Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі за текстом скорочена назва ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 136 921,80 грн. Позов мотивовано тим, що відповідачем [PERSON] укладено 8 кредитних договорів із наступними кредиторами: ТОВ «Стар файненс груп» № 38746-03/2024 від 30.03.2024, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 79288288 від 30.03.2024, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 2227587 від 29.03.2024, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 2438839 від 11.04.2024, ТОВ «Мілоан» № 5957062 від 03.04.2024, ТОВ «Аванс кредит» № 07679-03/2024 від 05.03.2024, ТОВ «Аванс кредит» № 23847-04/2024 від 14.04.2024, ТОВ «Авентус Україна» № 7692348 від 16.03.2024, та на підставі укладених наступних договорів факторингу між первісними кредиторами (клієнтами) та фактором позивачем у цій справі ТОВ «ФК «ЄАПБ»: № 29072024 від 29.07.2024, № 14/06/21 від 14.06.2021, № 14/06/21 від 14.06.2021, № 28082024/1 від 28.08.2024, № 28082024/2 від 28.08.2024, № 21102024 від 21.10.2024, № 21102024 від 21.10.2024 та № 21112024 від 21.11.2024, відповідно, позивач ТОВ «ФК «ЄЄАПБ» набув право вимоги до відповідача у цій справі [PERSON] , на відповідні суми. Так, заборгованість кредитним договором № 38746-03/2024 складає 29 050,00 грн, з яких ??8 300,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, ??20 750 грн - за відсотками; ??за договором позики № 79288288 в розмірі 10 842,30 грн, з яких ??3 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, ??443,80 грн - за відсотками, ??6 898,50 грн - за пенею, за договором позики № 2227587 в розмірі 9 675 грн, з яких ??3 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, ??675 грн - за відсотками, ??6 000 грн за пенею, за кредитним договором № 2438839 в розмірі 10 228,50 грн, з яких ??3 000 грн - сума заборгованості за основним зобов?язанням, ??6 871,50 грн - за процентами, ??357 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, за кредитним договором № 5957062 в розмірі 18 080 грн, з яких ??4 000 грн - сума заборгованості за основним зобов?язанням, ??12 168 грн - за процентами, ??880 грн - заборгованість за комісією, ??1 032 грн - за неустойкою, за кредитним договором № 07679-03/2024 в розмірі 22 750 грн, з яких ??7 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, ?15 750 грн - за процентами, за кредитним договором № 23847-04/2024 в розмірі 28 000 грн, з яких ??7 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, ??21 000 грн - за процентами, за кредитним договором № 7692348 в розмірі 8 296 грн, з яких ??2 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, ??5 236 грн - сума заборгованості за відсотками, ??1 060 грн - за пенею, штрафами. Всього заборгованість за вісьмома договорами складає 136 921,80 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] . Також, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 028 грн та витрати пов`язані з розглядом справи (витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів) в розмірі 1 514 грн, відповідно до попереднього розрахунку. Відповідачем заяви по суті справи до суду не подано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 04.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження. Визначено порядок подання до суду документів по суті у справі. Ухвалою суду від 29.07.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 07.01.2026 ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів у АТ КБ «Приватбанк». Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. У визначену дату та час судового засідання відповідач у справі не з`явився. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. У ситуації, що розглядається, суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 31.03.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що між відповідачем [PERSON] укладено кредитні договори із ТОВ «Стар файненс груп» № 38746-03/2024 від 30.03.2024, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 79288288 від 30.03.2024, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 2227587 від 29.03.2024, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 2438839 від 11.04.2024, ТОВ «Мілоан» № 5957062 від 03.04.2024, ТОВ «Аванс кредит» № 07679-03/2024 від 05.03.2024, ТОВ «Аванс кредит» № 23847-04/2024 від 14.04.2024, ТОВ «Авентус Україна» № 7692348 від 16.03.2024. Зазначені кредитні договори підписано відповідачем в порядку ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідачем договори підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем кредитними договорами із додатками, із зазначенням відомостей щодо їх підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов кредитних договорів грошові кошти кредитодавці зобов`язувались надати відповідачу в безготівковій формі. Відповідно до змісту укладених договорів факторингу між первісними кредиторами (клієнтами) та фактором позивачем у цій справі ТОВ «ФК «ЄАПБ»: № 29072024 від 29.07.2024, № 14/06/21 від 14.06.2021, № 14/06/21 від 14.06.2021, № 28082024/1 від 28.08.2024, № 28082024/2 від 28.08.2024, № 21102024 від 21.10.2024, № 21102024 від 21.10.2024 та № 21112024 від 21.11.2024, позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув право вимоги до відповідача у цій справі [PERSON] , на відповідні суми, що підтверджується відповідними договорами факторингу, актами прийому-передачі реєстрів боржників, витягами з реєстрів боржників, в яких зазначено реквізити кредитних договорів із визначенням загальної суми зобов`язання відповідача перед первісним кредитором, із деталізацією зобов`язання з поділом на їх види основна сума боргу, проценти, комісія, неустойка. Так, заборгованість кредитним договором № 38746-03/2024 складає 29 050,00 грн, з яких ??8 300,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, ??20 750 грн - за відсотками; ??за договором позики № 79288288 в розмірі 10 842,30 грн, з яких ??3 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, ??443,80 грн - за відсотками, ??6 898,50 грн - за пенею, за договором позики № 2227587 в розмірі 9 675 грн, з яких ??3 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, ??675 грн - за відсотками, ??6 000 грн за пенею, за кредитним договором № 2438839 в розмірі 10 228,50 грн, з яких ??3 000 грн - сума заборгованості за основним зобов?язанням, ??6 871,50 грн - за процентами, ??357 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту, за кредитним договором № 5957062 в розмірі 18 080 грн, з яких ??4 000 грн - сума заборгованості за основним зобов?язанням, ??12 168 грн - за процентами, ??880 грн - заборгованість за комісією, ??1 032 грн - за неустойкою, за кредитним договором № 07679-03/2024 в розмірі 22 750 грн, з яких ??7 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, ?15 750 грн - за процентами, за кредитним договором № 23847-04/2024 в розмірі 28 000 грн, з яких ??7 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, ??21 000 грн - за процентами, за кредитним договором № 7692348 в розмірі 8 296 грн, з яких ??2 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, ??5 236 грн - сума заборгованості за відсотками, ??1 060 грн - за пенею, штрафами. Всього заборгованість за вісьмома договорами складає 136 921,80 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] . Позивачем на підтвердження сум заборгованості за кредитними договорами надано розрахунки боргу, після набуття права вимоги за кредитними договорами позивачем нарахування не здійснювались. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини), на підставі прав вимоги, що виникає у позивача внаслідок відступлення прав вимоги (договорів факторингу). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1054 ЦК України також передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц). Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Принцип диспозитивності цивільного судочинства передбачає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Предметом доказування у цій справі є факт укладення кредитних договорів, а також що є визначальним для виникнення зобов`язання - факт реального надання (передачі) грошових коштів відповідачу. Судом встановлено, що позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, надав копії договорів про надання споживчого кредиту, підписаних із використанням електронного підпису. Разом з тим, суд наголошує, що факт підписання договору в електронній формі фіксує лише досягнення згоди щодо його умов, проте не є доказом виконання кредитодавцем обов`язку з передачі коштів. Доказами перерахування коштів у безготівковій формі на рахунок позичальника є платіжні інструкції, меморіальні ордери або виписки з банківського рахунку тощо. Проте, у матеріалах справи відсутні платіжні документи, які б підтверджували перерахунок грошових коштів первісними кредиторами та їх зарахування на банківський рахунок (картку) відповідача [PERSON] за договорами укладеними із ТОВ «Стар файненс груп» № 38746-03/2024 від 30.03.2024, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 79288288 від 30.03.2024, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 2227587 від 29.03.2024, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 2438839 від 11.04.2024, ТОВ «Мілоан» № 5957062 від 03.04.2024, ТОВ «Аванс кредит» № 07679-03/2024 від 05.03.2024, ТОВ «Аванс кредит» № 23847-04/2024 від 14.04.2024, ТОВ «Авентус Україна» № 7692348 від 16.03.2024. Оцінюючи докази надання кредитних коштів, суд зазначає, що у позовній заяві позивач не посилається на обставини надання кредитних коштів відповідачу, не зазначає докази, які підтверджують цю обставину. Враховуючи приписи ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно з принципом диспозитивності, саме на позивача покладено обов`язок визначити обставини справи та надати докази на їх підтвердження. Суд не може перебирати на себе роль ініціатора процесу та самостійно відшукувати інші обставини чи правові підстави надання коштів, на які позивач у позові не посилався. Відтак, позивачем не доведено обставину отримання коштів відповідачем від кредиторів за вісьмома кредитними договорами, відтак відсутні підстави для стягнення коштів за основним зобов`язанням щодо поверення основного боргу (тіла кредитів), і відповідно, платежів, нарахування яких здійснюється у зв`язку із користуванням кредитними коштами процентів, комісії, неустойки. Також суд не бере до уваги розрахунки заборгованості як доказ отримання кредиту, оскільки цей документ є лише відображенням внутрішнього обліку позивача. Він не може замінити первинний платіжний документ, який би підтверджував обставину отримання відповідачем коштів від первісних кредиторів. Таким чином, враховуючи, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд не вправі змінювати підставу позову або самостійно формулювати інші обставини, суд дійшов висновку про відсутність доведення обставини надання кредитних коштів відповідачу. Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт порушення його права у вказаних правовідносинах із [PERSON] , а саме не доведено факт надання позичальнику кредитних коштів за вісьмома кредитними договорами та утворення заборгованості у нього перед первісними кредиторами, а тому у задоволенні позову слід повністю відмовити. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частини 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначають, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог позивача, витрати понесені позивачем зі сплати судового збору слід покласти на позивача. Витрати пов`язані з розглядом справи Позивачем при зверненні до суду зазначено про витрати пов`язані з розглядом справи - витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в розмірі 1 514 грн, відповідно до попереднього розрахунку. Так, ст. 133, 140 ЦПК України передбачають, що до судових витрат належать, зокрема, витрати пов`язані з розглядом справи витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду. Позивачем не надано належного розрахунку таких витрат, у зазначеній справі судом забезпечення доказів не застосовано, докази за місцезнаходженням не досліджувались, на підтвердження обставин витребування доказів представником позивача та понесення витрат підтверджуючих документів суду не надано. Відтак, за недоведеності обставини наявності витрат у позивача, пов`язаних з розглядом справ та, прийняте рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача, відсутні підстави для прийняття рішення щодо їх стягнення з відповідача.

Outcome: dismissed