Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

20.11.2025 директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М. звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 82639,0 гривень, а також судових витрат та витрат на правничу допомогу. Як підставу позову зазначено, що між ТОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] 17.09.2021 укладено договір № 3444605948-122185, відповідно до умов якого останній надано кредит в розмірі 1000,0 грн строком на 14 діб. Плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування кредитом. Також, договором позики встановлено, що плата за користування кредитом нараховується в процентному значенні за фактичну кількість днів користування кредитом, та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. Відповідно до п. п. 9.2 договору позики, цей договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей договір, надсилаються товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. 13.08.2021 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір № 4338349, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит в розмірі 10000,0 грн. Відповідно до п.1.5.2 договору проценти за користування кредитом 7500,0 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Договір передбачає, що позичальник може збільшити строк кредитування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. 07.03.2023 між ТОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» та ТОВ "Коллект центр" укладено договір факторингу № 07/03/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ "Коллект центр" права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором № 3444605948-122185. 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4338349. 10.01.2023 укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ "Коллект центр" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4338349. Станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим, у відповідачки обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за договором № 3444605948-122185 від 17.09.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 1239,0 грн, з яких: 1000,0 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 239,0 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прави вимоги. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за договором № 4338349 від 13.08.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 92900,0 грн, з яких: 10000,0 заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 81000,0 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1900,0 грн заборгованість за комісіями. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 81400,0 грн, з яких: 10000,0 заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 69500,0 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 1900,0 грн заборгованість за комісіями, заборгованість за пенею/штрафами ),00 грн, інфляційні збитки 0,00 грн, нараховані 3 % річних-0,00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 82639,00 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 11000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 69739,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0,00 грн, заборгованість за пенею та/або штрафами - 0,00 грн, заборгованість за комісіями - 1900,00 грн, інфляційні збитки - 0,00 грн, нараховані 3% річних - 0,00 грн. Крім цього просив стягнути з відповідача на користь товариства судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 25000,0 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позову просив справу розглянути у відсутність представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, представником через електронний суд подано відзив на позов, в якому заперечував щодо позовних вимог, при цьому зазначив, що згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Стаття 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим, згідно зі ст. ст. 11, 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг» встановлений обов`язок кредитора щодо неухильного дотримання вимог Закону України «Про захист прав споживачів» Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Пунктом 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. При цьому, для кваліфікації умов договору як несправедливих необхідна наявність таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Відповідні правові висновки щодо застосування зазначених норм ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів» у спірних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду: від 06.12.2019 у справі № 664/1261/16-ц (провадження № 61-25248св18), від 27.01.2020 у справі № 754/6091/18 (провадження № 61-11473св19), від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 07.04.2021 у справі № 623/2936/19 (провадження № 61-1416св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19) вказано: «Суди попередніх інстанцій встановили, що умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також пунктом 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі сорока відсотків річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та дев`яносто шести відсотків річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів. Право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві. Вирішуючи питання щодо можливості зменшення судом розміру процентів річних, що підлягають стягненню з боржника за прострочення грошового зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду бере до уваги таке. Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання». Отже згідно з умовами даного Кредитного договору, процентна річна ставка за користування кредитом є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг. Позивач просить суд стягнути відсотки у розмірі, що перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту у більше ніж вісім разів, а отже змістовне навантаження встановлення таких відсотків полягає не в компенсаційний, а в каральній, штрафній функції, при цьому, сума нарахованих в такому порядку відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Просить суд при вирішенні питання щодо стягнення відсотків встановити співрозмірність нарахованих відсотків по невиконаному зобов`язанню відповідача та враховуючи інтереси обох сторін, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, зменшити розмір відсотків до розміру 50 % від суми заборгованості по кредиту, а саме: до 5000,0 грн. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24.02.2022 на території України введено воєнний стан Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» який продовжується і до сьогоднішнього дня. Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафних санкцій та пені за прострочення грошового зобов`язання є не обгрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Окрім того, позивачем значно завищено витрати на правову допомогу, що не відповідає складності та категорії справи, а тому прошу суд відмовити повністю у їх задоволенні. Представник позивача подав відповідь на відзив, зазначивши, що відповідно до Постанови Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 234/3840/15 непогодження (незгода) з розрахунком наданим позивачем не є підставою для відмови в задоволенні позову в повному обсязі. Незгода відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості на підтвердження своїх доводів, надати свій контррозрахунок. Відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості за відсотками, відповідно до умов договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контр розрахунку. Тобто, представником відповідача не зроблені арихметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Щодо договору № 3444605948-122185 від 17.09.2021, то відповідачка здійснила усі дії спрямовані на укладення вказаного договору та його часткове виконання. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідачка здійснювала часткові погашення за договором, як плату за пролонгацію дії договору кредитування, оскільки продовжувала користуватись кредитними коштами. Відповідно до п. 91 постанови від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняються. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження належного виконання умов договору та контр розрахунок заборгованості, здійснений відповідачкою, відповідно до погоджених умов договору. Що стосується договору № 4338349 від 13.08.2021, то відповідно до п. 2.2.2 договору, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору. Відповідно до п. 2.2.3 договору, проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування , окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процент на ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною. Згідно з п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.3.2 розділу 2.3 договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної обставини щодо якої невідомо настане вона чи ні, відповідно до ст. 212 ЦК України і яка полягає у наступному: а) здійсненні платежу позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 договору та розділу 6 правил; б) продовження користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначено згідно п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 договору. Тобто, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від кредитора, ні від позичальника. Сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідачка погодилась на зазначені умови. Отже, нею було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду в складі Верховного Суду від 12.04.2022 у справі № 756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства. Відповідно до п. 2.4.1 договору, позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації-не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. З даних умов договору вбачається, що прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. При цьому, протягом періоду на який пролонговано договір, позичальник має правомірно не сплачувати кредитору борг та таке користування коштами не вважається простроченням. Кредитний договір є дійсним як в цілому, так і в частині автоматичної пролонгації договору, не оскаржується в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, відповідає вільному волевиявленню сторін та чинному законодавству. Відповідачка здійснила дії, спрямовані на укладення вказаного договору, шляхом заповнення заяви-анкети та отримання кредиту, у якій відповідачка підтвердила, що вона ознайомлена з умовами та правилами надання коштів у позику. У справі, що розглядається, заборгованість складається із: заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору, а лише відсотки, у розмірі та строк, погоджений сторонами. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Крім цього, відповідач не наводить обгрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Сторонами погоджено саме такі умови надання юридичної допомоги. Заперечення відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, та є лише особистою думкою відповідачки, таке твердження є припущенням. Витрати за надання професійної правничої допомоги у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. Просила позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Представником відповідача, адвокатом Равриком І. Д. подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що згідно з п. 1.2 та 1.3 договору загальний розмір кредиту 10000 грн надається на термін 30 днів. Пунктом 1.6. договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, що становить 500 грн на день. З огляду на вище викладене загальний розмір відсотків за користування кредитом становить 15000 грн (500 грн х 30 днів =15000,0 грн). Просив суд взяти дані пояснення до уваги та проводити розгляд справи без участі сторони відповідача. