Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У грудні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення 13165,58 грн. заборгованості за кредитним договором сплативши 2422,40 грн. судового збору. Позовна заява мотивована тим, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит, а відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на станом на 17.12.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 13165,58 грн., яка складається з наступного: 10636.68 грн. - заборгованість за кредитом; 2528.9 грн. - заборгованість по відсоткам; 0 грн. - пеня; 0 грн. - штраф. З урахуванням викладеного, позивач був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 06.03.2026 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.03.2023 між АТ «Акцент-Банк» та відповідачем [PERSON] виникли правовідносини, що за своєю правовою природою є кредитними, шляхом приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку. Підписання відповідачем анкети-заяви, заяви про встановлення кредитного ліміту, а також використання платіжної картки свідчить про укладення між сторонами договору приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України. Вказані документи містять істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, процентну ставку, порядок користування кредитними коштами та їх повернення. Факт надання відповідачу кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, зокрема банківською випискою по рахунку, довідками про встановлений кредитний ліміт, а також розрахунком заборгованості. Суд вважає доведеним, що позивач виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу можливість користуватись кредитними коштами в межах встановленого ліміту. Водночас відповідач, всупереч умовам договору та вимогам ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, не здійснював належного та своєчасного погашення заборгованості, у зв`язку з чим станом на 17.12.2025 утворилась заборгованість у загальному розмірі 13165,58 грн, що складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10636,68 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 2528,90 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору, є зрозумілим, деталізованим та не спростований відповідачем. Суд також враховує, що відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, а згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушення відповідачем умов договору, а саме невиконання обов`язку щодо повернення кредиту та сплати процентів, є підставою для застосування правових наслідків, передбачених законом та договором. фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно до умов кредитного договору. Статтями 610 та 611 ч. 1 ЦК Укрїни, встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 Цивільного кодексу України). Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Щодо правомірності нарахування процентів, суд зазначає, що умовами договору передбачено процентну ставку у розмірі 40,80 % річних на суму фактичної заборгованості, а також порядок їх нарахування за кожен день користування кредитом. Вказані умови були доведені до відома відповідача, що підтверджується підписом у паспорті споживчого кредиту, а тому підлягають застосуванню. Крім того, суд бере до уваги, що сторони погодили можливість використання електронного підпису у вигляді ОТР-паролю, що відповідає вимогам законодавства щодо укладення правочинів в електронній формі. Надані позивачем докази підтверджують, що відповідач ідентифікувався у системі банку, отримував та вводив ОТР-паролі, що свідчить про його волевиявлення на укладення договору та користування банківськими послугами. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів щодо спростування заявленої суми кредитної заборгованості, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи. Будь-яких доказів належного виконання відповідачем своїх зобов`язань або заперечень щодо розміру заборгованості суду не надано, у зв`язку з чим відповідно до ст. 81 ЦПК України ризик недоведеності заперечень покладається на відповідача. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, з покладенням на відповідача обов`язку відшкодувати також понесені позивачем судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved