Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

У грудні 2025 року до суду звернулося АТ «Акцент-Банк» (надалі банк, позивач) із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказували, що 27 січня 2025 року, [PERSON] , будучи клієнтом банку, уклала з банком кредитним договір № АВН0СТ155101737970480264 щодо надання кредиту в розмірі 12 000,00 грн. строком на 36 місяців (тобто до 26.01.2028 року), зі сплатою процентів у розмірі 85% на рік. Зазначали, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав позичальнику кредит згідно з умовами кредитного договору. Відповідач у свою чергу не виконувала належним чином умови кредитного договору, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 17.11.2025 року, становить 15 527,37 грн., з яких: 11 524,08 грн. заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 3819,67 грн. заборгованість за процентами та 183,62 грн. заборгованості за пенею, яку позивач просив стягнути з відповідача на їх користь, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді від 30 січня 2026 року відкрито провадження у справі, залучено сторін, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в межах робочого часу суду. Відповідач не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Станом на день розгляду справи та ухвалення судом рішення, учасники справи не подавали будь-які заяви, клопотання про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи з викликом учасників справи у судове засідання. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступне. 27 січня 2025 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , шляхом підписання останнім Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» та Заяви про надання послуги «Швидка готівка» було укладено кредитний договір № АВН0СТ155101737970480264. На підставі Заяви про надання послуги «Швидка готівка» відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 85% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до пунктів 3-5 договору, мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту 12 000,00 грн. строк кредиту 36 місяців - з 27.01.2025 року до 26.01.2028 року включно. Згідно пункту 7 кредитного договору встановлено розмір щомісячного ануїтетного платежу у розмірі 937,37 грн. Платіжна картка, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту № 5169155127883617, погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом зарахування коштів на рахунок № [NUMBER] (пункти 8, 9, 11 договору). Заява про надання послуги «Швидка готівка», Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставка за договором про споживчий кредит підписані шляхом накладання відповідачем електронного підпису, що перевіряється за допомогою відкритого ключа. Факт перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 12 000,00 грн. підтверджується меморіальним ордером № TR.43858160.36392.65455 від 27.01.2025 року (а.с. 14 зворот). Згідно з виписки по кредиту від 17.11.2025 року, за період з 27.01.2025 року по 16.11.2025 року заборгованість відповідача за договором становить 15 501,29 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 17.11.2025 року, заборгованість становить 15 527,37 грн., з яких: 11 045,27 грн. залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 478,81 грн. залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту) (прострочений),, 3819,67 грн. загальний залишок заборгованості за процентами, 183,62 грн. пеня. Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаного вище договору, врегульовані нормами ЦК України. Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуваннями вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 628 ЦК України та статті 629 ЦК України закріплено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 цього ж Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Підписавши кваліфікованими електронними підписами заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101737970480264 від 27.01.2025 року сторони дійшли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, на виконання якого відповідачу було видано кредит у сумі 12 000,00 грн. що підтверджується меморіальним ордером та випискою про рух коштів по кредиту. За загальними правилами, передбаченими статтями 526-530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та в установлений строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що позивачем належним чином доведені обставини виникнення між сторонами кредитних правовідносин та факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів у розмірі та на умовах, визначених договором, презумпція правомірності якого не спростована. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Проте, укладений між сторонами договір споживчого кредиту не передбачає права кредитора вимагати дострокового повернення споживчого кредиту, а матеріали справи не містять доказів повідомлення кредитором у письмовій формі споживача про наявність заборгованості із наданням строку для усунення порушення умов договору про споживчий кредит. Оскільки обов`язок позичальника [PERSON] з повернення кредиту та сплати процентів визначений ануїтетними платежами у розмірі по 937,37 грн. протягом 35 місяців та 937,24 грн. в останній 36 місяць строку кредитування з 27.01.2025 року по 26.01.2028 року, задоволенню підлягають вимоги АТ «Акцент-Банк» лише щодо простроченої заборгованості станом на 17.11.2025 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 27.01.2025 року, укладеним між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , станом на 17.11.2025 року, розмір простроченої заборгованості за тілом кредиту становить 478,81 грн., загальний залишок заборгованості за процентами становить 4120,66 грн. Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 183,62 грн., суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Пеня нарахована позивачем у період дії в Україні воєнного стану, тому вона підлягає списанню кредитодавцем, а отже у задоволенні такої позовної вимоги слід відмовити. Таким чином, суд прийшов до висновку, що існують правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101737970480264 від 27.01.2025 року у розмірі 4298,48 грн., з яких: 478,81 грн. заборгованість за тілом кредиту та 3819,67 грн. заборгованість за процентами. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов задоволено судом на суму 4298,48 грн., що складає 27,68% від заявленого позивачем розміру 15 527,37 грн. Враховуючи факт часткового задоволення судом позовних вимог у розмірі 27,68%, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 670,52 грн. (27,68% від 2422,40). При цьому позивачу необхідно відмовити у поверненні сплаченого судового збору у розмірі 1751,88 грн. (2422,40 670,52). Сторони не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат. Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих учасниками справи доказів.

Outcome: partial