Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-02 00:00:00

Представник позивача звернувся до Пересипського районного суду міста Одеси з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 26.01.2021 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписала Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Підпис [PERSON] здійснено власноруч на планшеті. Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов?язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта. У подальшому [PERSON] виявила бажання отримати послугу "Миттєва розстрочка, Кредит готівкою", ознайомилась із актуальними умовами кредитування та 29.10.2024 року підписала Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого із Відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано Кредитний договір № б/н від 29.10.2024 р. про надання строкового кредиту у розмірі 45 100,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31 %. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач зобов`язалась повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, але в процесі користування кредитним рахунком не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.10.2024 року станом на 10.06.2025 року в сумі 53 295,24 грн., яка складається з наступного: 45 100,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 195,24 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Ухвалою судді Нестеренко Т.В. від 26 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, яка надійшла з Пересипського районного суду міста Одеси за підсудністю та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання по справі. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 грудня 2025 року головуючим суддею визначено Кушнірчука Р.О., а підставою проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи є відрахування зі штату Самарського районного суду міста Дніпра судді Нестеренко Т.В., у зв`язку з достроковим закінченням відрядження до Самарського районного суду міста Дніпра та відрядженням її до Солом`янського районного суду міста Києва з 02 грудня 2025 року, рішення ВРП № 2508/0/15-25. Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року було прийнято вказану цивільну справу до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, а також не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 січня 2021 року [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, підпис здійснено власноруч на планшеті. Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису (а. с. 20-24). 29.10.2024 року [PERSON] підписала Паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого із Відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано Кредитний договір № б/н від 29.10.2024 р. про надання строкового кредиту в якій передбачено, зокрема, тип кредиту: відновлювальна кредитна лінія, розмір кредитного ліміту 45 100,00 гривень для картки «Універсальна Gold», строк кредитування: 36 місяців з пролонгацією, процента ставка: 31,0% (а. с. 25-30). Фактичне використання відповідачем [PERSON] грошових коштів в межах встановленого кредитного ліміту підтверджується випискою за договором № б/н за період з 29 жовтня 2024 року по 16 червня 2025 року (а. с. 18). Відповідач не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто зобов`язання за вказаним договором не виконав. У встановлені договором строки відповідач зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим станом на 10.06.2025 року має заборгованість 53 295,24 грн., яка складається з 45 100,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 195,24 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками (а. с. 16-17). Відповідно до ч. 1-2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Відповідно до п. п. 1, 5 п. 3, п. 6 Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, затвердженого постановою Правління НБУ №151 від 13 грудня 2019 року (чинного на момент укладання між сторонами договору), електронний сенсорний пристрій - електронний пристрій із сенсорним екраном, на якому особа може створити власноручний підпис; цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом. Цифровий власноручний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та прирівнюється до власноручного підпису в разі дотримання норм цього Положення. В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За кредитним договором позивач передав відповідачу певні грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже, вказаний правочин, у розумінні ст. 1054 ЦК України, було укладено. Відповідно до ст. ст. 526,527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок виплати яких встановлюється договором. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обов`язки з повернення отриманого нею ліміту кредитування, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням її зобов`язань у розумінні норм ЦК України, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved