Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Позов мотивовано тим, що [PERSON] та [PERSON] розлучені i мають від шлюбу неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом iз Позивачкою та перебуває на її утриманні. Заочним рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2021 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] були стягнутi аліменти в твердій грошовій сумі в розмiрi 2000 грн. на місяць до досягнення дитиною повноліття. На даний час, неповнолiтнiй [PERSON] , [INFO] продовжує проживати разом iз Позивачкою, що підтверджується довідкою Гайворонської міської ради №140 від 20.02.2026 року. Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на пiдставi заочного рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 квітня 2021 року в справі №385/66/21 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолiтньої дитини - [PERSON] , [INFO] з 2000 грн. щомісячно i до досягнення [PERSON] повноліття на аліменти в розмiрi однієї четвертої (1/4) частини заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мiнiмуму для дитини вiдповiдного віку з дня набрання рішенням законної сили i до досягнення дитиною повноліття та судові витрати по справі стягнути з відповідача. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі та участі позивачки, позов підтримує повністю та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Від отримання судової повістки відмовився, що вбачається з відповідної відмітки у поштовому повідомленні. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслав. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). 12.04.2021 року рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано (а.с. 6-13). 12.04.2021 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області було винесено заочне рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з 16.01.2021 року і до досягнення [PERSON] повноліття (а.с. 6-13). Відповідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм щодо обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Даний висновок міститься в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 05.02.2014 року по справі № 6-143цс13. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при визначенні аліментів, суд враховує вищевказані норми закону, а також положення ч. 1 ст. 184 СК України, відповідно до якої суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі лише за заявою їх одержувача, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, керується захистом найкращих інтересів дитини, а тому вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів визначений за рішенням суду, і стягти їх в розмірі запропонованому позивачем, з врахуванням не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки заявлені позивачем вимоги відповідають вимогам чинного Законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved