Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У грудні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (далі Позивач, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 10.07.2019 між акціонерним товариством «ОТП БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2024722855, відповідно до якого банк надав позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені кредитним договором. Відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. У зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 6 489,82 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 3 897,27 грн, заборгованості за відсотками 0,55 грн та заборгованості за комісією 2 592, 00 грн. 20 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 20/08/21, відповідно до якого первісний кредитор АТ «ОТП Банк» відступив на користь нового кредитора ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» права вимоги за Кредитним договором № 2024722855 від 10.07.2019. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2024722855 від 10.07.2019 у загальному розмірі 6 489,82 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі - 2 422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 19.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та витребувано докази, що містять банківську таємницю. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за її клопотанням, яке вона може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10.07.2019 між АТ "ОТП БАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2024722855, відповідно до умов якого, банк надав відповідачу кредит у розмірі 6 199,90 грн на придбання товару у продавця, 350 грн на сплату додаткових послуг банку та 650,00 грн на придбання послуг зі страхування , всього на суму 7 199,90 грн. Дата остаточного повернення кредиту 10.07.2021. Протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних (а.с. на звороті 12 -13). Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту узгоджено сторонами договору в додатку № 1 до кредитного договору. Крім того, 10.07.2019 відповідач підписала анкету-заяву на отримання кредиту/опитувальний лист та паспорт споживчого кредиту (а.с. на звороті 13- 15). Згідно із специфікацією до кредитного договору від 10.07.2019 сума кредиту на товар складає 6 699,90 грн. Надання відповідачу кредиту на придбання товару на суму кредиту 6 699,90 грн підтверджується видатковою накладною № НМКФТ-0988-31110559 від 10.07.2019, актом приймання-передачі товару/послуг від 10.07.2019 та рахунком-фактурою № НМКФТ-0988-4481379 від 10.07.2019. На виконання ухвали суду від 19.01.2026 АТ "ОТП БАНК" надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2024722855 та виписку з карткового рахунку № [NUMBER] за період з 10.07.2019 до 20.08.2020, з яких вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість за кредитним договором. 20 серпня 2021 року між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 20/08/21, за умовами якого АТ «ОТП Банк» відступає фактору ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. на звороті 21 - 25). Із витягу з реєстрів боржників до Договору факторингу № 20/08/21 від 20 серпня 2021 року вбачається, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2024722855 від 10.07.2019 на загальну суму заборгованості 6 489,82 грн із яких: заборгованість за тілом кредиту 3 897,27 грн, заборгованість за відсотками 0,55 грн, заборгованість за комісією - 2 592,00 грн (а.с. 9). Норми права, які були застосовані судом За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Верховний Суд у постанові від 07.04.2021 у справі № 478/300/19 зауважив, що під схваленням правочину можуть розумітися будь-які дії, спрямовані на виконання укладеного правочину, в тому числі, приймання майна для використання, реалізація інших прав та обов`язків відповідно до укладеного правочину. У постанові від 12.04.2023 у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) Верховний Суд зазначив, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Відповідно до частин першої третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що відповідач уклав кредитний договір з позивачем, отримав та користувався кредитними коштами, що стверджується матеріалами справи, тобто використовував їх на власний розсуд, а отже відповідач був обізнаний, що кошти взяті в борг і підлягають поверненню на умовах визначених позивачем. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного банком розміру заборгованості та контррозрахунку відповідачем не надано. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Таким чином, у спірних правовідносинах, позивач є новим кредитором відносно відповідача та в установленому законом порядку набув право вимоги заборгованості, що рахується за відповідачем, через неналежне виконання останнім зобов`язань за кредитним договором. Мотивована оцінка і висновки суду Станом на час розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення заборгованості за кредитним договором № 2024722855 від 10.07.2019 у розмірі 6 489,82 грн. Таким чином, відповідачем були порушені умови зазначеного кредитного договору щодо своєчасного погашення заборгованості за тілом кредиту та сплати обумовлених договором платежів. Враховуючи викладене, встановивши факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 2024722855 від 10.07.2019, беручи до уваги набуття відповідачем права вимоги заборгованості за договором на підставі договору факторингу, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо стягнення витрат на правову допомогу В обґрунтування заявленої суми у розмірі 3 000,00 гривень на надання правничої допомоги представником позивача надано: договір про надання правничої допомоги № 43453613/1 від 25.08.2025, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 14.11.2025, детальний опис виконаних робіт від 25.08.2025. Загальна вартість послуг відповідно до наданих документів становить 3 000 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 1-3 статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Приписами ст. 137 ЦПК України встановлено, що до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем документально підтверджено витрати на правничу допомогу саме в даній справі в сумі 3 000,00 гривень, та відповідно до вимог ч. 4 ст. 137, частин 2, 3 ст. 141 ЦПК України, врахувавши складність справи, обсяг виконаних робіт, принцип співмірності та розумності судових витрат, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 3 000,00 гривень. Судовий збір Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 грн, а тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved