборгованість за процентами, станом на 13.09.2025. Отже, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надаючи їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо надання розстрочки відповідачці у розмірі 500-700 гривень, які вона готова сплачувати банку щзомісячно на виконання рішення суду про стягнення з неї цієї суми боргу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Як передбачено ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до ст. 265 ч.7 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про, зокрема, надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Розстрочка - спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2019 року у справі №810/4643/18 зазначив, що це питання суд вирішує із врахуванням конкретних обставин а справи, зокрема, суб`єктного складу сторін у справі, зобов`язаної сторони (боржника) за рішенням суду, складного майнового стану чи складної життєвої ситуації зобов`язаної сторони (боржника), впливу виконання рішення на спроможність зобов`язаної сторони (боржника) виконати інший публічний обов`язок чи зобов`язання перед особами, які потребують соціального захисту. У випадку розстрочення (відстрочення) виконання свого рішення суд, який здійснює контроль за його виконанням, повинен забезпечити баланс публічного і приватного інтересів. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. 5 ст. 435 ЦПК України). Водночас відповідачка заявляючи таке клопотання щодо розстрочити їй заборгованість, шляхом сплати в рахунок погашення боргу щомісячних платежів по 500-700 гривень, жодних на те підстав та відповідних доказів суду не надала. Суд зауважує, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. «Горнсбі проти Греції», Reports of Judgments and Decisions, 1997-II, с. 510, п. 40). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. У відзиві на позов відповідачкою не наведено виняткових обставин, які перешкоджатимуть належному виконанню рішення суду, або будуть ускладнювати його виконання та робитимуть неможливим, у зв`язку з чим суд доходить висновку про відмову у задоволенні такої заяви [PERSON] про розстрочення виконання рішення суду. За приписами ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, сплачених під час подачі позовної заяви в електронному виді через підсистему ЄСІТС Електронний Суд.

Outcome: approved