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до пунктів 2.2, 2.3 примірного договору надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3444605948-122185 від 17.09.2021, кредит надавався в загальному розмірі (сума кредиту) 1000,0 грн. Строк період користування кредитними коштами складає 14 днів та починається з 17.09.2021, закінчується 01.10.2021 (включно). За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Розмір фіксованої процентної ставки , встановлений цим договором не може бути збільшено без письмової згоди позичальника. Кредит надавався одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі заяви. Плата за користування Кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування Суми кредиту та плати за користування Кредитом на Рахунок Товариства. Всі платежі за цим Договором (повернення Кредиту, сплата процентів за користування та неустойки) здійснюються шляхом зарахування коштів, що надійшли від Позичальника на Рахунок Товариства. Повернення Кредиту та сплата процентів здійснюється Позичальником згідно з Графіком розрахунків, або достроково відповідно до порядку, визначеного цим Договором, але в будь якому випадку не пізніше дати остаточного повернення Кредиту, встановленого цим Договором. Якщо дата платежу припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до законодавства України, датою платежу є перший за ним робочий день. При цьому, зобов`язання Позичальника щодо сплати відповідного платежу вважається виконаним в строк за умови зарахування їх на Рахунок Товариства у сумі достатній для погашення заборгованості в перший робочий день, що слідує за відповідним вихідним, святковим, чи іншим неробочим днем. Позичальник зобов`язується здійснити повернення Суми кредиту та нараховані, у відповідності до цього Договору, проценти за користування Кредитом згідно Графіку розрахунків. Якщо сума коштів, що надійшла в рахунок погашення Кредиту та сплати процентів та/чи інших, пов`язаних із цим Договором платежів, менша розміру вказаного у Графіку розрахунків (Додаток № 1 до цього Договору), то несплачений платіж та нараховані проценти, що мали бути сплаченими, вважаються простроченими. Погашення заборгованості, якщо інше не передбачено цим Договором, здійснюється Позичальником в наступній черговості: прострочена заборгованість за Кредитом та прострочені проценти за користування Кредитом; заборгованість за Кредитом та проценти за користування Кредитом; неустойка та інші платежі відповідно до цього Договору. Черговість погашення заборгованості за результатами виконання виконавчого документа, здійснюється в порядку, визначеному таким виконавчим документом (а. с. 9-14). Відповідно до графіку розрахунків в Додатку № 1 до Договору позики № 3444605948-122185 від 17.09.2021 сторони узгодили графік розрахунків, зокрема: сума кредиту становить 1000,0 грн строком на 14 днів. В графіку визначені проценти за користування кредитом, а також реальна річна процентна ставка в сумі 62290.3%, та загальна вартість кредиту в сумі 1280,0 грн (а.с. 14 зворотна сторона). У паспорті кредиту зазначено, що сума/ліміт кредиту становить від 500 до 25000 грн. Строк кредитування 24 місяці. Спосіб та строк надання кредиту протягом одного банківського дня, з моменту прийняття рішення про видачу кредиту, шляхом безготівкового зарахування на картковий рахунок позичальника. Процентна ставка, відсотків річних 702 %, тип процентної ставки фіксований. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) Дорівнює сумі коштів фактично отриманих в позику та нарахованих процентів за їх використання та становить 1273, 00 грн. Розрахунок виконано для отриманого кредиту в розмірі 1000, 00 грн за 14 днів користування, за процентною ставкою 1,95 % за день користування дорівнює сумі коштів фактично отриманих в позику та нарахованих процентів за їх використання та становить 1273,00 грн. Реальна річна процентна ставка обчислюється за формулою відповідно до Методики розрахунку реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що визначена у Додатку 3 до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених Постановою Правління Національного банку України 11.02.2021 № 16 та становить 53978,70 %. Процентна ставка, яка може застосовуватись при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту у розмірі 1404 % відсотків річних (а. с. 16-18). Інформаційною довідкою генерального директора ТОВ «УПР» від 06.10.2025 підтверджено, що Сервіс онлайн платежів ТОВ «ФК» Інкасо Фінанс» через платіжний сервіс «іPay.ua» була проведена успішна транзакція на суму 1000,0 грн, 17.09.2021 о 13:35:25, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іPay.ua-109043484, призначення платежу: зараховано не картку [NUMBER] (а. с. 21). Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» від 14.03.2023 зарахування кредитних коштів на банківську картку [PERSON] за кредитним договором № 3444605948-122185 (а. с. 22). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3444605948-122185 станом на 07.03.2023 становить 1239,0 грн (а. с. 23-29). У реєстрі боржників від 07.03.2023 зазначено, що кредитор відступає новому кредитору право вимоги заборгованостей до боржників кредитора на умовах передбачених договором № 07/03/23 про відступлення прав вимоги від 07.03.2023, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 3444605948-122185. Згідно зі споживчим кредитом № 4338349 від 13.08.2021 сума (загальний розмір) кредиту відповідача становить 10000,00 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 13.08.2021 (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 12.09.2021. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 9400.00 грн в грошовому виразі та 317,286.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 19400,00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Комісія за надання кредиту 1900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом 7500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим Договором - фіксований. Кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на Картковий рахунок. Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.2. Договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування,з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. Пролонгація строку кредитування: Продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином: Пролонгація на пільгових умовах здійснюється відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством за ставкою, визначеною п.1.5.2 Договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах здійснюється за ставкою, наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах (а. с. 30-34). Відповідно до графіку платежів за договором про споживчий кредит від 13.08.2021 сторони узгодили графік розрахунків, зокрема: сума кредиту становить 10000,0 грн. В графіку визначені проценти за користування кредитом, а також реальна річна процентна ставка в сумі 317286.00%, та загальна вартість кредиту в сумі 19400,0 грн (а. с.35). У паспорті споживчого кредиту зазначено, що сума кредиту становить 10000,00 грн строком 30 днів. Мета отримання: задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Спосіб надання переказу на Картковий рахунок. Забезпечення не застосовується. Власний платіж споживача не передбачається. Процентна ставка 2.50 відсотків за кожен день користування кредитом в межах строку кредитування, вказаного в п.1.3 Договору. Стандартна (базова) ставка 5.00 відсотків за кожен день користування кредитом, яка застосовується у випадку продовження строку кредитування вказаного в п.1.3. Договору на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 Договору. Тип процентної ставки фіксований. Платежі за супровідні послуги Кредитодавця, обов`язкові для укладання договору: комісія за надання кредиту 1900.00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Платежі за супровідні послуги третіх осіб, обов`язкові для укладення договору/ отримання кредиту (послуги нотаріуса, оцінювача, страховика відсутні). Платежі за послуги кредитного посередника, що підлягають сплаті споживачем відсутні. Загальні витрати за кредитом 9400.00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом згідно п.1.3 Договору (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) 19400.00 грн. Реальна річна процентна ставка 317,286.00 відсотків річних (а. с. 36). Відповідно до Анкети-заяви на кредит № 4338349 зазначена сума кредиту в розмірі 10000,0 грн строком на 30 днів з 13.08.2021 до 12.09.2021. Сума до повернення 19400,0 грн, комісія за надання кредиту 1900,0 грн нараховується одноразово за ставкою 19,00 % від суми кредиту за договором. Проценти за користування кредитом 7500,0 грн нараховується за ставкою 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а. с. 37). Відповідно до довідки про ідентифікацію [PERSON] 13.08.2021 отримала одноразовий ідентифікатор U27388 на номер мобільного телефону [NUMBER] (а. с. 43). Квитанцією від 13.08.2021 підтверджено, що на картку № [NUMBER] перераховано кошти в сумі 10000,0 грн (а. с. 45). У розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4338349 зазначені відомості про нарахування та погашення комісії, процентів відповідачкою за надання кредиту (а. с. 45-46). Заборгованість за тілом кредиту 10000,0 грн, заборгованість за процентами 37500,0 грн, заборгованість за комісією 1900,0 грн, заборгованість за пенею/штрафом 0,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 49400,0 грн. Розрахунком заборгованості станом на 10.01.2023 підтверджено, що заборгованість по основній сумі кредиту 10000,0 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права Вимоги 37500.00 грн, заборгованість з комісії 1900.00 грн, заборгованість з пені 0,00 грн, нараховані відсотки 0,00 грн, нараховані 3% річних за користування грошовими коштами 0,00 грн. Загальна сума 49400,00 грн, загальна сума станом на дату розрахунку 92900,00 грн. У розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4338349 станом на 06.11.2025 зазначено, що відсоткова ставка за користування кредитом становить 5 % денних. Загальна заборгованість за договором 92900,00 грн, загальна заборгованість заявлена до стягнення за договором на 06.11.2025 складає 81400,00 грн (а. с. 49). 29.11.2021 укладено договір № 29-11/102, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитним договором до відповідача. Відповідно до реєстру боржників до договору № 29-11/102 про відступлення прав вимоги від 29.11.2021 клієнт відступив факторові вимоги заборгованості до боржників, в тому числі до [PERSON] . Сума виданого кредиту становила 10000,0 грн, заборгованість за тілом кредиту 10000,0 грн, заборгованість за процентами 37500,50 грн, заборгованість за комісією 1900,0 грн, загальна сума заборгованості становить 49400,0 грн (а. с. 65). 10.01.2023 укладено договір про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором до відповідача (а. с. 66-71). Відповідно до реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 клієнт відступив факторові вимоги заборгованості до боржників, в тому числі до [PERSON] . Сума виданого кредиту становила 10000,0 грн, заборгованість за процентами 81000,0 грн, заборгованість за комісією 1900,0 грн, загальна сума заборгованості становить 92900,0 грн (а. с. 84). 07.03.2023 укладено договір про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги № 07/03/2023, відповідно до якого ТОВ «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором до відповідача (а. с. 85-89). За змістом відповіді на відзив правочин може вчинятись усно або у письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному в кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронно цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронно цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину (ч. 1 ст. 12 Закону). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у договорі). Вбачається, що [PERSON] , отримавши кредитні кошти та уклавши кредитний договір, намагається уникнути обов`язку з повернення цих грошових коштів. Представник відповідачв вказує лише на те, що процентна річна ставка за користування кредитом є непомірним тягарем для споживача фінансових послуг, але будь-яких доказів цього не надає. У розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Відповідно до п. 1.5.1. договору комісія за надання кредиту становить 1900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. В п. 1.5.2 зазначено, що проценти за користування кредитом 7500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п.1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 Договору. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 Договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п.1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п.1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Тобто, сторони договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідачка погодилась на зазначені умови. Отже, нею було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Таким чином, кредитором нараховано заборгованість відповідно до умов укладеного договору. У вищевказаній справі заборгованість складається із заборгованості за тілом кредиту та заборгованості за відсотками. Позивач не нараховував пеню, неустойку та/або інші штрафні санкції за невиконання умов договору, а лише відсотки, у розмірі та строк, погоджений сторонами. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Крім того, Верховний Суд України на засіданні Судової палати 2.12.2015 при розгляді справи № 6-1341цс15 сформулював наступну правову позицію. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, що виникли з кредитних правовідносин лише у тому випадку, якщо основою позову є порушення прядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типових процентних ставках, валютних скидках і так далі, передуючих укладенню договору. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумний та справедливий. В силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним (постанова Верховного Суду від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15) Таким чином, якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. У відповідності до ст. ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за вищезазначеними кредитними договорами не виконала, у передбачений у договорі строк кошти не повернула, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 1000,00 грн та 10000,0 грн. Вимоги позивача в цій частині є доведеними, а тому підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року зазначає про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у вищезгаданій постанові вказала, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Так, відповідно до ч.1ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Відповідно до пунктів 2.3, 2.3.1, 2.3.1.1 договору про споживчий кредит № 4338349 від 13.08.2021, продовження договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Пролонгація на пільгових умовах -коли позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансового кредиту, що розміщені на веб сайті товариства і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховується за ставкою визначеною п. 1.5.2 Договору. Пролонгація на стандартних базових умовах-позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням усіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позивальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Так, відповідно до умов договору № 4338349 строк користування кредитом становить 30 днів із пролонгацією. Встановлено, що кредитний договір сторони уклали в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України "Про електронну комерцію". Крім того, [PERSON] не заперечувала, що перед підписанням договору вона була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту та таблицею розрахунку його вартості. Вона була повідомлена про суму/ліміт кредиту, строк кредитування з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору; загальні витрати за кредитом за зниженою процентною ставкою; орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за зниженою ставкою за весь строк користування кредитом (у т. ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі), загальну річну процентну ставку за стандартною ставкою, відсотків річних, загальну річну процентну ставку за зниженою ставкою, відсотки річних. Оскільки [PERSON] , ознайомившись зі змістом кредитного договору, паспортом споживчого кредиту, мала реальну можливість відмовитися від укладення цього договору та на момент його підписання щодо спірних умов договору не заявляла, отримавши кредитні кошти, у подальшому не виконувала його умови та покладені на неї договірні зобов`язання, не сплачуючи кредит, що свідчить про свідоме визнання нею умов договору. Тобто, кредитний договір був укладений із дотриманням вимог закону і [PERSON] не довела ті обставини, на які вона посилалась у відзиві як на підставу заперечень. [PERSON] укладено Кредитні договори за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору Позичальник отримав від Кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання Договору, [PERSON] усвідомлювала всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, [PERSON] було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Факт ідентифікації [PERSON] підтверджується довідкою про ідентифікацію, згідно з якою на номер телефону останньої було направлено одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Крім того, відповідачка не заперечує, що всі відомості, вказані у Заявці-Анкеті, є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, реквізити банківської картки, тощо. Також, ідентифікація здійснювалась в ІТС, яке належить первісному кредитору і він гарантував дійсність вимоги при відступленні прав вимоги по даному кредиту. Будь-яких доказів того, що персональні дані [PERSON] (паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки фізично особи-платника податків, номер телефону, банківська картка) були використані для укладення договору від її імені, [PERSON] до суду не надані. Враховуючи наведене, правове регулювання та наявні в матеріалах справи докази вбачається, що між первісними кредиторами та [PERSON] укладено електронний кредитний договір, адже без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладеним. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 по справі №756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства. Крім цього, відповідач у відзиві на позов стверджує про незаконне нарахування їй штрафних санкцій та пені. Водночас, як вбачається з матеріалів справи їй жодних нарахувань, зокрема штрафних санкцій та пені нараховано не було. Позивачем нараховано заборгованість за комісією в сумі 1900,0 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово, відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору № 4338349 від 13.08.2021. Істотні умови договору про споживчий кредит визначені ч. 1 ст. 12 Закону про споживче кредитування, пунктом 10 якої вказується на необхідність зазначення в договорі порядку повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). Частиною 5 ст. 12 Закону про споживче кредитування встановлено нікчемність (недійсність в силу закону) умов договору про споживчий кредит, але тільки тих із них, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом. Відповідно до ч. 2, п. 8 ч. 3 ст. 9 зазначеного вище Закону до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація повинна включати, зокрема, й порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, власних комісій та інших платежів (за наявності), включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися). Із досліджених судом пропозиції (оферти) товариства про умови кредитування, підписаної одноразовим ідентифікатором відповіді (акцепту) про прийняття цієї пропозиції та заявки позичальника, передбачена комісія, пов`язана з наданням кредиту у розмірі 1900,0 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово. Суд відзначає, що сплата одноразової комісії не ставилася умовами кредитного договору від 17.09.2021 як обов`язкова попередня умова отримання кредитних коштів або зазначена комісія встановлена у договорі як плата за надання інформації споживачу про виконання договору, стан заборгованості чи управління боргом тощо, що має надаватися безоплатно. Таким чином, відповідна одноразова комісія є власною комісією кредитодавця, розмір та строк внесення якої прямо передбачений умовами договору про споживчий кредит, з умовами якого відповідач спочатку ознайомився, а згодом погодився, акцептуючи відповідь кредитодавця. Відповідачем не доведено, чому та на якій правовій підставі умов кредитного договору про сплату позичальником одноразової власної комісії кредитодавця, яка визначена саме як плата за надання кредиту, необхідно вважати нікчемною. Отож, передбачена договором комісія за своєю суттю є винагородою кредитодавця за прийняття позитивного рішення для позичальника про надання кредиту. Зазначена умова договору є чинною, а вимог про її недійсність відповідачка до суду не заявила. У вирішені справи по суті суд виходить з того, що строк дії договору було продовжено на стандартних (базових) умовах, тому підлягають стягненню з відповідачки відсотки за користування кредитом протягом усього строку кредитування, зокрема: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) у сумі 11000,0 грн, заборгованість за нарахованими процентами в сумі 69739,0 грн та заборгованість за комісією в сумі 1900,0 грн. Незгода відповідача із розрахунком заборгованості позивача не позбавляє її можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Відповідачко не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсотках, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду від 07.06.2023 (справа № 234/3840/15). Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених кредитором розрахунків. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Що стосується витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначається у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано суду договір про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладений із АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025, прайс-лист АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» затверджений Рішенням загальних зборів 01.11.2023, заявку на надання юридичної допомоги від 01.10.2025, Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала 25000,00 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує постанову ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, за змістом якої у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, складність справи, відповідне клопотання сторони відповідача та критерій реальності таких витрат та пропорційність складності справи вартості послуг адвоката, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 10000,00 грн. Оскільки позов задоволено повністю, понесені позивачем витрати пов`язані з наданням правничої допомоги мають бути стягнуті з відповідача по справі. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача суму судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного, ст. 509, 526, 536, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України, ст. 12 ЦПК України,

Outcome: approved