Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-06 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У лютому 2026 року товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 00-9888820 від 04.08.2024 в розмірі 12 611,20 грн, витрати зі сплати судового збору - 2 662,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Позов мотивовано тим, що 04.08.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 00-9888820 на суму 5 600,00 грн у формі електронного документа з використанням електронного підпису із застосуванням одноразового ідентифікатору. Під час укладення кредитного договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема суму і строк кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами і типу процентної ставки. Дане погодження умов, а також підписання кредитного договору відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора як засобу електронного підпису, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення електронного правочину. Відповідач належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення коштів, має заборгованість у розмірі 12 611,20 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 440,00 грн та заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом в сумі - 6 171,20 грн. 20 січня 2025 року між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 20012025-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 12 611,20 грн, а також сплачений ним судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 17.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, та витребувано докази, що містять банківську таємницю. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за його клопотанням, яке він може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, що встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04 серпня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9888820, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 5 600,00 грн строком на 360 днів зі сплатою фіксованої відсоткової ставки стандартна - 1,45 % та знижена 1 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Кредитодавцем одноразово нараховується комісія за надання кредиту у розмірі, що складає 840,00 грн. Усі істотні умови цього договору, порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення цього договору (п. 1.10 договору). Договір підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, який був відправлений погодженим із позичальником засобом зв`язку. Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , з якою укладено договір № 00-9888820 від 04.08.2024 року, ідентифікована ТОВ «Макс Кредит». Дата відправки ідентифікатора позичальнику 04.08.2024. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» виконало умови договору та 04.08.2024 надало відповідачу кошти у розмірі 5 600,00 грн, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» за вих. № 172/02 від 06 лютого 2025 року. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 5 600,00 грн відповідачу також підтверджується листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 04.03.2026, наданого на виконання ухвали суду від 17.02.2026, відповідно до якого 04.08.2024 виявлена операція з надходження грошових коштів на картку № [NUMBER] в розмірі 5 600,00 грн. 20 січня 2025 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено договір факторингу № 20012025-МК/ЕЙС, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги до боржників, зокрема до відповідача за кредитним договором № 00-9888820 від 04 серпня 2024 року. Розмір заборгованості відповідача за кредитним договором перед первісним кредитором на момент передачі права вимоги становить 12 611,20 грн. Відповідно до Реєстру боржників від 20 січня 2025 року до договору факторингу № 20012025-МК/ЕЙС від 20 січня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9888820 від 04.08.2024 в загальному розмірі 12 611,20 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту в розмірі 6 440,00 грн та заборгованість за відсотками в сумі 6 171,20 грн. Згідно з детальним розрахунком заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 00-9888820 від 04.08.2024 становить 12 611,20 грн, з яких 6 440,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6 171,20 грн - заборгованість за відсотками. Доказів, які б спростовували розмір заборгованості, відповідачем суду не надано. Норми права, які були застосовані судом Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Кредитний договір було укладено в електронній формі шляхом акцептування пропозиції укласти кредитний договір. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1046 ЦК України договір позики - це угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Мотивована оцінка та висновки суду З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку, що відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання у строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є належним доказом у справі та суд бере його до уваги. Суд дійшов до висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором, утворилась заборгованість, право грошової вимоги на яку перейшло до позивача. Судовий збір Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. Щодо стягнення витрат на правову допомогу Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із копій договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 та протоколу погодження, додаткової угоди № 25770855963 до договору про надання правничої допомоги від 20.12.2025, акту прийому-передачі наданих послуг від 20.08.2025, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 19 жовтня 2018 року, довіреності від 11.08.2025, судом встановлено, що адвокатом Соломком О.В. надавалася правнича допомога ТОВ «ФК «ЕЙС» у цій справі. Загальна вартість послуг становить 7 000 гривень. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ст. 4 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ст. 4 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Ураховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог співмірності, розумності і справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3 000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, суд звертає увагу, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не є позовними вимогами в розумінні вимог ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved