Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

[PERSON] 19.11.2025 звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] в якій позивач просить: зменшити розмір аліментів, стягнутих із [PERSON] , на підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2024 року, на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , з 1/4 частки від усіх видів заробітків та доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/8 частки від усіх видів заробітків та доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову (19.11.2025) і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач відповідачкою мають спільних дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачкою розірваний рішенням Менського районного суду Чернігівської області 04.04.2017 року. 25.02.2019 Московським районним судом м. Харкова було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.01.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Постановою Харківського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходів та на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 21.12.2023 року і до закінчення навчання (21.06.2024 рік), але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. 01.12.2020 [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] . [INFO] у [PERSON] народилася донька [PERSON] . З 17.09.2025 дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною по досягненню нею 3-річного віку, заробітна плата з цього часу їй не виплачується. Та відповідно до ст. 84 СК України має право на утримання від чоловіка та батька дитини, оскільки не працює. Зазначає, що на даний час сімейний стан позивача змінився та виникли обставини, які збільшили його фінансове навантаження, чим істотно погіршили його матеріальне становище, що є підставою для зменшення розміру аліментів за ст. 192 Сімейного кодексу України. Ухвалою суду від 25.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження. 09.12.2025 року сторона відповідача надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] про зменшення розміру аліментів повністю, оскільки позивач не довів наявності істотної зміни обставин, яка б унеможливлювала належне виконання ним обов`язку щодо утримання дитини у розмірі 1/4 частини від його доходу, зазначає, що позивач (згідно його декларацій за 2023-2024 роки які додаються до відзиву) має готівкові та безготівкові кошти, розмір яких постійно зростає, нерухоме майно у власності та у володінні, зазначає що відповідач не володіє із доньками нерухомим майном в жодній країні світу. Також зазначає, що посада судді яку обіймає позивач передбачає стабільний та гарантований державою дохід, що унеможливлює істотне погіршення матеріального становища позивача, а отже не дає правових підстав для зменшення аліментів. Крім того, 09.12.2025 року сторона відповідача подала до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги зустрічної позовної заяви обґрунтовано тим, що Постановою Харківського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2024 року - змінено. Стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходів та на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 21.12.2023 року і до закінчення навчання (21.06.2024 рік), але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Після ухвалення рішення у справі матеріальне становище позивача за зустрічним позовом істотно погіршилося, а потреби дитини істотно зросли. [PERSON] зазначає що її доходи значно погіршилися. Вона з донькою [PERSON] постійно проживають в м. Абердін (Велика Британія). Рівень витрат на забезпечення доньки значно зріс: оренда житла та комунальні платежі; шкільні обіди, харчування, одяг, засоби гігієни; лікування зубів у 20232025 рр.; обов`язкові шкільні витрати (канцелярія, транспорт, форма); додаткові заняття з англійської та математики. Рівень забезпечення [PERSON] який є чинним суддею Сосницького районного суду Чернігівської області свідчить про його реальну можливість брати участь у повному фінансуванні потреб дитини. Зменшення аліментів у такій ситуації суперечить принципу найкращих інтересів дитини та не відповідає вимогам закону. 10.12.2025 року від [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив за первісним позовом, в якому позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю. Зазначає, що обставини, на які я посилається у позові як на підставу для зменшення розміру аліментів виникли у 2025 році. Звертає увагу на те, що відповідачка вже отримує 1/4 частину доходу на утримання доньки [PERSON] . Також, подала позов про стягнення ще 1/4 частини на утримання доньки [PERSON] і в разі задоволення позову аліменти стягуватимуться з дня подання позовної заяви. Якщо здійснити розрахунок витрат на утримання чотирьох утриманців трьох доньок та дружини, яка не має власного доходу і виходити із засад рівності утриманців (приблизно 25 % доходу на кожну особу), то загальний обсяг утримання сягатиме 100 % його доходу. У такому разі позивач фактично не отримуватиме жодних коштів для забезпечення власних життєвих потреб. [PERSON] вважає, що подання відповідачкою зустрічного позову є зловживання правами з метою затягування розгляду справи, оскільки стягнення аліментів у новому розмірі за первісним позовом може бути також виконуватися і з моменту набрання рішенням законної сили. 14.12.2025 року [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив за первісним позовом. [PERSON] обґрунтовує заперечення наступним. Позивач фактично за власним бажанням припинив участь у житті дітей; не має стосунків з доньками понад два роки; не цікавиться щиро їхнім станом, навчанням та здоров`ям багато років; участь у матеріальному забезпеченні дітей здійснює виключно під примусом судових рішень. Всі витрати, пов`язані з утриманням, проживанням та навчанням дітей у Великій Британії, де рівень витрат є об`єктивно значно вищим, відповідач несе самостійно. Народження у позивача дитини в новій сім`ї є його свідомим життєвим вибором і не може автоматично зменшувати обсяг його обов`язків щодо дітей, які проживають окремо від нього. Новонароджена дитина, яка проживає у повній сім`ї разом з батьком, не може бути ототожнена з дитиною, яка проживає окремо від батька, навчається, проживає за кордоном із 2022 року у країні з вищим рівнем витрат. Витрати на дітей різного віку, у різних умовах проживання, не є однаковими, а тому механічний поділ доходу «порівну на всіх дітей» суперечить вимогам ст. 182, 185 СК України та усталеній судовій практиці. Ухвалою суду від 03.02.2026 об`єднано зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Ухвалою суду від 23.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів до судового розгляду. В судове засідання [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти зустрічного позову заперечував. [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надавала. