Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

02.02.2026 концерн «Міські теплові мережі» в особі представниці Циганової Оксани Сергіївни звернувся до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі є співвласниками кв. [ADDRESS] . У період з 01.09.2015 до 31.12.2025 за вказаною адресою він надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води на загальну суму 56 132,20 грн., яку відповідачами сплачено не було. З 01.11.2021 між позивачем та відповідачами укладено типовий індивідуальний договір № 135722467 про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. 02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі» опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води. У зв`язку з чим просить суд, стягнути з відповідачів солідарно борг за вказані комунальні послуги у розмірі суму 56 132,20 грн. та судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2026 прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження, встановлено сторонам строки на подання заяви по суті справи. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, призначено перше судове засідання на 12.03.2026 із повідомленням учасників справи. 03.02.2026 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивачем не надано: деталізованого помісячного розрахунку нарахувань; підтвердження застосованих тарифів у кожному розрахунковому періоді; доказів фактичного надання послуг у заявленому обсязі; первинних бухгалтерських документів нарахування конкретно Відповідачу за конкретні періоди. Заявила про необхідність застосування строків позовної давності до вимог Позивача в частині заборгованості, що виникла поза межами встановлених законом строків. Відповідач сплачував певні заборгованості, самостійно визначені суми за надані послуги, а не конкретні суми за конкретні місяці. Тому, ці платежі не свідчать про переривання позовної давності. Відповідач також не укладав договорів реструктуризації, Позивач письмово не звертався до Відповідача з вимогою сплати заборгованості (відсутнє досудове врегулювання) та письмово Відповідач не визнавав заявлену заборгованість, що свідчить про відсутність переривання позовної давності відповідно до ст. 264 ЦК України. З розрахунку заборгованості вбачається, що він є неповним та не містить нарахувань за значні проміжки часу, а саме: з червня 2018 року по квітень 2021 року; з вересня 2022 року по жовтень 2023 року; з серпня 2025 року по 31.12.2025. Відсутність помісячного розрахунку за вказані періоди унеможливлює перевірку: правильності нарахувань; застосованих тарифів; фактичного обсягу спожитих послуг; загальної суми заборгованості. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подала. Представник концерну «Міські теплові мережі» 11.03.2026 подала суду письмові пояснення в яких вказує, що позивач надав детальний розрахунок нарахувань за послугу централізованого опалення, постачання теплової енергії та за послугу з гарячого водопостачання за період з вересня 2015р. по листопад 2025 р., який наведений в табличці. Даний розрахунок був роздрукований з обох боків аркуша (двобічний друк) і періоди, які зазначені Відповідачем, а саме: з червня 2018 року по квітень 2021 року, з вересня 2022 року по жовтень 2023 року, з серпня 2025 року по 31.12.2025 були надруковані на іншій стороні аркуша. Відповідачем протягом 2016 2023 років були здійснені часткові оплати суми боргу. З урахуванням вищезазначеного, можна зробити висновок про наявність факту переривання строку позовної давності по всьому періоду заборгованості, внаслідок чого стягненню з Відповідача підлягає заборгованість за весь заявлений Позивачем період та у заявленому розмірі. Представниця позивача у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. В позовній заяві просила проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені судом належним чином (а.с. 28). Також відповідачка [PERSON] повідомлялася в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, яке здійснене 09.02.2026 особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 27). 12.03.2026 суд завершив розгляд цієї справи та перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 31.03.2026. Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив таке. Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо (п. 2.2 Статуту). Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 за № 2633-ІV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. за № 1198 та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». Постанова опублікована в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» 2021, N 190 від 01.10.2021. Постановою Кабінету Міністрів України № 1023 від 8 вересня 2021 року внесено зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019р. № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 14 ст. 550). 02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну Відповідно ч.7 ст.14 до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону. Частиною 5 ст. 13 цього Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Пунктом 3 Розділу VI цього Закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають «Міські теплові мережі» опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Тому, з 01.11.2021 між позивачем та відповідачами укладено типовий індивідуальний договір про надання послуг з теплової енергії. Судом встановлено, що Концерн «МТМ» у період з 01.09.2015 до 31.12.2025 надавав відповідачам до кв. [ADDRESS] послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води. Відповідно до довідки-розрахунку Концерну «МТМ» щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та теплової енергії, гарячої води заборгованість відповідача за період з 01.09.2015 до 31.12.2025 складає 56 132,20 грн. Квартира в б. [ADDRESS] , знаходиться в багатоквартирному житловому будинку та підключена до мережі централізованого опалення Обов`язок Споживача сплачувати за комунальні послуги закріплений у Житловому кодексі України (ст. 67, 68). Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідача, як споживач послуг є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 18 вище вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. На підтвердження вартості наданих послуг Концерн «МТМ» надав довідку щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритому на [PERSON] , [PERSON] до кв. [ADDRESS] та розрахунок суми позову, згідно яких відповідачам нараховано заборгованість з оплати за послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.09.2015 до 31.12.2025 у сумі 56 132,20 грн. Причому нараховано за вказаний період за надані послуги 108515,25 грн., а сплачено відповідачами 52383,05 грн. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язанням, підстави виникнення яких були передбачені ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язанням або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Оцінивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозв`язку і достатності, їх належність та допустимість, суд вважає, що відповідачі як споживачі житлово-комунальних послуг в порушення вищевказаних норм законодавства неналежним чином виконують свої зобов`язання щодо оплати спожитих послуг з централізованого опалення, гарячого водопостачання та теплової енергії, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів. При цьому суд виходить з того, що квартира відповідачів була підключена до мережі централізованого опалення, гарячого водопостачання та теплової енергії, ці послуги у зазначений період їм надавалися і ними споживались, з приводу неналежної якості послуг або їх відсутності відповідачі до позивача не зверталися, факт отримання вказаних послуг ними не оспорений, за спожиті послуги нараховувалась помісячна плата, однак відповідачі оплату за спожиту теплову енергію здійснювала частково. Доказів на спростування факту наявності заборгованості чи її розміру відповідачами не надано. Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому знаходиться квартира відповідачів, підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2015-2025 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради, та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за спірний період складений з чітким зазначенням нарахованих і сплачених сум, окремо вказані суми заборгованості за кожен місяць, надані послуги та здійснені оплати. Вказаний розрахунок проведений у відповідності до вищевикладених вимог діючого законодавства. Доказів, які б спростовували цей розрахунок, суду не надано, тому суд приймає його за основу при винесенні судового рішення. Відповідачами заявлено про застосування строку позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У відповідності до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а також у разі пред`явлення особою позову до боржника, після переривання перебіг позовної давності починається заново, а час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки позовної давності, визначені статтею 257 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Частиною 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» передбачено, що карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» № 211 від 11.03.2020, з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Дія карантину, встановленого зазначеною Постановою, неодноразово продовжувалась. Востаннє дію карантину було продовжено до 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2023 № 383. Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IXрозділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362,559, 681,728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Зазначений закон набрав чинності 17.03.2022. Відповідно до пункту 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби СОVID-19» від 30.03.2020 № 540-IX, який набрав чинності 02.04.2020, Розділ «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено пункт 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, починаючи з дня набрання чинності Закону України від 30.03.2020 № 540-IX, тобто з 02.04.2020 діяло положення про продовження строків позовної давності на період дії карантину та воєнного стану в Україні. Лише із набранням чинності Законом України від 14.05.2025 року №4434-IX «Про внесення змін до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», а саме, 04.09.2025 (через три місяці з дня, наступного за днем опублікування цього Закону), відновився перебіг строків позовної давності, які діяли до введення воєнного стану. З позовом до суду Концерн «МТМ» звернувся 02.02.2026. Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 у справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Як випливає з розрахунку заборгованості, який не спростовано відповідачами, протягом спірного періоду вони здійснювали певні платежі на надані позивачем послуги, які перевищували розмір нарахувань, що свідчить про вчинення відповідачами дій, які вказують на визнання ними боргу. Так, у вересні 2016 року позивачем було нараховано до сплати за опалення 0 грн, сплачено 800,00 грн. В жовтні 2016 року нараховано за опалення 223,47 грн, сплачено 1100,11 грн. В лютому 2017 року нараховано за гаряче водопостачання 0 грн., сплачено 827,54 грн. В червні, липні та серпні 2017 року нараховано за опалення по 0 грн., а сплачено відповідно 900,00 грн., 2500,00 грн., 1100,00 грн. В серпні 2021 року нараховано за опалення та гаряче водопостачання по 0 грн., а сплачено по 7000 грн. З лютого 2022 року платежі відповідачами не здійснювалися. Тому, суд доходить до висновку, що у даному випадку підстави для застосування строку позовної давності до позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі» відсутні, оскільки у період з вересня 2016 року по серпень 2021 року цей строк переривався неодноразово, так як відповідачами вчинялися дії, які свідчили про визнання ними боргу перед позивачем, зокрема проводилися оплати, розмір яких перевищував розмір нарахованих позивачем за відповідний місяць платежів. Позивач в поясненнях посилався на те, що з березня 2019 по березень 2021 років за з лютого по травень 2023 року відповідачі здійснили низку платежів, розмір яких перевищував розмір нарахувань. Однак, в розрахунку заборгованості, наданому позивачем, відсутня інформація про здійсненні нарахування та платежі у вказані періоди. Однак це не впливає на переривання строків позовної давності вищевказаними платежами. За таких обставин, позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» про стягнення заборгованості є законними та обґрунтованими, а відтак їх слід задовольнити у повному обсязі. Оцінивши наведені докази в їхній сукупності, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим. Позивачем належними та допустимими доказами доведені його вимоги. Заперечення відповідача проти позову, викладені у відзиві є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на положеннях закону та спростовуються наведеними доказами. Обґрунтованих заперечень проти розрахунку позивача, свого контррозрахунку відповідачем не надано. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved