Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-06 00:00:00

Короткий виклад позицій сторін та учасників справи. Позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в особі представника Дідиченко Д.Г., скориставшись системою «Електронний суд», звернувся в Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 1395-8396 від 16.05.2024 у розмірі 97 761,70 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 16.05.2024 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту https://creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», уклали кредитний договір № 1395-8396. Відповідно до його умов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало відповідачу кредит у розмірі 19 564,40 грн строком на 365 днів, стандартна процентна ставка 1,45 %. Крім того, додатковою угодою № 1 від 22.05.2024 до кредитного договору № 1395-8396 від 16.05.2024 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 800,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 14.07.2025 виникла заборгованість у розмірі 118 689,78 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 19 564,40 грн; заборгованість за нарахованими процентами 99 125,38 грн. При цьому, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 20 928,08 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 97 761,70 гривень. Враховуючи вищезазначене, позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] не повну суму заборгованості, а лише її частину в розмірі 97 761,70 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 19 564,40 грн; заборгованість за нарахованими процентами 78 197,30 грн. Представник відповідача Яцишин А.В. подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив щодо задоволення позову та зазначив, що відповідач [PERSON] ніколи не укладав кредитних договір із позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в тому числі, кредитного договору № 1395-8396 від 16.05.2024. [PERSON] не є користувачем веб-сайту (credos.com.ua), не отримував ніякого одноразово ідентифікатора для підписання кредитного договору. Доказів направлення відповідачу одноразового ідентифікатора до позовної заяви та матеріалів справи не долучено. Крім того, відповідач не отримував на свою карту ніяких грошових зарахувань, як зазначає позивач, в тому числі, згідно ніби укладеного кредитного договору. До матеріалів справи долучено Довідку про перерахування суми кредиту № 1395-8396 від 16.05.2024 в розмірі 17 800,00 грн та 1 800,00 грн відповідачу, де в графі «card_mask» скоріш за все мається на увазі номер картки, яка б належала такому, проте відповідач ніколи не володів платіжною (банківською) картою [NUMBER] . Позивачем не долучено жодних доказів належності платіжної карти, на яку імовірно відбувалось зарахування якихось коштів саме відповідачу. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви (клопотання) учасників справи. Одночасно з поданням позовної заяви представник позивача [PERSON] заявив клопотання про проведення розгляду справи за відсутності представника позивача /а.с. 51/. 22.09.2025 відповідач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін /а.с. 57-62/. 15.10.2025 представник відповідача [PERSON] про ознайомлення з матеріалами справи /а.с. 71-73/. 23.10.2025, 08.12.2025 відповідач [PERSON] подав клопотання про зупинення провадження /а.с. 74-75, 91/. 04.12.2025 представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву /а.с. 84-90/. 19.01.2026 відповідач [PERSON] подав до суду додаткові пояснення у справі /а.с. 100-102/. 23.03.2026 відповідач [PERSON] подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи /а.с. 108/. 31.03.2026 представник відповідача Яцишин А.В. подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції /а.с. 109-110/. Будь-яких інших заяв та/чи клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 головуючим суддею у справі визначено суддю Валовін Ю.В. /а.с. 52/ На виконання вимог ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності відповідача [PERSON] , в результаті чого на запит суду із Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача /а.с. 53/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальності «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 22.01.2026 /а.с. 54/. Ухвалою суду від 26.09.2025 розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27.10.2026 /а.с. 63/. Ухвалою судового засідання від 27.10.2025 розгляд справи відкладено на 08.12.2025 /а.с. 76/. Ухвалою судового засідання від 08.12.2025 суд відмовив відповідачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі /а.с. 94, 95-96/. Розгляд справи відбувся 02.04.2026 за участі відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] заперечили щодо задоволення позову, представник відповідача зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази укладення між позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем [PERSON] кредитного договору № 1395-8396 від 16.05.2024, а також відсутні належні докази отримання кредитних коштів відповідачем за вказаним кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. За наслідком судового засідання 02.04.2026 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та визначив час його проголошення 07.04.2026 о 10:15 год. Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи вищенаведене, дата ухвалення рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальності «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості є дата складення повного судового рішення 13.04.2026. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 16.05.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 1395-8396 в електронній формі, який підписано відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С9025. Відповідно до його умов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надає відповідачу кредит шляхом безготівкового переказу грошової суми у розмірі 17 800,00 грн на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником [PERSON] реквізитів електронного платіжного засобу у п. 13 кредитного договору, графа «ПОЗИЧАЛЬНИК» [NUMBER] , строком на 365 днів з дати його надання 16.05.2024 до дати повернення кредиту 15.05.2025 /а.с. 11-20/. Відповідно до пунктів 4.10, 4.11 вказаного кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,45% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору. Згідно з пунктом 4.16 денна процентна ставка на дату укладення договору становить 1,491 %. Зазначена інформація підтверджується відомостями, що вказані у паспорті споживчого кредиту, який надавався [PERSON] до укладення кредитного договору та був підписаний останнім 16.05.2024 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А9025 /а.с. 29-30/. Як вбачається з пункту 4.3 кредитного договору № 1395-8396 від 16.05.2024 надання додаткових грошових коштів позичальнику у рахунок кредиту та збільшення строку кредитування за цим договором відбувається на підставі додаткового договору до цього договору, який сторони погодили іменувати у своїх відносинах додатковою угодою. Судом встановлено, що 22.05.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору № 1395-8396 в електронній формі, яку підписано відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А0131 /зворотна сторона а.с. 66 а.с. 47/. Відповідно до пунктів 2.1-2.5 додаткової угоди кредитодавець зобов`язується надати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 1 800,00 грн. Дата надання/видачі додаткових грошових коштів у кредит: 22.05.2024. Після надання кредитодавцем позичальнику у кредит додаткових грошових коштів позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 19 564,40 грн, яка складається з суми кредиту, яка була надана позичальнику за договором неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди, та суми додаткових коштів, наданих та позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди. Позичальник зобов`язується повернути суму неповернутого кредиту у строк, що становить 365 календарних днів з моменту укладення цієї додаткової угоди, та на умовах, викладених у кредитному договорі, з урахуванням положень цієї додаткової угоди та сплатити проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі та на умовах, передбачених договором. З урахуванням продовження строку кредитування/строку дії договору згідно викладених вище умов додаткової угоди строк кредитування становить 371 днів. Згідно з пунктом 4 додаткової угоди денна процентна ставка на дату укладення додаткової угоди становить 1,45 %. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконало зобов`язання за кредитним договором та перерахувало [PERSON] на платіжну картку № [NUMBER] за допомогою платіжної системи «LiqPay» 16.05.2024 грошові кошти у кредит в розмірі 17 800,00 грн та 22.05.2024 грошові кошти у кредит в розмірі 1 800,00 грн, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту та листом АТ «ПриватБанк» від 22.07.2025 /а.с. 32-35/. Водночас, відповідач порушив умови кредитного договору, не виконав в повному обсязі взяті на себе грошові зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 14.07.2025 становить 118 689,78 грн з яких: 19 564,40 грн основний борг, 99 125,38 грн залишок відсотків /а.с. 36-38/. Разом з тим, кредитодавцем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» прийнято рішення про можливість застосування до позичальника [PERSON] . Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у сумі 20 928,08 за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 97 761,70 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача не повну суму заборгованість, а лише її частину, а саме заборгованість у розмірі 97 761,70 грн, з яких: 19 564,40 грн прострочена заборгованість за тілом кредиту, 78 197,30 грн заборгованість за нарахованими процентами. Розмір спірної заборгованості за кредитним договором № 1395-8396 від 16.05.2024 відповідачем [PERSON] не спростовано, своїх розрахунків відповідач суду не надав. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закону) якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом 16.05.2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний № 1395-8396 в електронній формі, який було підписано з використанням позичальником [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором С9025. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт, підписаний його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора на електронну пошту, яку ним особисто зазначено, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19 (провадження № 61-1602св20); від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21); від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Отже, факт укладення договору підтверджується достатніми та належними доказами, наданими позивачем, які було досліджено судом. Щодо нарахованих процентів судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У постанові від 28 березня 2018 року по справі 444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Обмеження щодо розміру денної процентної ставки містяться у Законі України № 1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування». Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно пункту 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено, зокрема, частиною 5 такого змісту: максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2,5%, протягом наступних 120 днів 1,5%. Однак, перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу 1 цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Таки чином, строк, встановлений в пункті 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлювався для договорів, укладених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якщо строк дії договорів продовжувався після набрання чинності Законом. Разом з цим, частиною 4 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом слід привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону. Таким чином, кредитний договір № 1395-8396 укладений між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] 16.05.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а тому ТОВ «Укр Кредит Фінанс» мало привести свою діяльність та документи у відповідності з вимогами цього Закону. Однак, судом встановлено, що згідно з пунктами 4.10, 4.16 кредитного договору № 1395-8396 від 16.05.2024 стандартна процентна ставка становить 1,45 %, денна процентна ставка складає 1,491 %, а відповідно до п. 4 додаткової угоди до кредитного договору № 1395-8396 від 16.05.2024 денна процентна ставка становить 1,45 %. Дані положення суперечать ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відтак є нікчемними відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», оскільки обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. (ч. 1, 5 ст. 216 ЦК України). Статтею 217 ЦК України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано докази укладення електронного договору з урахуванням вимог ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», повну інформацію про отримання коштів позичальником та наявності заборгованості в останнього. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог та підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Суд критично оцінює доводи сторони відповідача про те, що у матеріалах справи відсутні докази підписання кредитного договору № 1395-8396 від 16.05.2024 саме [PERSON] а також отримання ним кредитних коштів у сумі 17 800,00 грн та 1 800,00 грн, оскільки такі спростовуються дослідженими судом доказами. Зокрема, в пункті 13 кредитного договору в графі «ПОЗИЧАЛЬНИК» вказано ПІБ [PERSON] , реквізити паспорта, РНОКПП [NUMBER] , що відповідає даним з Єдиного державного демографічного реєстру, які були отриманні судом при встановленні зареєстрованого місця проживання відповідача, а також номер особистого електронного платіжного засобу [NUMBER] , на які згодом позивачем було перераховано кредитні кошти в розмірі 17 800,00 грн та 1 800,00 грн, що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту та листом АТ «ПриватБанк» від 22.07.2025. Доказів того, що паспортні дані відповідача були використані третіми особами для укладення даного кредитного договору, а також доказів, що платіжна картка [NUMBER] не належить відповідачу [PERSON] стороною відповідача суду не надано. Водночас, судом встановлено, що умови кредитного договору № 1395-8396 від 16.05.2024 про встановлення денної процентної ставки вище 1% суперечать ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», відтак такі є нікчемними відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому, у порядку, передбаченому положеннями ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Так, згідно з розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховувалися 371 день, з 16.05.2024 по 05.06.2024 21 день проценти нараховувалися за ставкою 0,01 % у розмірі 37,38 грн, з 06.06.2024 по 21.05.2025 350 днів проценти нараховувалися за ставкою 1,45 %. За таких обставин підлягає перерахуванню розмір нарахованих позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами з урахуванням указаних вище приписів, виходячи із максимального розміру денної процентної ставки, що становить 1%: 19 564,40 грн * 1%*350 днів = 68 475,40 грн. Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 1395-8396 від 16.05.2024 в розмірі 88 077,18 грн, яка складається з 19 564,40 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту та 68 512,78 грн (37,38 грн + 68 475,40 грн) процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи наведене, встановивши вказані вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд приходить до висновку про те, що позов необхідно частково задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1395-8396 від 16.05.2024 у розмірі 88 077,18 грн, яка складається з 19 564,40 грн простроченої заборгованості за тілом кредиту та 68 512,78 грн процентів за користування кредитними коштами. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати у справі, які полягають у сплаті позивачем ТОВ «Споживчий центр» судового збору в розмірі 2 422,40 грн, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь зазначеного позивача з відповідача [PERSON] пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 2 182,43 грн.

Outcome: partial