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, сторони належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18.08.2007 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 04.04.2017 у справі № 745/119/17. Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 06.01.2006 та серії [NUMBER] від 23.04.2013. 25.02.2019 року Московським районним судом м. Харкова видано судовий наказ у справі № 643/357/19, яким стягнуто з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.01.2019 року і до досягнення дітьми повноліття. [INFO] старша донька сторін [PERSON] досягла повноліття, відтак стягнення з відповідача аліментів на її утримання припинилося, а розмір аліментів на молодшу доньку [PERSON] складав 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2024 року позов [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину та стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задоволено частково. Стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 21.12.2023 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 100 грн 00 коп та витрати на переклад у розмірі 1 266 грн 00 коп, та на користь держави судовій збір у розмірі 322 грн 08 коп. В іншій частині позову відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.08.2024, рішення Московського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2024 року змінено. Позов [PERSON] - задоволено частково. Стягнуто зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини доходів та на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 21.12.2023 року і до закінчення навчання (21.06.2024 рік), але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Після початку повномасштабного вторгнення [PERSON] разом з дітьми покинула територію України і наразі вони проживають у в місті Абердін (Велика Британія). 01 грудня 2020 [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.12.2020 року. [INFO] у подружжя народилася донька [PERSON] , про що 01.07.2025 ВДРАЦС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції складено відповідний актовий запис № 548 батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки від 06.10.2025 № 500 виданої Державним бюро розслідувань Тібеж Олесі Станіславівні про те, що вона з 17.09.2025 перебуває у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Згідно витягів з реєстру територіальної громади [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані квартирі за адресою: [ADDRESS] . У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний стан та погіршилося матеріальне становище. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Підставою для зміни розміру аліментів, визначеного судовим рішенням, є доведеність у судовому засіданні суттєвої зміни (погіршення або покращення) матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Така зміна обставин має настати після того, як суд визначив первісний розмір аліментів. Зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину та дружину до досягнення дитиною трьох років, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Позивач не довів належними та допустимими доказами, погіршення свого матеріального стану, з наданих [PERSON] декларацій вбачається, що позивач має стабільну суддівську винагороду та значні фінансові заощадження. Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, матір. За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів на дитину відсутні, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Виплата аліментів на дитину є виключним правом дитини та обов`язком батьків до її повноліття, затвердженим законодавством України. Відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з правовими позиціями, викладеними у п.п. 3 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що [PERSON] , з якою проживає донька [PERSON] , звертаючись до суду, просить збільшити розмір аліментів стягуваних з відповідача за рішенням суду з 1/4 частки всіх видів його доходу до 1/3 при цьому вказує на збільшення потреб дитини та зменшення власних доходів. Судом досліджено надані позивачем за зустрічним позовом документи а саме: довідку Податкової і митної служби Великої Британії про оподатковуваний дохід від роботи в компанії «Медітерейніан Абердін Лімітед», виписку про сплату орендної плати за житло, та сплати за постачання газу, довідку про місце проживання у м. Абердин, довідку про перебування на консульському обліку, виписку з рахунку Стоматологічної клініки «Кінгсвеллз» за період з 09.11.2023 по 01.02.2024 щодо здійснення лікування [PERSON] , довідку ФОП [PERSON] щодо надання послуг з вивчення англійської мови для [PERSON] , роздруківку з Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 та 2024 роки щодо [PERSON] . Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів. З моменту ухвалення судового рішення від 14.08.2024 у справі №643/13491/23 у відповідача, [INFO] народилася донька [PERSON] , а дружина на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тобто підстав вважати, що матеріальне становище батька дитини покращилось у суду немає. Саме по собі матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, має істотне значення для розв`язання відповідного спору, водночас при цьому підлягають врахуванню конкретні обставини справи. Посилання позивачки на те, що розмір аліментів є недостатнім для належного утримання дитини, не може відповідно до закону бути достатньою підставою для задоволення вимоги про збільшення розміру аліментів. Витрати, які [PERSON] змушена нести під час проживання у Великій Британії, насамперед пов`язані з вибором даної країни для проживання. Вартість проживання у Великій Британії істотно відрізняється від витрат на проживання як в Україні так і в більшості інших європейських країн. Із матеріалів справи вбачається, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів пройшов не значний час, доказів істотного погіршення матеріального стану [PERSON] матеріали справи не містять, як і не містять доказів істотного зростання потреб дитини. Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Обираючи для проживання [PERSON] , [PERSON] мала б врахувати власні можливості проживання у цій державі, зокрема щодо можливості працевлаштування, отримання соціального захисту для себе та дітей та спроможності нести витрати, рівень яких є значно вищим порівняно з Україною. З урахуванням зазначених обставин, а саме те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд дійшов висновку, що заявлені позивачкою вимоги про збільшення розміру аліментів не є обґрунтованими, а отже не підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed