Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

ТОВ «ЕЙС» 08.01.2026 звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7670495 від 10.03.2024 у розмірі 29120,00 грн., судові витрати в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 10.03.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7670495 на суму 8000,00 грн. у формі електронного документу з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Перед укладенням Кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт кредитодавця, ознайомився з правилами надання коштів у кредит, зареєструвався на даному сайті, створивши Особистий кабінет позичальника, заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані, номер банківської картки для перерахування коштів, пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу після того, як сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в т.ч. щодо розміру кредиту, строку та умов користування коштами, розміру і типу процентної ставки. На виконання умов Кредитного договору 10.03.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПЕЙТЕК» на платіжну картку № 5168-74ХХ-ХХХХ-9153 відповідача, виконавши свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. 23.10.2024 між Первісним кредитором та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 23.10/24-Ф, за умовами якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі боржників №б/н від 23.10.2024. 16.05.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» було укладено Договір факторингу № 16/05/25-Е, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 33120,00 грн., з яких 8000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 21120,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, 4000,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Посилаючись на те, що відповідач кредит та відсотки за його користування не сплачує, просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором, витрати на професійну правничу допомогу та судові витрати по справі. Розгляд справи просить здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, а у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою від 13.01.2025 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено сторонам строки для подачі відзиву, відповіді на відзив та заперечення, а також задоволено клопотання позивача про витребування доказів від АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та призначено судове засідання на 12.02.2026 (а.с.77-78), проведення якого було відкладено по причині неявки відповідача. 28.01.2026 на виконання ухвали від 13.01.2025 до суду від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшла витребувана інформація (а.с.86-88). Виклик відповідача [PERSON] , місце проживання якого невідоме, здійснювався в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному вебсайті судової влади (а.с.97,107). Окрім того, відповідач [PERSON] про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся також шляхом доставки повістки до електронної скриньки на зазначену в позовній заяві електронну адресу відповідача (а.с.81), а також шляхом доставки повідомлення у додаток «Viber» щодо документу «Судова повістка-повідомлення про судове засідання» (а.с.91). Таким чином відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в прохальній частині позову просить розглядати справу за його відсутності. Також вказав, що у випадку неявки відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи. З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом (Постанова ВС від 13.10.2025 у справі №572/3022/24). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, однак в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило, відзив на позовну заяву не подавав. З огляду на вказане суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, протокольно ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Урівноваженням прав відповідача є його право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які він міг подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням його позиції. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. З матеріалів справи убачається, що 10.03.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 7670495 про надання споживчого кредиту за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок «CreditPlus», відповідно до умов якого Товариство надає споживачеві кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (а.с.8-12). Сума кредиту складає 8000,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що є додатком №1 до Договору. Тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4. цього Договору (п.1.5.). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] (п.2.1.). Вищевказний договір, а також Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 7670495 від 10.03.2024, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит (а.с.12), підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А4579, а також Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.13-14) підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UE2787. Отже, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої Кредитодавцем мають бути перераховані грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. Із листа ТОВ «ПЕЙТЕК» від 13.11.2024 вбачається, що відповідно до відомостей Реєстру платіжної інфраструктури ТОВ «ПЕЙТЕК» було успішно перераховано кошти на користь фізичної особи від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 10.03.2024 8000,00 грн. зарахування на картку маска картки [NUMBER] (а.с.55-56). Згідно наданої АТ «ПРИВАТБАНК» інформації на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 10.03.2024 було зараховано кошти на суму 8000,00 грн. Крім того, банк надає підтверджуючу інформацію у вигляді виписки щодо зарахування грошових коштів на вказаний рахунок у сумі 8000,00 грн. 10.03.2024 (а.с.86-88). Сума заборгованості відповідача підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, який не спростовано відповідачем, та з якого вбачається нарахування процентів з 10.03.2024 по 08.07.2024; жодної проплати за укладеним договором позичальником не було здійснено; всього заборгованість станом на 22.10.2024 становить 33120,00 грн., з яких 8000,00 грн. основний борг, 21120,00 грн. проценти, 4000,00 грн. штраф (а.с.20-24). Отже наведені обставини укладання договору виконання кредитором обов`язку із надання грошових коштів у кредит, та невиконання відповідачем позичальником обов`язку із їх повернення та сплати відсотків, є встановленими судом й відповідачем не спростовані. Своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та розміром і порядком сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», викладені Верховним Судом у постановах 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19, від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20, від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20 та ін. Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07.10. 2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19 та ін. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 23.10.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС`права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача (а.с.25-33,36), згідно реєстру боржників до вказаного договору під номером 3318 зазначено боржника [PERSON] (а.с. 34-35,57-58). В подальшому 16.05.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» укладено договір факторингу № 16/05/25-Е, відповідно до умов якого фактор зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов'язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов'язання (позики), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов'язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід'ємною частиною договору (а.с.37-41,45-46). Згідно з Реєстром боржників до Договору факторингу № 16/05/25-Е від 16.05.2025 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 7670495 від 10.03.2024, загальна сума заборгованості по кредиту становить 33120,00 грн., яка складається із : заборгованість по основному боргу в сумі 8000,00 грн., заборгованість по відсотках в сумі 21120,00 грн. та пеня/штрафи 4000,00 грн. (а.с.42-43), вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача без нарахованої суми штрафу в розмірі 4000,00 грн. Відтак право вимоги за кредитним договором № 7670495 від 10.03.2024 були передані ТОВ ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому позивачу ТОВ «ФК «ЕЙС» на підставі реєстрів прав вимог, які оформлені належним чином. Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обов'язок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК). На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (правонаступником якого є позивач), належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти в кредит, тоді як відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, розмір такої заборгованості відповідачем в порядку встановленому ЦПК України не спростований, а отже позовні вимоги про її стягнення підлягають задоволенню. Щодо питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав: копію Договору про надання правничої допомоги від 20.08.2025 № 20/08/25-01 (а.с.59-60); копію Додаткової Угоди №25771055776 від 11.09.2025 до Договору (а.с.61); протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги (а.с.60 на звороті); копію Акту прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2025, згідно з яким адвокат надав клієнту послуги на загальну суму 7 000 грн. (а.с.62) свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №7073/10 (а.с.64). На думку суду, витрати позивача на професійну допомогу є документально підтвердженими. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачем не подавалося, заперечень щодо співмірності та розумності витрат на оплату послуг адвоката не надходило, хоча згідно положень частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України саме на іншу сторону покладено обов'язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов'язок доведення їх неспівмірності. У своїй Постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 Верховний Суд висловив позицію про те, що саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Враховуючи викладене вище з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за розгляд справи в суді в сумі 2422,40 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Outcome: approved