Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача, просить стягувати з останнього аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 7000 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у них з відповідачем народилась спільна дитина син [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що вони не проживають разом, а спільна дитина проживає разом з нею. Відповідач взагалі не надає матеріальної допомоги на утримання спільної дитини і не виконує своїх батьківських обов`язків. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням матеріально підтримувати сина, але він відмовився. Таким чином весь тягар фінансового забезпечення дитини несе позивачка. Дитина потребує належного інтелектуального, фізичного та духовного розвитку, а це, в свою чергу, пов`язано зі значними матеріальними втратами. Вона немає змоги самостійно утримувати сина, адже наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Оскільки, відповідач ухиляється від утримання дитини, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. 08.01.2026 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 26.01.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін 24.02.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. 24.02.2026 розгляд справи відкладено на 30.03.2026. У судовому засідання представник позивача просив задовольнити позов в повному обсязі, пояснив, що у відповідача немає обов`язку отримувати батьків, є обов`язок отримувати дітей Представник відповідача просила позов задовольнити частково, надала пояснення, які аналогічні у відзиві. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . З інформаційної довідки про осіб, місце проживання яких зареєстровано за адресою [ADDRESS] від 11.12.2025 №13-11/123 вбачається, що за вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожнадитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Батьки повинні нести витрати на утримання дитини в рівних частинах, тому суд вважає, що розмір аліментів, який слід стягувати з відповідача у твердій грошовій сумі повинен становити половину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При відсутності у матеріалах справи доказів про отримання відповідачем доходів, достатніх для оплати встановленого законодавством розміру аліментів, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку та може бути працевлаштованим на будь-яку некваліфіковану роботу і отримувати дохід у вигляді мінімального заробітку, розмір якого з 1 січня 2026 не може бути меншим ніж 8647 грн. Доказів протилежного суду не надано. А відтак, суд вважає, що з такого доходу можуть стягуватися аліменти на дітей. За таких обставин, враховуючи, що позивачкою не долучено доказів про матеріальне становище сторін, встановлений законом мінімальний розмір аліментів на дитину, а також з врахуванням рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, вимог розумності та справедливості суд визначає їх в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Проживання одного з батьків окремо від дитини не повинно впливати на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України. Поряд з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити, що ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". На підставі викладеного,

Outcome: partial