Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся із позовом до Нововоронцовської селищної ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на спадкове майно. Позов обгрунтований тим, що [PERSON] , який є батьком позивача, на праві власності належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] та на випадок своєї смерті склав заповіт, яким позивачу заповідав земельну ділянку та житловий будинок. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої, зокрема, входить житловий будинок садибного типу господарськими будівлями та спорудами. Під час звернення до нотаріальної контори з проханням видати необхідні документи для оформлення спадкових прав після смерті свого батька на вказаний будинок позивачу було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності вищевказаного житлового будинку спадкодавцеві [PERSON] , який помер [INFO] . За життя [PERSON] не встиг оформити в бюро технічної інвентаризації первісну реєстрацію права власності на будинок, так як раніше в сільській місцевості таких документів не було, право власності підтверджувалось записом в погосподарській книзі сільської ради. Здійснити таку реєстрацію в позасудовому порядку неможливо, так як власник будинку помер, тому й успадкувати будинок без належних правовстановлюючих документів позивач не може. У зв`язку з цим, представник позивача просив визнати за позивачем право власності на житловий будинок, розташованого за адресою: [ADDRESS] . У підготовче засідання позивач не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без їхньої участі. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Так, суд встановив та підтверджується наявними в справі доказами, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Нововоронцовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бериславському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 31.03.2025, актовий запис №78. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (батько), [PERSON] (мати). За копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 20.11.1982, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 20.11.1982, після чого позивач набула прізвище « [PERSON] ». Відповідно до копії витягу про реєстрацію в спадковому №81404219 від 04.06.2025, зареєстрована спадкова справа № 74161234 у спадковому реєстрі, номер 104/2025 у приватного нотаріуса Ковальова С. В., де спадкодавцем зазначено [PERSON] , померлого [INFO] . За заповітом, посвідченого Нововоскресенською сільською радою Нововоронцовського району Херсонської області від 09.06.2015, зареєстрованого у реєстрі за №25, спадкоємцем майна [PERSON] є [PERSON] . Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, у тому числі за заповітом, відповідно до ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). З повідомлення від 20.10.2025 №57/02-14 приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальова С. В., у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок позивачу відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності житлового будинку спадкодавцю. Вирішуючи питання про належність на праві власності спадкодавцю житлового будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , суд керувався наступним. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Разом з тим, вказана Інструкція не передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь, розташованих у сільській місцевості. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. За довідкою, виданою Нововоронцовською селищною радою Бериславського району Херсонської області №376 від 17.09.2025, [PERSON] був зареєстрований та постійно проживав до дня своєї смерті ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS] зазначено під літерами: А-житловий будинок, загальною площею 66,9 кв.м, в тому числі житловою 39,6 кв.м; а-прибудова; а1-ганок; Б-літня кухня; В-погріб; Г-сарай; Д-вбиральня; Е навіс; Ж-сарай; №1-хвіртка; №2-ворота; №3-огорожа; №4-водопровід. З огляду на викладене, спадкодавцю на праві власності належав житловий будинок, однак остання не здійснив державну реєстрацію свого права власності, оскільки на час введення житлового будинку в експлуатацію, чинне законодавство не зобов`язувало вчиняти такі дії. Таким чином, суд встановив, що спадкодавцю на праві власності належав житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] , даний будинок входить в спадкову масу, та, оскільки, встановити право власності у позасудовому порядкупозивачу, як спадкоємцю, неможливо, що позбавляє її права успадкувати будинок, тому, зібрані в справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі ст.ст.376, 1217, 1261, 1268, 1297 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved