Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Короткий зміст вимог заяви [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати з відповідача на користь [PERSON] [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ), аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (24.10.2025) та до досягнення дитиною. повноліття. Позивач зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у них народилося двоє дітей син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Козятинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 28 серпня 2020 року та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Броварським міжрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 17 лютого 2021 року. Позивач вказала, що неповнолітні діти син та донька, а також неповнолітній син від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Крім цього зазначила, що Відповідач відмовляється надавати матеріально допомогу і на утримання сина. Це змусило її звернутися до суду. Відповідно до судового наказу від 12 січня 2021 року, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області у справі № 133/2837/20 встановлено стягнення з Боржника [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 05 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Станом на день подання цієї позовної заяви аліментів від Відповідача на утримання сина [PERSON] не надходило. У позові зазначено, що відповідач є працездатною, здоровою особою, отримує дохід, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу) Відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття. Зазначена вимога пояснюється тим, що відповідно до судового наказу від 12 січня 2021 року, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області у справі № 133/2837/20 вже встановлено стягнення з Відповідача - [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 05 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку участі в утриманні дітей не приймає, є працездатним, має заробіток, але будь-якої матеріальної допомоги на її утримання не надає, позивач змушена звернутися до суду з даною заявою. Процедура судового розгляду Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 05.01.2026, відкрито провадження, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До суду 25.03.2026 позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, просить його задовольнити. Також судом задоволено клопотання позивача про витребування доказів щодо доходів відповідача, яке було подане разом із позовною заявою. Відповідач у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 22.01.2026. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки належним чином повідомлений відповідач повторно не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Розглянувши письмові матеріали справи та наявні у них докази, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, суд доходить таких висновків. Судом встановлено, що згідно з даних копії свідоцтва про народження, виданого Козятинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 17.02.2021, [PERSON] народилася у селищі міського типу Козелець Козелецького району Чернігівської області, про що складено відповідний актовий запис № 158, а її батьками є [PERSON] (відповідач у справі) та [PERSON] (позивач у справі). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24.01.2025 у справі № 149/2995/24 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 11.11.2017 Виконавчим комітетом Калитянської селищної ради, актовий запис №33. Судом встановлено, що діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] , згідно довідки Самгородоцької сільської ради Зозулинецького старостинського округу від 02.09.2025 №190. Згідно із судовим наказом від 12 січня 2021 року, виданого Козятинським міськрайонним судом Вінницької області у справі № 133/2837/20 встановлено стягнення з боржника [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 05 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до відповіді №2511003 від 25.03.2026 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку та військового збору розмір доходу [PERSON] за 2025 рік склав 4678,31 (в/ч [NUMBER] ). Дата звільнення з роботи 07.07.2025. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Розглянувши позовну заяву, взявши до уваги аргументи сторін, дослідивши наявні письмові докази на предмет їх належності, допустимості та достовірності, як кожного доказу окремо, та і у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Статтею 51 Конституції України передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Розмір аліментів установлюється судом, виходячи з обставин кожної конкретної справи, та може бути визначений у частці від доходу або твердій грошовій сумі (ст.ст.183, 184 СК України). Статтею 183 СК України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч.2 ст. 183 СК України). Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Станом на 2026 рік такий мінімальний гарантований розмір аліментів, для дітей віком від 6 до 18 років, становить 1756,00 грн. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У 2026 році, для дітей віком від 6 до 18 років прожитковий мінімум становить 3512 гривень. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої/неповнолітньої дитини/дітей, або із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання малолітньої/неповнолітньої дитини/дітей, у розмірі, передбаченому частиною 5 статті 183 Сімейного кодексу України. Так, на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Вимогами ч,ч, 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України). Суд враховує і те, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, а тому як мати, так і батько повинні нести витрати для забезпечення потреб дитини. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, при визначенні розміру аліментів в даному випадку, суд враховує факт проживання доньки із матір`ю та, відповідно, перебування дитини на її утриманні (що не заперечено відповідачем); вік дитини; вартість життя та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб розвитку, навчання, здоров`я останньої; те, що обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними тай чи є в них кошти, достатні для надання утримання; матеріальний стан позивачки; матеріальне становище платника аліментів, який є фізично здоровим та працездатним, а також той факт, що з відповідача станом на день розгляду справи вже стягується 1/4 частина від зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 05 жовтня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку що, стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 та 1/6 частини (який перевищуватиме стягнення на двох дітей в розмірі 1/3 частини) порушить справедливий баланс між інтересами платника аліментів і Позивача. Тому, вимоги позову підлягають частковому задоволенню. Враховуючи викладене, а також те, що право визначення способу стягнення аліментів належить позивачці з якою проживає дитина, суд доходить висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, за наявності законних на те підстав, а з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/10 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. Саме такий розмір аліментів, з урахувнням того, з відповідача на користь позивача вже стягуються аліменти в розмірі 1/4, на думку суду є розумним, справедливим та співмірним, а також буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та сприятиме повноцінному та всебічному розвитку дитини на достатньому рівні. Підстави для стягнення аліментів в розмір 1/6 частини усіх видів доходу відповідача, суд не вбачає, виходячи з того, що вказаний розмір перевищуватиме визначений чинним законодавством розмір стягнення аліментів на двох дітей. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подання позовної заяви є 24.10.2025. Згідно з ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Що стосується судових витрат у справі, то суд виходить із наступного. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів частково, судові витрати по справі, що складаються з витрат на оплату судового збору у розмірі 605,5 гривень, від сплати яких позивачка звільнена при подачі позову, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», - підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial