Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

19.03.2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулось до суду з даним позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 17.10.2022 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачем було укладено кредитний договір №3222042, відповідно до якого відповідач отримав грошові кошти у сумі 20 000,00 грн. та зобов`язалася повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. Згідно п. 1.1. договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3222042, укладення цього договору здійснювалось сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується через Вебсайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому Клієнт самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Вебсайту/ІТС Товариства. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договору. 13.09.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу № ККЛУ-19032023, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. На момент подання позовної заяви зобов`язання з приводу повернення кредитних коштів відповідачем не виконано ані первісному кредитору, ані новому, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 142 982,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 20 000,00 грн., заборгованості за відсотками 122982,00 грн. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, а тому представник просив стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються з витрат на судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., та витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. У прохальній частині позову представник позивача просив розглянути справу за його відсутності (а.с.11). Ухвалою про відкриття провадження від 14.04.2025 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали, на подання відзиву на позовну заяву. Вказана ухвала була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду, як не вручений, за закінченням терміну зберігання (а.с.50). Ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 131 ЦПК України, вважається доставленою. Крім того, в матеріалах справи наявні докази направлення відповідачу копії позову з доданими матеріалами, номер відправлення (ШКІ) 0501114985779 (а.с.34 зворот -35). Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, та у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, суд приходить до наступного. Між сторонами виникли правовідносини щодо заборгованості за кредитним договором, які регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Судом встановлено, що 17.10.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №3222042 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач 17.10.2022 року о 13-09 год. отримав кредит у розмірі 20 000,00 грн., шляхом перерахунку коштів на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» - 32220421666001344, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» 5dea748a-401e-419b-9e57-a1b29f1e3fbf (а.с.31 зворот) . Вказаний договір був підписаний відповідачем 17.10.2022 року о 13:07 год. з використанням електронного цифрового підпису В913, який було відправлено на номер телефону, зазначений відповідачем [NUMBER] (а.с.31). Відповідно до умов договору відповідачу надано грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн., строком на 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, знижена процентна ставка - 1,19% в день, застосовується з дати видачі кредиту до 16.11.2022 року, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки, зокрема до вказаного строку (включно) (+3 дні) здійснена сплата першого платежу з оплату процентів, згідно графіку платежів або здійснено часткове повернення кредиту (а.с. 20-24). Згідно розрахунку заборгованості за вищевказаним кредитним договором, у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 142 982,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 20 000,00 грн., заборгованості за відсотками 122 982,00 грн. (а.с. 27 зворот-30). Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 625 ЦК України встановлено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Згідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України , правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Згідно договору факторингу №ККЛУ-13092023 від 13.09.2023 року, укладеного між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», до останнього перейшло право вимоги за вищевказаним кредитним договором. На підтвердження даного факту до матеріалів справи долучено Витяг з реєстру боржників до Договору факторингу №ККЛУ-13092023 від 13.09.2023 року (а.с.31-33, 33 зворот). На адресу відповідача надіслано досудову вимогу з пропозицією погасити вказану заборгованість (а.с.34 зворот). Як вбачається з розрахунку заборгованості, після відступлення права вимоги, боржник не здійснював погашення заборгованості, чим порушив вимоги ст.ст.1049,1054 ЦК України, а отже порушене право нового кредитора підлягає захисту в судовому порядку. Підсумовуючи викладене, позивачем доведено отримання відповідачем кредитних коштів, а також порушення [PERSON] умов кредитного договору, а відповідачем, в свою чергу, розрахунок позивача жодним чином не спростовано, а отже позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до відповідача підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 8.ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та адвокатом Усенком М.І. було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 0103 від 01.03.2024 року (а.с.36 зворот). До Договору долучено ордер, адвокатське свідоцтво, Витяг із замовлення №23 до договору про надання правової допомоги №0103 від 01.03.2024 року, згідно якого вартість послуг склала 5 000,00 грн., Детальний опис наданих послуг та їх вартість, рахунок на оплату послуг №31 від 17.02.2025 року (а.с.37). Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Суд вважає, що склад та розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим та підтвердженим у розмірі 5 000,00 грн., відповідає критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, ціною позову, значенням справи для сторони. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило. Суд, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу 5 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved