Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.05.2019 року між Публічним акціонерним товариством "ІДЕЯ БАНК" та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Z75.19690.005262775 на умовах строковості, звортності та платності. Сума кредиту складає 18500,00 грн., строк кредитування складає 36 місяців, страховий платіж 2551,72 грн.. Позичальник виконала свої зобов`язання з повернення кредиту частково, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 17 111,22 грн., яку позивач просить стягнути разом із судовим збором. Ухвалою суду від 20.02.2026 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленнм сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. Відповідач повідомлялась про судовий розгляд шляхом надсилання судової повістки за місцем її реєстрації, однак на адресу суду повернувся конверт із вкладенням із відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відзив до суду не надходив. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що 15.05.2019 року між Публічним акціонерним товариством "ІДЕЯ БАНК" та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування №Z75.19690.00526277. За умовами п.1.7 даного договору відповідач отримала кредит в сумі 18500,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж в сумі 2551,72 грн., а поичальник відповідно до п. 9.9 та п. 9.14.2 ДКБОФО зобов`язується повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця, згідно з Графіком. Строк кредитування складає 36 місяців. Цей договір підписаний як клієнтом так і позичальником. Відповідач допустила прострочення виконання зобов`язань щодо повернення тіла кредиту і сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість, яка, згідно тверджень позивача становить 23009,63 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 17111,22 грн. та заборгованість за відсотками 5898,41 грн.. Правильність визначення суми боргу за тілом кредиту і процентами підтверджується випискою ТОВ "ІДЕЯ БАНК" по рахунку клієнта, довідкою-розрахунком заборгованості. В подальшому були укладені договори факторингу № 16-11/23 від 16 листопада 2023 року та № 29/12-23 від 29 грудня 2023 року, згідно з якими право вимоги за договором кредиту та страхування №Z75.19690.005262775 від 15.05.2019 р. спочатку перейшло до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "СОНАТІ", а згодом і до товариства з обмеженою відповідальністю "СОНФОРД КАПІТАЛ", позивача у справі. Додатками до договорів факторингу є реєстр боржників та витяги з реєстру боржників Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували факт укладення зазначених договорів факторингу та переходу до позивача, як нового кредитора, права вимоги за угодою договір кредиту та страхування №Z75.19690.005262775. На підставі цих договорів до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги за кредитним договором №Z75.19690.005262775. Відповідач не надала заперечень щодо чинності зазначених договорів факторингу та не заперечував обставин щодо переходу права вимоги до позивача, як нового кредитора. З урахування встановлених вище обставин, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні правові норми. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як передбачено ч. ч. 1, ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З урахування встановлених обставин справи та наведених вище правових норм, суд приходить до висновку, що до ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ", як до нового кредитора, перейшли права та обов`язки у зобов`язанні, що існує в межах кредитного договору, і позивач має достатні підстави для стягнення на його користь заборгованості за кредитними договорами. Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, а також те, що відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву та не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений представником позивача розрахунок заборгованості за вищевказаними договорами, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаними договорами, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з вини відповідача, а отже суд вважає, що вимоги представника позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Що стосується витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.137 ЦПК України). У питаннях відшкодування витрат на правову допомогу Верховний Суд притримується позиції, що право на задоволення чи відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано до суду копію договору про надання правової допомоги № 1/04 від 01.04.2024. Також представником позивача подано до суду акт приймання-передачі наданих послуг, згідно якого загальна вартість за послуги з надання правової допомоги складає 7200,00 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт отримання ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу. При цьому, суд зауважує, що представник позивача адвокат Маслюженко М.П. позовну заяву подав засобами під системи «Електронний суд», участі в розгляді справи не брав. Таким чином, з метою дотримання принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що можливо зменшити розмір витрат на правову допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц) Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у сумі 7200,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом Маслюженком М.П. обсягом та часом послуг у суді (розгляд даної справи здійснювався за відсутності представника позивача), не відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. Суд дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат від попередньо заявленої суми та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 гривень. Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 2662,40 грн. На підставі ст. 509, 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 629, 633, 634, 638, 639, 641,642,1048,1049,1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial