Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

09.12.2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Договорами № 75881286 від 03.07.2021р.; № 3172585 від 17.07.2021 у загальному розмірі 43129.36 грн, та стягнути судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн. Позиція сторін у справі. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.07.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено Договір позики № 75881286, який підписано електронним підписом позичальника, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 5900,00 грн, зі сплатою базової, фіксованої процентної ставки 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. У визначений строк, відповідач кредит не сплатила, внаслідок чого сформувалася заборгованість у розмірі 15990.13 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 5900.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 9890.66 грн.; інфляційні збитки - 172.32 грн.; нараховані 3% річних -27.15 грн. 17.07.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 3172585, згідно якого відповідач отримала в кредит 7000,00 грн., строком 30 днів зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. У визначений строк, відповідач кредит не сплатила, внаслідок чого сформувалася заборгованість у розмірі 27139.23 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 6127.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 20242.23 грн.; заборгованість за комісіями - 770.00 грн. 30.12.2021 було укладено договір № 30-12/2021 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75881286. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75881286. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 75881286. У свою чергу, 26.01.2022 було укладено договір № 26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3172585. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3172585. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3172585. Загальна заборгованість відповідача станом на день формування позовної заяви за вказаними кредитними договорами становить 43129.36 грн, що і просить позивач стягнути з відповідача, а також, відшкодувати понесені судові витрати та витрати на правову допомогу. Процесуальні дії у справі. Протоколом авторозподілу судової справи від 09.12.2025 року справу передано судді Ярмолі О.Я. 29.01.2026 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду було відкрито провадження з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала факт укладення кредитних договорів та отримання коштів, однак просила зменшити розмір заборгованості за кредитними договорами, які обраховані поза межами строку дії договорів. Крім того, відповідач повідомила, що перебуває в скрутному матеріальному становищі, проживає на орендованій квартирі, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , про що надала докази. Просила зменшити витрати на правничу допомогу до розумного розміру. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі представника, проти винесення заочного рішення не заперечують. Суд, заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, заперечень, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з такого. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 03.07.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75881286. У п. 2 Договору позики передбачено, що сума позики становить 5900.00 грн., строк позики 29 днів, дата повернення позики 01.08.2021, базова процентна ставка - 1,99 % у день, знижена процентна ставка 1,99 % у день, процентна ставка за понадстрокове користування - 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 30824,11%. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення на залишок позики (п. 4). Згідно п. 5.1. та п. 5.2. Позичальник ознайомився за посиланням https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписанням цього договору підтвердив, що ознайомився на сайті https://mycredat.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги та вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredat.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Відповідно до п. 12 договору позики цей договір укладений дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір підписаний відповідачем з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно довідки вих. № КД-000081838/ТНПП від 08.11.2025 р здійснено переказ грошових коштів в сумі 5900.00 грн., [PERSON] на картку № [NUMBER] . Встановлено, що 30.12.2021 року ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір факторингу № 30-12/2021, відповідно умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, тому числі за договором позики № 75881286. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75881286. Відповідно до розрахунку заборгованості сума боргу за вказаним вище договором № 75881286 станом на день звернення із позовом до суду, становить 15990.13 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5900.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 9890.66 грн.; інфляційні збитки - 172.32 грн.; нараховані 3% річних - 27.15 грн. 17.07.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 3172585, згідно умов якого останнія отримала кредитні кошти у розмірі 7000,00 грн., строком на 30 днів, тобто до 16.08.2021. Відповідно до п. 1.5.1, 1.5.2, 1.6 Договору, комісія за надання кредиту: 770 грн. 00 коп., яка нараховуються за ставкою 11,00 % від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом становлять 2625,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Також, [PERSON] було підписано паспорт споживчого кредиту та анкету-заяву на кредит. [PERSON] , з якою укладено договір № 3172585 від 17.07.2021, ідентифікована Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан», одноразовий ідентифікатор V18588 дата відправки ідентифікатора позичальнику 17.07.2021. Факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 7000,00 грн. підтверджено квитанцією від 17.07.2021 про перерахування ТОВ «Мілоан» на рахунок відповідача [PERSON] грошових коштів за договором № 3172585. Встановлено, що 26.01.2022 було укладено договір № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3172585. