Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що 30.11.2024 між ТОВ"СЕЛФІ КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено договір № 1928804. Згідно договору, основними умовами кредиту передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. На умовах, встановлених договором, кредитодавець надає споживачу кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір): 7000.00 гривень. Тип кредиту - кредит. Строк кредиту 360 днів. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та в розмірі, передбачених договором. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов`язався повернути кредит кредитодавцю в строк передбачений кредитним договором. Проте, своїх зобов`язань з повернення грошових коштів відповідач не виконала, внаслідок чого у позичальника виникла заборгованість. 26.11.2025 було укладено договір № 26-11/25 відповідно до якого ТОВ"СЕЛФІ КРЕДИТ" відступило на користь ТОВ«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1928804. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 1928804. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №1928804 від 30.11.2024 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 35139,93 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту) - 6999,93 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 14140,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 14000,00 грн., заборгованість за комісіями - 0.00 грн., інфляційні збитки - 0.00 грн., нараховані 3% річних -0.00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, та судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.. Представник позивача подала до суду відповідь на відзив, письмові пояснення (а.с.90-94, 99-100), в яких просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначила щодо правомірності нарахованих процентів та штрафу за договором № 1928804 від 30.11.2024, оскільки розрахунок здійснений у повній відповідності до умов договору та щодо правомірності відступлення права вимоги за кредитним договором. Заявлена до стягнення сума заборгованості сформувалася внаслідок неналежного виконання договірних зобов"язань. Щодо витрат на правничу допомогу, зазначила, що враховуючи, що спір виник виключно через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду, вважають, що заявлена до стягнення сума витрат позивача на правову допомогу є обґрунтованою та співмірною зі складністю даної справи, натомість, зворотного відповідачем не доведено, а тому підстави для відмови у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. відсутні, а остання підлягає задоволенню. Відповідач подала відзив на позов (а.с.85-86), в якому зазначила, що позовні вимоги визнає частково, факт отримання кредитних коштів у розмірі 7000 грн. не заперечує. Однак розмір заявленої заборгованості в сумі 35139,93 грн. є необґрунтованим та неспівмірним. Просила відмовити у стягненні штрафних санкцій, зменшити розмір процентів до розумного рівня, зменшити витрати на правничу допомогу, в іншій частині вирішити справу з урахуванням принципів справедливості. Подала заяву про розгляд справи без її участі, відзив підтримує. В подальшому подала заперечення на відповідь на відзив (а.с.97-99), в яких просила застосувати ст. 551 ЦК України та зменшити розмір штрафних санкцій, процентів. Відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. або зменшити їх до розумного розміру. У задоволенні позову в частині штрафних санкцій відмовити. Дослідивши матеріали судової справи та наявні у ній письмові докази, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний право чин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного право чину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 30.11.2024 між ТОВ"СЕЛФІ КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено договір № 1928804 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort" (а.с.9-16) шляхом акцепту публічної оферти в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п. 1.2-1.3 Договору, позичальнику було надано кредит у сумі 7000,00 грн. (а.с.20), строком користування 360 днів. Відповідно п. 1.4. Договору, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, первісна редакція якого наведена в Додатку №1 до цього договору (а.с.16). Пунктом 1.5.1. Договору, зазначено, що стандартна процентна ставка становить 1,0 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору, що становить (7000,00 Х 1,0 % в день =70,00 грн.) У відповідності п. 3.1 Договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Як вбачається з пункту 7.3. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє протягом строку, вказаного в п.1.3. Договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за договором будуть наявні невиконані грошові зобов`язання. Договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Проте, своїх зобов`язань з повернення грошових коштів відповідач не виконала, внаслідок чого у позичальника виникла заборгованість. 26.11.2025 було укладено договір № 26-11/25 відповідно до якого ТОВ"СЕЛФІ КРЕДИТ" відступило на користь ТОВ«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1928804 (а.с.32-35). Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 1928804 (а.с.43-47). Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №1928804 від 30.11.2024 року, що підлягає стягненню з позичальника з врахування сплаченого станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 35139,93 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту) - 6999,93 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 14140,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами - 14000,00 грн., заборгованість за комісіями - 0.00 грн., інфляційні збитки - 0.00 грн., нараховані 3% річних -0.00 грн. (а.с.27-31). Отже, 30.11.2024 між ТОВ"СЕЛФІ КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено договір № 1928804 про надання споживчого кредиту за продуктом "NewShort", умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 7000,00 грн. строком на 360 днів із стандартною процентною ставкою 1% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п.1.3 цього договору. Наявними у справі доказами доведено, що ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» покладені на нього зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти. Факт отримання відповідачем грошових коштів та наявність боргу за тілом кредиту та відсотками підтверджується довідкою про зарахування кредитних коштів на банківську карту клієнта, листом ТОВ"ПЕЙТЕК", розрахунком заборгованості, інформацією АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та випискою по рахунку (а.с. 105-107), а також не заперечувалося відповідачем. Вирішуючи питання про стягнення процентів за договором в сумі 14140,00 грн. щодо яких заперечувала відповідач та вважала, що вони підлягають перевірці правильності нарахування та співмірності, просила їх зменшити, суд зазначє наступне. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до п.1.7.1 Договору №1928804 від 30.11.2024 року денна процентна ставка становить 1% в день, яка не суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування». Суд звертає увагу, що сторони погодили між собою, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1 % за кожен день користування кредитом, вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору. Тому, виходячи із розрахунку заборгованості за кредитом наданого позивачем, який є належним та допустимим доказом, оскільки відповідачем неспростований, суд вважає, що проценти нараховані відповідно до умов договору, при цьому враховано кошти, які були сплачені відповідачем в рахунок сплати боргу, тому суд не вбачає підстав для зменшення розміру процентів, вважає їх такими, що відповідають вимогам закону та договору, тому заборгованість за процентами в сумі 14140,00 грн. слід стягнути з відповідача та користь позивача. Щодо стягнення пені, яку відповідач не визнала та просила відмовити в її стягненні або зменшити на підставі ст. 551 ЦК України суд зазначає наступне. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання (ст. 549 ЦК України). Разом з тим, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та/або штрафами в сумі 14000,00 грн., задоволенню не підлягають відповідно до положень п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує із відповідача на користь позивача 21139,93 грн., з них: 6999,93 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 14140,00 грн. - сума заборгованості за процентами. Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ч.1, ч.2 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача в сумі 13000,00 грн., суд вважає, що повноваження представника позивача підтверджені належними документами: договором про надання правової допомоги, видом послуг, заявкою на надання юридичної допомоги, витягом з акту, однак виходячи з фактично підтверджених та узгоджених з матеріалами справи наданих послуг адвоката, клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, співмірності із складністю справи, яка є малозначною, витраченого часу та обсягу виконаних робіт, засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу з 13000,00 грн. до 3000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, задовольняючи позов частково, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1601,70 грн..

Outcome: partial