Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів, мотивуючи позовну заяву тим, що згідно виконавчого листа №2-770-2011 pоку виданого Замостянським районним судом м. Вінниці, з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі від усіх його доходів щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці відкрито виконавче провадження ВП №57236179. Наразі виконавче провадження перебуває на виконанні у 2-му відділі ДВС у м. Вінниці. Судовим наказом Вінницького міського суду від 12.03.2025 року вирішено стягувати із [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмір 1/4 його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 неоподаткованих мінімумів на дитину відповідного віку. Постановою державного виконавця 3-го відділу ДВС у м. Вінниці від 06.06.2025 року відкрито виконавче провадження ВП №78300571, яке наразі триває. Отже, позивач сплачує аліменти по 2-х виконавчих листах у розмірі 1/2 від усіх своїх доходів. Зазначає, що матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти у розмір 1/2 частини від усіх видів доходів, оскільки його матеріальний стан як платника аліментів скрутний, він не має можливості влаштуватись на більш оплачувану роботу та на роботу за своєю спеціальністю із заробітком необхідним та достатнім для утримання не лише себе але й двох дітей, а тому не має можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі в якому вони були встановлені судовими рішеннями. Крім того, повідомляє суд про те, що він не має у своїй власності рухомого чи нерухомого майна, в тому числі автомобіля, квартири, будинку чи земельної ділянки, а лише засоби для щоденного проживання. Зважаючи на всі обставини, реальна максимальна грошова сума аліментів, яку [PERSON] може надавати відповідачам на утримання 2-х дітей дитини становить 1/3 частини від усіх його видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У зв`язку із чим, просив постановити рішення, яким змінити розмір аліментів, по 2-х виконавчих документах. Стягувати з нього аліменти на користь: - [PERSON] , на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частин від усіх його доходів, але не менше 50% на прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття; - [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 20.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачами відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такі відзиви. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками отримано [PERSON] , 28.07.026 року та [PERSON] , 19.02.2026 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Однак, відповідачі ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подали, своїм правом на продовження строків на подання відзиву не скористалися. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом установлено, що виконавчим листом №2-770-2011 pоку виданого 28.03.2011 року Замостянським районним судом м. Вінниці, за яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/4 від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 лютого 2011 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.4). Постановою державного виконавця Замостянського відділу ДВС м. Вінниці 18.09.2018 року відкрито виконавче провадження ВП №57236179 (а.с. 6). Крім того, судовим наказом Вінницького міського суду від 12.03.2025 року у справі № 127/7326/25 вирішено стягувати із [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмір 1/4 його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів, не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 07.03.2025 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). Постановою державного виконавця Третього відділу ДВС у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06.06.2025 року відкрито виконавче провадження ВП № 78300571 (а.с. 7). Виконавчі провадження тривають. Доказів, про закінчення стягнення аліментів за виконавчими листами в матеріалах справи не містяться. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або, у відповідних випадках, законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Як визначено частиною 1 статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. У пункті 23 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, аналіз вищезазначених норм свідчить, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо змінилось матеріальне становище або сімейний стан платника або одержувача аліментів. Таким чином зміна матеріального становища або сімейного стану є окремою підставою для зміни розміру аліментів. При цьому суд, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, має враховувати й інші обставини, передбачені статтею 182 СК України, насамперед з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Із зазначених норм закону також випливає те, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У рішенні «Хант проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (N2) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). Крім того, відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. При цьому, ураховуючи, що зміна розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 на утримання дітей, що в сукупності складає 1/3 частину заробітку (доходу), не буде суперечити нормам матеріального права, буде справедливим балансом щодо захисту прав усіх дітей Позивача. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи, що відповідачі не подали відзив та докази на спростування заявлених вимог, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved