Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

[PERSON] через свого представника адвоката Васянович М.І. звернулася до Олевського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу між подружжям. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано судді Русину М.Г. для розгляду. Ухвалою судді Олевського районного суду Житомирської області Русина М.Г. від 19.06.2025 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 175 ЦПК України та позивачці надано строк для усунення недоліків. 03.07.2025 року на адресу суду від представника позивачки [PERSON] адвоката Васянович М.І. надійшла уточнена позовна заява із супровідним листом. В уточненій редакції позовної заяви адвокат Васянович М.І. просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 23.02.2021 року Олевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) за актовим записом №11, після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Також, представник позивачки просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору. На обгрунтування позовних вимог зазначає, що 23.02.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Олевським районним відділом державної реєтрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) за актовим записом №11. Від спільного проживання позивачка та відповідач мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , 2016 року народження, [PERSON] , 2019 року народження та [PERSON] , 2021 року народження. Сімейне життя у сторін не склалося, останніми роками між ними часто виникають сварки, внаслідок того, що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сім`я фактично розпалася, шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу та подальше проживання є неможливим, а відтак позивачка вважає, що надання строку на примирення є недоцільним та наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою судді Олевського районного суду Житомирської області Русина М.Г. від 05.08.2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено справу до судового розгляду на 11.11.2025 року о 11 год. 00 хв. 11.09.2025 року на підставі розпорядження керівника апарату Олевського районного суду Житомирської області, у зв`язку зі звільненням [PERSON] з посади судді проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та визначено головуючого суддю Винара Л.В. На запит суду надійшла інформація з Олевської міської ради Житомирської області про зареєстроване місце проживання відповідача по справі [PERSON] . Ухвалою судді Олевського районного суду Житомирської області Винара Л.В. відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до судового розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або за власною ініціативою суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилась, до суду від її представника адвоката Васянович М.І. надійшла заява з проханням проводити розгляд справи без її участі та участі позивачки. Позовні вимоги підтримують. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалася позивачка та її представник. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що стверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони з 23.02.2021 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Олевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) за актовим записом №11, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 9). Від спільного проживання у шлюбі сторони мають трьох малолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як вбачається зі змісту поданої позовної заяви сімейне життя у сторін не склалося, останніми роками між ними часто виникають сварки, внаслідок того, що кожен має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Сім`я фактично розпалася, шлюб носить формальний характер. Збереження шлюбу та подальше проживання є неможливим, а відтак позивачка вважає, що надання строку на примирення є недоцільним та наполягає на розірванні шлюбу. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивачка скористалася правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягала на розірванні шлюбу, відповідач не подав у визначеному ЦПК України порядку жодного доказу на спростування доводів позивачки, викладених нею у позовній заяві. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, оскільки позивачка не бажає перебувати у шлюбі, а примушування до збереження шлюбу не допускається та збереження шлюбу суперечить інтересам однієї із сторін. Обставин, які перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Також, враховуючи положення ч. 1 ст. 113 СК України, відповідно до якої особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Крім цього, позивачка, як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених нею і документально підтверджених судових витрат (а.с.13). На підставі викладеного,

Outcome: approved