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3172585. Відповідно до розрахунку заборгованості сума заборгованості за вказаним вище договором № 3172585 станом на день звернення із позовом до суду, становить 27139.23 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 6127.00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 20242.23 грн.; заборгованість за комісіями - 770.00 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.10,11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. У відповідності до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за Договором № 75881286 від 03.07.2021; за Договором № 3172585 від 17.07.2021. Отже, відповідач [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за договорами позики перед новим кредитором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконала своїх зобов`язань щодо повернення наданих їй коштів в строки, що передбачені умовами договорів, тобто існує заборгованість, право вимоги якої набув позивач. Згідно з вимогами ч. 1 ст.81, ч. 1 ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (справа №202/4494/16-ц), яка в силу ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Суд не погоджується із визначеною сумою боргу та розрахунком позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за Договором № 75881286 від 03.07.2021 та № 3172585 від 17.07.2021. За умовами Договору позики № 75881286 від 03.07.2021 року відповідач отримав у позику 5900.00 грн. (п. 2 договору), строком на 29 днів до 01.08.2021 (п. 2.3 договору). В межах строку позики застосовується базова процентна ставка зі сплатою 1,99 % на день, яка нараховується за кожен день користування Позикою. Відповідно до Додатку №1 до договору позики № 75881286 від 03.07.2021 сума процентів за користування позикою складає 3404,89 грн, і вбачається нарахування відсотків в межах строку кредиту з з 03.07.2021 до 01.08.2021. Інших графіків договором позики не передбачалося. Тобто споживачу не доведено графік платежів і відсоткову ставку за умови продовження строків кредитування, не визначено загальну вартість кредиту на умовах такої пролонгації. Тому на думку суду, розмір заборгованості слід визначати з урахуванням строку кредитування у 29 днів. Згідно умов договору про споживчий кредит № 3172585, укладеного між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , слідує, що сторони визначили дату надання кредиту - 17.07.2021, строк кредитування - 30 днів, тобто до 16.08.2021 року, а отже нарахування процентів поза межами строку кредитування, тобто після 16.08.2021 року є порушенням умов договору. Крім того, договором № 3172585 та графіком платежів передбачена загальна сума до повернення 10395,00 грн., що включає (7000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2625,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 770,00 грн. - заборгованість за комісією). Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення, наданої первісним кредитором, відповідач сплатила по договору № 3172585 на загальну суму - 2852 грн. ( 1779 грн. в рахунок погашення відсотків, 873,00 грн. в рахунок погашення тіла кредиту, 200 грн. комісії). Отже, розмір непогашеної заборгованості, що передбачена умовами кредитного договору і таблицею обчислення загальної вартості кредиту з відображенням оплат становить 7543 грн., що і є боргом відповідача за договором № 3172585. Дійсно, даним договором передбачені строки продовження днів (п.2.3.1.1.), умови пролонгації, але споживачу не було доведено графік таких платежів і відсоткову ставку за певних умов продовження строків, не визначено загальну вартість кредиту на умовах такої пролонгації. Частиною 8 ст.18 Закон України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Тому на думку суду, по даному договру, розмір заборгованості слід визначати з урахуванням строку кредитування у 30 днів. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості : - за договором позики № 75881286 від 03.07.2021 в сумі 9504,36 грн., що складається з: 5900.00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3404,89 грн, - сума заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги; інфляційні збитки - 172.32 грн.; нараховані 3% річних - 27.15 грн. ( за період з 30.12.2021-23.02.2022 ); - за договором про споживчий кредит №3172585 від 17.07.2021 в сумі 7543,00 грн., з яких: 6127,00 грн. - тіло кредиту, 846,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 570,00 грн. - комісія. Позивач ставить вимогу про стягнення судових витрат та витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 16000, 00 грн., суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога надавалась позивачу адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі договору про надання правової допомоги від №01-07/2024 від 01 липня 2024 року. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявка на надання юридичної допомоги №3266 від 01.10.2025р. та витяг з акту №15 про надання юридичної допомоги від 01.10.2025р. (детальний опис робіт). Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в Постанові від 01 серпня 2019 року по справі № 915/237/18 дійшов висновку, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial