Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. Представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (позивач) Усенко М.І. звернувся до суду з позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №300003398 від 15.09.2021 у розмірі 32 353,99 грн. Також просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. 1.2. В обґрунтування позову зазначав, що 15.09.2021 між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] було підписано заяву-оферту №300003398 на укладення договору про надання та використання платіжної картки, відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит в сумі 36 648,73 грн., а останній зобов`язувався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов договору. АТ «Банк Форвард» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника, проте, відповідач порушив умови щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів у встановлені строки та порядку, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка становить 32 353,99 грн., з яких: 28 670,72 грн - заборгованість по тілу кредиту та 3683,27 грн - заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом. 1.3. Зазначав, що 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно [PERSON] за кредитним договором №300003398 від 15.09.2021. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість [PERSON] за кредитним договором №300003398 від 15.09.2021 становить 32 353,99 грн., з яких: 28 670,72 грн - заборгованість по тілу кредиту та 3683,27 грн - заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 22.12.2025 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №296/14511/25, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 2.2. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання. Однак, поштове відправлення адресоване [PERSON] повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». 2.3. Відповідно до норм ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. 2.4. У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у cправі №910/1730/22 зазначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі №910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі №911/3113/20). 2.5. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. 2.6. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. 2.7. Враховуючи, що розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, вжиття судом заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених процесуальним законом, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 15.09.2021 між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання анкети-заяви №300003398, про акцепт Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард», відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 36 648,73 грн., строком на 1097 днів з 15.09.2021 по 15.09.2024, ставка по кредиту 35,00% річних (а.с.10-14). 3.2. Відповідно до п.1.1 та 1.2 розділу 3 кредитного договору позичальник просить банк відкрити рахунок, що буде використовуватись для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за угодою та надати йому кредит шляхом зарахування суми кредиту на рахунок та її подальшого безготівкового перерахування з рахунку згідно з дорученням клієнта, викладеним у п. 3 даної заяви. 3.3. Згідно з п.3.1 та 3.2 розділу 3 кредитного договору в дату оформлення реструктуризації позичальник просить перерахувати в безготівковому порядку з рахунку на рахунки споживчих кредитів суму кредиту та в день надходження на рахунки споживчих кредитів суми грошових коштів в безготівковому порядку списати з рахунків споживчих кредитів наявну в нього заборгованість по первісним кредитним договорам на дату такого списання і направити її на погашення такої заборгованості. 3.4. Основні умови кредитування додатково погоджено сторонами в паспорті споживчого кредиту, за яким погоджено: тип кредиту кредит, сума кредиту 36 648,73 грн., строк кредитування 36 місяців, мета реструктуризація діючого проблемного кредитного договору кредитодавця; процентна ставка 35% річних (а.с.15). 3.5. Крім того, 15.09.2021 сторонами було узгоджено графік платежів за продуктом «Реструктуризація» на 35 платежів в період з 15.09.2021 по 15.09.2024 (а.с.16). 3.6. Заява (оферта) №300003398 від 15.09.2021, паспорт споживчого кредиту від 15.09.2021, графік платежів, опитувальник клієнта-фізичної особи від 15.09.2021 підписані [PERSON] власноруч. 3.7. На підтвердження перерахування коштів в обсязі та у строк, що визначені умовами кредитного договору є долучені позивачем виписки по особовим рахункам договору № [NUMBER] від 15.09.2021 за період з 23.01.2018 по 10.06.2023, з 11.06.2023 по 24.07.2024 (а.с.21-44). 3.8. 25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників АТ «Банк Форвард», у тому числі і до [PERSON] за договором №300003398 від 15.09.2021 (а.с.48-53). 3.9. Згідно витягу з реєстру боржників до договору від 25.07.2024, відбулося відступлення на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №300003398 від 15.09.2021 в розмірі 32 353,99 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту 28 670,72 грн., заборгованість за відсотками 3683,27 грн (а.с.54). 3.10. 23.07.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснив оплату первісному кредитору за договором №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги від 23.07.2024, що підтверджується платіжною інструкцією №4170 (а.с.55). 3.11. Згідно розрахунку заборгованості станом на 09.06.2025, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №300003398 від 15.09.2021 у розмірі 32 353,99 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 28 670,72 грн та заборгованість за відсотками 3683,27 грн (а.с.20). 3.12. 08.12.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на адресу [PERSON] було надіслано досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості за договором кредиту №300003398 від 15.09.2021, що укладений між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] у розмірі 32 353,99 грн та повідомлено відповідача, що у разі невиконання вимоги справу буде передано для проведення процедури примусового стягнення заборгованості (а.с.56). IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). 4.2. За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 4.3. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). 4.4. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». 4.5. Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми. 4.6. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. 4.7. В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 4.8. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 4.9. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 4.10. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. 4.11. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). 4.12. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. 4.13. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 4.14. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 4.15. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). 4.16. Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 4.17. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 4.18. Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 4.19. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 4.20. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 4.21. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 4.22. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2021 між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом підписання анкети-заяви №300003398 про акцепт Публічної пропозиції АТ «Банк Форвард», відповідно до умов якого відповідачу було відкрито поточний рахунок та надано кредит у сумі 36 648,73 грн., строком на 1097 днів з 15.09.2021 по 15.09.2024, ставка по кредиту 35,00% річних. 5.2. Крім того, 15.09.2021 сторонами було узгоджено графік платежів за продуктом «Реструктуризація» на 35 платежів в період з 15.09.2021 по 15.09.2024. 5.3. Факт перерахування кредитних коштів відповідачу підтверджується виписками по особовим рахункам договору № [NUMBER] від 15.09.2021 за період з 23.01.2018 по 10.06.2023 та з 11.06.2023 по 24.07.2024. 5.4. Суд зауважує, що виписка з банківського рахунку є належним доказом користування кредитними коштами та наявності заборгованості, оскільки відображає рух коштів та доводить активне користування відповідачем кредитними коштами та неналежне виконання ним своїх обов`язків з погашення кредиту. 5.5. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі №333/5483/20. 5.6. Відтак, суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. 5.7. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 5.8. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. 5.9. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. 5.10. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. 5.11. 25 липня 2024 року між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників АТ «Банк Форвард», у тому числі і до [PERSON] за договором №300003398 від 15.09.2021. 5.12. Згідно витягу з реєстру боржників до договору від 25.07.2024, відбулося відступлення на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №300003398 від 15.09.2021 в розмірі 32 353,99 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 28 670,72 грн та заборгованість за відсотками 3683,27 грн. 5.13. Суд визнає, що копія договору відступлення права вимоги та реєстру права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. 5.14. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 січня 2026 року викладеними у справі №727/2790/25 (провадження №61-13862св25). 5.15. Згідно із позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №342/180/17 від 03.07.2019, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, тоді як строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 5.16. Встановлено, що позивачем доведено укладення між АТ «Банк Форвард» та [PERSON] кредитного договору №300003398 від 15.09.2021. 5.17. Також, ТОВ ФК «Кредит Капітал» надано належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором №300003398 від 15.09.2021. 5.18. Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів (тіла кредиту) та сплати відсотків. 5.19. Відтак, враховуючи, що позивач надав відповідачу обумовлені договором від 15.09.2021 грошові кошти, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 32 353,99 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 28 670,72 грн та заборгованість за відсотками 3 683,27 грн. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. За правилами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн за подання позовної заяви до суду. 6.2. Щодо витрат на професійну правничу допомогу. 6.3. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 6.4. Згідно із статтею 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: - у разі задоволення позову - на відповідача; - у разі відмови в позові - на позивача; - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.5. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 6.6. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 6.7. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 6.8. На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги №0206 від 02.06.2025 (а.с.61), копію акту наданих послуг від 09.06.2025 (а.с.62), згідно якого загальна вартість послуг складає 7000 грн., копію детального опису наданих послуг від 09.06.2025 (а.с.63), копію довіреності від 14.07.2024 (а.с.64), копію ордеру на надання правничої допомоги від 04.06.2025 (а.с.65). 6.9. Разом з тим суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 32 353,99 грн. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. 6.10. Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved