Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів на утримання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини, мотивуючи позовну заяву тим, що 09.10.2011 року позивач, зареєстрував шлюб з [PERSON] , у шлюбі народився [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2025 року в цивільній справі № 127/25391/25. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю. Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2025 року №127/34964/25 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.11.2025 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на день звернення до суду із даним позовом, позивач проживає разом із сином за однією адресою, надає йому матеріальне утримання та забезпечує усім необхідним, відповідач разом із дитиною не проживає, дана обставина стала підставою для звернення до суду із позовом про припинення стягнення аліментів на утримання дитини з батька. Крім того, оскільки син проживає із батьком, просить суд про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму i не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитинок повноліття. Ухвалою суду від 28.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачами відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такі відзиви. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками отримано відповідачем 21.02.2026р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подала, своїм правом на продовження строків на подання відзиву не скористалася. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом установлено, що 09 жовтня 2011 року позивач [PERSON] , зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, про що складено відповідний актовий запис №2850 (а.с.10). У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Шлюб між сторонами був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.09.2025 року ва цивільній справі № 127/25391/25 (а.с.12-13). Судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 20.11.2025 року №127/34964/25 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів та не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 05.11.2025 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.15). Однак, відповідно до довідки № 40 від 08.12.2025 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Миколи Ващука 1а» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , без державної реєстрації проживання (а.с.16). Із довідки № 41 від 08.12.2025 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Миколи Ващука 1а» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] , без державної реєстрації проживання (а.с.17). Згідно Акта про встановлення факту проживання громадянина (-ки) від 09.12.2025 року, проведено обстеження квартири [ADDRESS] . Внаслідок обстеження виявлено, що гр. [PERSON] , [INFO] , за даною адресою не проживає (а.с.18). За умовами ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З наведеного слідує, що припинення проживання дитини з матір`ю та факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь матері на утримання цієї дитини, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 711/8561/16-ц (провадження № 61-21318св18) зроблено висновок про те, що аліменти це кошти, спрямовані на забезпечення дитини всім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає з дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У цьому аспекті доведенню підлягають саме ті обставини, що діти постійно, а не тимчасово проживають із тим з батьків, хто сплачував аліменти. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір (постанова Верховного Суду від 03.02.2021 у справі №520/21069/18 (провадження № 61-1347св20). Припинення стягнення аліментів можливе, зокрема, тоді, коли дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача (постанова Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №686/18140/21 (провадження №61-6611св22)). Отже, обов`язковою умовою для стягнення аліментів на користь одного з батьків є проживання з нею чи з ним самої дитини, на утримання якої власне і стягуються аліменти. При цьому, факт зміни місця проживання дитини від одного з батьків до іншого, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання аліментів з боку того з батьків, з ким стала проживати дитина на користь того з батьків з ким вона проживала. Оскільки позивачем доведено, що син [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає разом із позивачем та перебуває на його утриманні, а доказів протилежного суду надано не було, у зв`язку із чим, суд вважає необхідним задовольнити вимоги батька про стягнення з матері аліментів на утримання малолітньої дитини на підставі наступного. За частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 19.12.2025. У відповідності до ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає, що позивач просив судові витрати залишити за ним, а тому розподіл судових витрат судом не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved