Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулось до Холодногірського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача, адвокат Михайлова Ю.В. зазначила, що 04.08.2021 АТ «Альфа-Банк» та відповідач уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідач не виконала свої зобов`язання за договором, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 188753,07 грн, розрахунок якої наведено у додатках до позову. Також просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 15417,12 грн. та сплачену суму судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 15.12.2025 було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 02.02.2026 від представника відповідача адвоката Габор В.В. надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказано, що позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору від 04.08.2021 року. Позивачем до позову додано копію Акцепту АТ «Альфа-Банк» пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка не містить ні дати укладення, ні підпису відповідачки та не визнається останньою. Матеріали справи не містять пропозиції (оферти) [PERSON] , як позичальника, на укладення кредитного договору (угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії) від 04.08.2021 року з погодженням усіх істотних умов, зокрема, розміру кредитного ліміту, відсотків за користування кредитом, строку кредитування, тощо. Так само, не підтверджує факт укладення кредитного договору у наявний в матеріалах справи Паспорт споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту не може вважатись складовою кредитного договору, оскільки форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Також звернула увагу що, з розрахунку заборгованості вбачається, що фактично відповідачкою використано кредитних коштів в сумі 86 193,46 грн. При цьому, сума фактично повернутих коштів складає 113 366,22 грн яких: 2 963,00 грн. зараховані в рахунок погашення комісії РКО; 819,02 грн. зараховані в рахунок простроченого тіла кредиту; 53 027,79 грн. зараховані в рахунок відсотків за користування кредитом; 56 556,41 грн. зараховані в рахунок овердрафту (несанкціоновану заборгованість). Як зазначалось вище, доказів на підтвердження погодження між сторонами умов договору щодо нарахування процентів та їх сплати за користування, у справі відсутні. З огляду на наведене відповідачка вважає, що оскільки позивачем не доведено погодження між сторонами таких істотних умов договору, як сплату відсотків за кредит, відсотків за овердрафт, відсотків за прострочений овердрафт, відсотків за прострочений несанкціонований овердрафт, а банк неправомірно нараховував та списував з рахунку відповідачки вказані відсотки, повернута відповідачкою сума коштів в розмірі 113 366,22 грн. мала бути зарахована в рахунок погашення тіла кредиту. В той же час, враховуючи, що сума фактично витрачених коштів (86 193,46 грн.) перевищує сума фактично повернутих коштів відповідачкою (113 366,22 грн.), наявна переплата між сумою отриманого та повернутого кредиту становить 27 172,76 грн. Відтак, доводи позивача щодо наявності заборгованості за кредитним договором є необґрунтованими. Відповідачкою належного виконано зобов`язання щодо повернення фактично витрачених коштів, а тому стягнення будь-якої іншої суми коштів є необґрунтованою та безпідставною. Просила визнати поважними причини пропуску строку для подання відзиву на позов та поновити такий строк; прийняти до розгляду відзив на позов та врахувати викладені у ньому доводи; в задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю та судові витрати залишити за позивачем. 12.02.2026 від представника позивача АТ «Сенс Банк» Полетаєвої Т.Ю. надійшла відповідь на відзив, згідно якої, поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. 04.08.2021 року відповідач звернувся до АТ «Альфа-Банк» з метою кредитування поточного рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, уклав з АТ «Альфа-Банк» кредитний договір № 631748769 у вигляді електронного документа, банк встановив на поточному рахунку відповідача [NUMBER] суму кредитної лінії - 62600,00 гривень, максимальний ліміт 200000,00 грн., відповідач активно користувався кредитними коштами, частково здійснював погашення заборгованості, а зараз заперечує факт укладення кредитного договору. Просила задовольнити позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі. Представник позивача 08.01.2026 надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. 19.02.2026 представник відповідача адвокат Габор В.В. надала заяву до суду про розгляд справи без її участі та відповідача, проти позову заперечували з підстав, викладених у відзиву на позов. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 04.08.2021 року [PERSON] через Інтернет-сервіс «My Alfa-bank» звернулась до АТ «Альфа-Банк» із пропозицією на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» (який було розміщено на сайті Банку: www.alfabank.ua; архівна версія договору, яка була чинною на дату укладення сторонами угоди, розміщена за посиланням: https://sensebank.ua/tarifi-ta-umovi та є публічно доступною). 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. Позичальник також підписав довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту шляхом використання електронного цифрового підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «0813», направленого їй 04.08.2021 року на номер телефону: [NUMBER] . Для можливості встановлення відновлювальної кредитної лінії та надання кредиту, Банк на підставі поданих Позичальником документів та цієї Угоди відкриває поточний рахунок, операції за яким можуть здійснювались з використанням електронних платіжних засобів. Такий рахунок, окрім наведеного, призначено для зберігання грошей і здійснення розрахунково касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та вимог законодавства України; ліміт кредитної лінії (максимальна сума кредиту) 200000,00 грн; сума встановленої кредитної лінії 62600,00 грн; процентна ставка 35,99 % для торгових операцій та/або операцій зняття готівки; тип процентної ставки фіксована; тип картки MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5 % від суми заборгованості, мінімум 50 грн. Для ідентифікації в обліковій системі Банку Угоді було присвоєно № 631748769. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 188753,07 грн (сто вісімдесят вісім тисяч сімсот п`ятдесят три грн 07 коп.) (детальний розрахунок заборгованості додається), з яких: 116182,39 грн (сто шістнадцять тисяч сто вісімдесят дві грн 39 коп.) прострочене тіло кредиту, 72570,68 грн (сімдесят дві тисячі п`ятсот сімдесят грн 68 коп.) відсотки за користування кредитом. Позивачем до суду було надано копію досудової вимоги про виконання договірних зобов`язань від 04.08.2021 року, якою АТ «Сенс Банк» направив на адресу [PERSON] досудову вимогу про виконання договірних зобов`язань, в якій вимагає впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги, усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, у випадку невиконання, - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме 190495,32 грн. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За нормою ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Позивачем не надано належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору від 04 серпня 2021 року. Так, до матеріалів справи долучено копію Акцепту АТ «Альфа-Банк» пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка не містить підпису відповідача та не визнається останньою. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень статті 11 Закону «Про електронну комерцію» N 675-VIII від 03 вересня 2015 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону № 675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Матеріали справи не містять оферти про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, підписаної відповідачем [PERSON] , у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити умови, які були узгоджені сторонами (зокрема, розміру кредитного ліміту, відсотків за користування кредитом, строку кредитування, тощо), та встановити її факт підписання. Суд акцентує увагу, що акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, який міститься у матеріалах справи, не містить підпису відповідача, тому сам по собі не доводить факту погодження між сторонами у письмовому вигляді істотних умов договору Погодження банком (Акцепт) обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії не свідчить про бажання іншої сторони - позичальника та волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору. Надана разом з позовною заявою виписка по рахунку приватного клієнта № 385518-2025/0711 за період з 04.08.2021 по 30.06.2025 сама по собі, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів волевиявлення відповідача на укладення договору, доказів отримання ним відповідної платіжної банківської картки, тощо, не свідчить про укладення між сторонами кредитного договору та отримання за його умовами грошових коштів. Суд відхиляє доводи позивача шодо підписання паспорту споживчого кредиту, оскільки паспорт споживчого кредиту не може вважатись складовою кредитного договору, оскільки форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. Необхідно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10.02.2010 року). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з наведеного, суд доходить до висновку, що позивачем до суду не надано належних та допустимих доказів укладення між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] кредитного договору від 04.08.2021, а тому позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме необхідно витрати по сплаті судового збору покласти на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed