Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Чечельницького районного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина. Позов мотивує тим, що за час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею і є інвалідом з дитинства. 08 лютого 2013 року рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 17 січня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. 13 вересня 2017 року рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області збільшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1000 гривень щомісячно, з часу вступу рішення в закону силу до досягнення повноліття. Після досягнення дитиною повноліття, а саме з [INFO] відповідач матеріально дитині взагалі не допомагає, участі у його вихованні не приймає, внаслідок чого вона не має можливості сама утримувати їх дитину. Дитина проживає разом із нею, не може обходитися без постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою №14.12/230 Вербського старостинського округу Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області. Грошових коштів на утримання дитини не вистачає. Відповідач перебуває на військовій службі в ЗСУ, отримує високе грошове забезпечення, інших утриманців немає. Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №215/25/1323/В від 12.06.2025, виданого Комунальним некомерційним підприємством ''Вінницька обласна клінічна лікарня Психоневрологічна лікарня ім. Ак. Ющенка Вінницької обласної ради'' син [PERSON] є інвалідом дитинства, потребує стороннього догляду. Відповідно до рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю №215/25/1323/ від 12.06.2025, виданого Комунальним некомерційним підприємством ''Вінницька обласна клінічна Психоневрологічна лікарня ім. Ак. Ющенка Вінницької обласної ради'' син потребує в соціальній та побутовій реабілітації, в психолого - педагогічній реабілітації, в навчанні навичкам занять з фізичної культури. Згідно довідки КНП ''Чечельницька районна лікарня'' №518 їх син знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом - розумова відсталість. Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу КНП ''Чечельницька районна лікарня'' №59 він є інвалідом І групи ''Б'' внаслідок психічного розладу та потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до довідки про склад сім`ї №14.12/230 Вербського старостинського округу Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області дитина проживає з матір`ю. Утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов`язком батьків, зокрема ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Всупереч зазначеним вимогам, відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини. Між нею та відповідачем на момент пред`явлення цього позову не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Право того з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки, тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, з яким проживає їх спільна дитина - інвалід, як це визначено приписами ч. 2 ст. 88 СК України. За таких обставин, просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частин із усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з цим позовом і на весь період інвалідності. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 09 грудня 2025 року представник відповідача, адвокат Конякін М.С. через систему ''Електронний суд'' подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що згідно з позовними вимоги позивач вимагає стягувати аліменти на утримання повнолітнього непрацездатного сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки із усіх видів заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, щомісячно, і на весь період інвалідності. Фактично не заперечуючи проти задоволення позову в частині, звертають увагу на наступні обставини. Позивачка, обґрунтовуючи розмір аліментів, вказує, що відповідач перебуває на військовій службі в ЗСУ по теперішній час, отримує високе грошове забезпечення, інших утриманців немає. Ці доводи є лише припущеннями позивача, нічим не підтверджені та необґрунтовані. Грошове забезпечення військовослужбовця залежить від багатьох факторів (посада, звання, умови проходження служби, наявність додаткових виплат, тощо). Однак, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував наявність у відповідача ''високого'' доходу, так, [PERSON] дійсно є військовослужбовцем, перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у [INFO] . При визначенні розміру аліментів, суд зобов`язаний враховувати стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 27.02.2025 року № 91 відповідач хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст. 2 ст., ризик ССУ-ІІ, гіпертензивне серце, ангіопатію сітківки, післятравматичний лівобічний гонартроз ІІ ст. СПО (01.12.23): артроскопія лівого колінного суглобу, парціальна резекція медіального меніску з приводу застарілого розриву медіального меніску лівого колінного суглобу. Захворювання пов`язані з проходженням військової служби. Також, згідно з цією довідкою [PERSON] визнаний придатним до служби лише у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Ці обставини свідчать про те, що стан здоров`я відповідача погіршився внаслідок військової служби, тому він вимагає додаткових витрат на лікування, медичне забезпечення та реабілітацію. Крім того, на утриманні [PERSON] фактично перебувають його батьки, які є пенсіонерами, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Також позивачка не обґрунтовує такий розмір аліментів на утримання сина, так як у разі задоволення позовних вимог, заявнику не зрозуміло куди ці кошти будуть витрачатися. [PERSON] не надала належного обґрунтування щодо того, як саме був розрахований необхідний розмір аліментів для забезпечення життєвих потреб сина. Оскільки позивачкою не було зазначено, на які саме потреби будуть витрачатися кошти, виникають сумніви у їх належному цільовому використанні. Аліменти призначаються виключно на утримання непрацездатної особи, а не для покриття інших витрат, що позивачка фактично не спростувала. Крім того, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності, що є його власним гарантованим державою джерелом доходу на утримання. Розуміючи, що на утримання непрацездатного сина потрібні певні кошти, заявник вважає, що буде мати можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень. Такий розмір аліментів не буде для нього дуже обтяжливим і забезпечить своєчасне виконання його обов`язків. Просить стягувати з [PERSON] аліменти у розмірі 2500 гривень на користь [PERSON] на утримання сина-інваліда [PERSON] ,. [INFO] , щомісячно на увесь період інвалідності. Позивачка та її представник, адвокат Страшок О.В. у судове засідання не з`явилися, однак позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Відповідач та його представник, адвокат Конякін М.С. у судове засідання не з`явилися, [PERSON] 26.01.2026 надіслав через систему ''Електронний суд'' заяву про розгляд справи у їх відсутності. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши відзив на позовну заяву, суд призодить до наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 11 квітня 2007 року виконавчим комітетом Вербської сільської ради Чечельницького району Вінницької облсті. (а.с. 8) 08 лютого 2013 року рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області по справі №2/151/41/13 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 400 (чотириста) гривень щомісячно, починаючи з 17 січня 2013 року до досягнення повноліття.(а.с.11) 13 вересня 2017 року рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області по справі №151/618/17 збільшено розмір аліментів та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, з часу вступу рішення в закону силу до досягнення повноліття.(а.с.23-24) Згідно довідки КНП ''Чечельницька районна лікарня'' №518 [PERSON] , [INFO] знаходиться на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті з діагнозом - розумова відсталість.(а.с.25) Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №215/25/1323/В від 12.06.2025, виданого Комунальним некомерційним підприємством ''Вінницька обласна клінічна лікарня Психоневрологічна лікарня ім. Ак. Ющенка Вінницької обласної ради'' [PERSON] , [INFO] є інвалідом дитинства та встановлено І Б групу довічно, потребує стороннього догляду.(а.с.17-20) Відповідно до рекомендацій, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю №215/25/1323/ від 12.06.2025, виданого Комунальним некомерційним підприємством ''Вінницька обласна клінічна лікарня Психоневрологічна лікарня ім. Ак. Ющенка Вінницької обласної ради'' [PERSON] , [INFO] потребує в отриманні реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я, соціальній та побутовій реабілітації, в психолого-педагогічній реабілітації, в навчанні навичкам занять з фізичної культури.(а.с.13-16) Згідно висновку лікарської комісії медичного закладу КНП ''Чечельницька районна лікарня'' №59 та 115 [PERSON] , 2007 року народження, є інвалідом І групи ''Б'' внаслідок психічного розладу та потребує постійного стороннього догляду.(а.с.12-79) Відповідно до довідки №14.12/230, виданої Вербським старостинським округом Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області вбачається, що [PERSON] зареєстрований разом із мамою [PERSON] за адресою [ADDRESS] . [PERSON] здійснює догляд за сином [PERSON] , особою з інвалідністю І групи Б.(а.с.10) Згідно довідки про отримання (неотримання) допомоги [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Гайсинськогої РДА та її з 01.01.2025 до 30.06.2025 призначено допомогу, а саме державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю. (а.с.22) Між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів на повнолітнього непрацездатного сина інваліда відповідача. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198, 200, 201 СК України). Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України). Аналіз статтей 198, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх непрацездатних повнолітніх дочок, синів, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. При цьому не має значення, яку групу інвалідності має дитина. Батьки, за загальним правилом, мають добровільно утримувати свою непрацездатну дитину. В разі відмови батьків від надання утримання аліменти можуть бути стягнені з них рішенням суду за позовом як самої дитини, так і того з батьків, з яким проживає дитина. Положеннями ст. 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 1 Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', непрацездатними є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Важливою є непрацездатність повнолітньої дитини за станом здоров`я, тобто наявність у дитини статусу інваліда. Інвалідом визнається особа зі стійким розладом функцій організму, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що призводить до обмеження нормальної життєдіяльності, викликає в особи потребу в соціальній допомозі і посиленому соціальному захисті, а також виконання з боку держави відповідних заходів для забезпечення її законодавчо визначених прав (ст. 1 Закону України ''Про реабілітацію інвалідів в Україні''). Подібне визначення інваліда міститься і у Законі України ''Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні''. Отже, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] має І Б групу інвалідності безстроково, потребує постійного стороннього догляду та допомоги, яку надає йому матір, матір не може працевлаштуватися через хворобу сина та потребує матеріальної допомоги від батька. Твердження представника відповідача, адвоката Конякіна М.С. про те, що на утриманні відповідача перебувають батьки пенсіонери, не свідчить про те, що він не взмозі сплачувати аліменти на дитину в розмірі 1/4, оскільки відсутні докази повного утримання ним батьків, місце реєстраці не є підтвердженням повного утримання відповідачем батьків, а також вони є пенсіонерами та мають отримувати пенсію. Заперечення щодо стягнення 1/4 розміру аліментів у зв`язку з тим, що відповідач не має високого доходу та має ряд хвороб, не є підставою для стягнення зазначеної відповідачем суми у розмірі 2500 гривень, оскільки при визначенні 1/4, аліменти будуть стягуватися у частці від його доходу та прямо будуть залежати від нього. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження і розмір аліментів слід визначити в розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача. У відповідності до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", звідповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved