Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Уманьгаз» звернулося до Христинівського районного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з розподілу природного газу. Позовні вимоги представник товариства мотивує тим, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 19.06.2017 № 808 (в редакції зі змінами, внесеними постановою НКПЕКП від 11.06.2019 №1024), ПрАТ «Уманьгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Умань, Уманського, Христинівського та Маньківського районів Черкаської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПрАТ «Уманьгаз». Тобто, ПрАТ «Уманьгаз» є оператором газорозподільчої системи. У відповідності до пункту 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільчих систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2494 (далі кодекс ГРМ), доступ споживачів, у тому числі побутових, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу, що розміщений на офіційному веб сайті НКРЕКП Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензійної діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/ або документального підтвердження споживання природного газу. Позивач стверджує, що між ПрАТ «Уманьгаз» та відповідачем укладено типовий договір розподілу природного газу шляхом підтвердженого споживання [PERSON] природного газу, передачі показників об`єму споживання природного газу та частковою оплатою за послуги з розподілу природного газу, що підтверджується довідкою про фінансовий стан споживача. Відповідач споживала природний газ, свідченням чого є довідка по особовому рахунку, із заявою про припинення розподілу природного газу на її об`єкт до Оператора ГРМ не зверталася, а тому між сторонами виникли договірні відносини щодо надання ПрАТ «Уманьгаз» послуг з розподілу (доставки) природного газу до будинку відповідача, а остання прийняла ці послуги, користуючись природним газом. Станом на дату подачі позовної заяви сума заборгованості відповідача за послуги з розподілу природного газу складає 12 069,93 грн. Заборгованість на дату подачі даної заяви не погашено, вирішити спір шляхом досудового врегулювання виявилось неможливим, що спонукало представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Постановленою 12.01.2026 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. У судовому засіданні представник позивача Драчевська Л.М. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення за місцем реєстрації судової кореспонденції, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву нею не подано. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, а тому прийняте рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. За приписами ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Пунктом 3 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу. Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498 (далі - Типовий договір розподілу природного газу), в порядку, визначеному цим розділом. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Відповідно до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. У разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ). Таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 (провадження № 61-11470св21). Отже, актом згоди споживача про приєднання до умов договору та підтвердження його укладення можуть бути як заява-приєднання до умов договору, так і сплата рахунку Оператора ГРМ, так і факт споживання природного газу споживачем. Фактом приєднання побутового споживача відповідача [PERSON] до умов договору розподілу природного газу є споживання відповідачем природного газу, свідченням чого є зміна показників газового лічильника за адресою споживача по особовому рахунку № [NUMBER] : [ADDRESS] , та часткова оплата наданих послуг. Із дослідженої судом довідки по особовому рахунку № [NUMBER] про фінансовий стан споживача слідує, що [PERSON] у період із серпня 2022 року по грудень 2025 року систематично споживала природний газ, вартість наданих послуг оплачувала частково, в результаті чого утворилася заборгованість у розмірі 12 069,93 грн. Споживання природного газу також підтверджується актами контрольного огляду вузла обліку газу та контрольного зняття показів лічильника від 24.04.2023 та 23.01.2025. Акт 24.04.2023 складено контролером ПрАТ «Уманьгаз» в присутності споживача [PERSON] , а 23.01.2025 одноособово на підставі показників лічильника. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником житлового будинку по [ADDRESS] із 25.05.2006 є відповідач [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ). Виходячи із наданої позивачем сукупності доказів, суд виснує, що відповідач є отримувачем послуги із розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , а отже на неї покладено обов`язок сплати житлово комунальних платежів. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу і, відповідно, надання послуг з розподілу природного газу до об`єкту газопостачання. Звернення відповідача із заявою до оператора ГРМ про припинення розподілу природного газу, відсутнє. Отже, між сторонами виникли договірні відносини щодо надання ПрАТ «Уманьгаз» послуг з розподілу (доставки) природного газу до будинку відповідача, а остання прийняла ці послуги, користуючись природним газом. ПрАТ «Уманьгаз» надало відповідачу послугу з розподілу природного газу. В порушення умов зазначеного договору та нормативних актів відповідачем не проведена в повному обсязі оплата за надані послуги з розподілу природного газу, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 12 069,93 грн. Розрахунок заборгованості виконано відповідно до тарифів, які затверджені постановою НКРЕКП №2770 від 22.12.2021. Зазначений розрахунок відповідач [PERSON] не оспорила, доказів на підтвердження відсутності боргу суду не надала. Згідно з п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з розподілу природного газу віднесено до комунальних послуг. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, неодноразово висловлювався Верховний Суд, зокрема у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17. За таких обставин, з відповідача [PERSON] на користь позивача ПрАТ «Уманьгаз» необхідно стягнути заборгованість за послуги з розподілу природного газу у розмірі 12 069,93 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню із відповідача судовий збір у розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved