Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

12.05.2025 позивач в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої доньки [PERSON] . Просить встановити факт, що [PERSON] , який помер [INFO] , є її рідним батьком; внести зміни до актового запису №60, складеного 22.04.2017 Валківським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області, а саме зазначити в графі «Батько» - [PERSON] , громадянин України. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з червня 2016 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , весь час проживали разом, вели спільне господарство, мали єдиний спільний бюджет, планували укладення шлюбу. [INFO] від спільного проживання народилася донька [PERSON] , актовий запис №60, відомості про батька внесено на підставі ч.1 ст.135 СК України. [PERSON] визнавав доньку, брав участь у її вихованні та матеріальному забезпеченні, але через мобілізацію 25.03.2022 до лав ЗСУ не встиг офіційно подати заяву про визнання батьківства. На його пропозицію, з початком бойових дій позивач разом з дітьми виїхала до своєї бабусі [PERSON] в м. Шепетівку. [INFO] [PERSON] героїчно загинув під час виконання бойових дій в м. Бахмут Донецької області. Встановлення батьківства [PERSON] відносно доньки [PERSON] , з позиції позивача, необхідне для забезпечення прав та інтересів малолітньої дитини, зокрема, права на отримання пенсії по втраті годувальника. На підставі ухвали суду від 19.05.2025 відкрито провадження у цивільній справі, судовий розгляд проведено в порядку загального позовного провадження. 12.06.2025 відповідач [PERSON] батько загиблого [PERSON] подав відзив, зі змісту якого заперечує проти задоволення позову через невідповідність зазначення представником позивача прізвища дитини у позовній заяві та у свідоцтві про її народження. Зауважив, що позивач. вже зверталася до суду з аналогічним позовом, в задоволенні якого відмовлено за рішенням Шепетівського районного суду Хмельницької області від 18.02.2025 у справі №688/5629/24. Вважає недостовірною інформацією, що позивач має оригінали документів, які підтверджують смерть сина [PERSON] , які він отримав особисто 15.05.2023. Його дружина [PERSON] з власної ініціативи направила копії позивачу, а пізніше і свідоцтво про смерть сина. Але позивач жодного разу не зателефонувала йому до 18.07.2024, не спілкується. Наполягає, що з травня 2022 позивач з дитиною перебуває у Франції, як особа, яка потребує прихисту від війни. Ніколи не проживала в належному йому житловому будинку в м. Валки. З червні 2015 по березень 2022 син проживав разом з ним, повністю перебував на його утриманні, так як не працював, допомагав по господарству. Звернув увагу, що позивач має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , який з 01.09.2017 відвідував ліцей м. Валки, та Ельвіру, яка з осені 2019 року відвідувала дитячий садок «Сонечко» м. Валки. Де і з ким проживали діти та де були зареєстровані, йому не відомо. Знає, що позивач виїхала з м. Валки в 2020, а не в 2022 році, як зазначено в позові. До того ж, син ніколи не піднімав питання про визнання батьківства [PERSON] . Вважає, що факт утримання [PERSON] сином спростовується заявою позивача про отримання державної допомоги, як матері-одиначки та отримання такої допомоги в управлінні СЗН в період з 2017 по 2021 роки. Окрім того, відсутні докази про наміри позивача щодо реалізації пенсійних та спадкових прав неповнолітньої після смерті [PERSON] у визначений законом термін. 10.07.2025 представник позивача [PERSON] подала відповідь на відзив, в якій, підтримавши позовні вимоги. Вказала, що усі офіційні документи, долучені до матеріалів справи (свідоцтво про народження, витяг з актового запису), містять вірні відомості про дитину [PERSON] . Вказане прізвище в тексті позову є технічною опискою, яка не впливає на суть вимог. Факт того, що позивач володіє сповіщенням про смерть, його військовим квитком, нагородами тощо, свідчить про тісний зв`язок із сім`єю, включно з позивачем. Такі документи передаються лише родичам, що ще раз підтверджує, що позивач не є «сторонньою особою», як намагається представити відповідач. І саме їй дружина відповідача чомусь відправила сповіщення про смерть. Натомість тільки сповіщення про смерть, а не всі інші документи. Вважає дивним твердження відповідача про «незацікавленість» у житті позивача, при тому що він достеменно описує події з її життя, включно з переїздом за кордон, проживанням, тощо. Такі обставини можуть бути відомі лише через родинний чи близький контакт. На погляд представника, встановлення факту батьківства жодним чином не залежить від того, де наразі мешкає мати дитини, де народжувала, яку допомогу отримувала, чи є у неї інша дитина тощо. Це не має юридичного значення для предмету спору, тим самим і затребувана відповідачем інформація не стосується предмету спору. В постанові пленуму ВС чітко вказано якими доказами може підтверджуватись факт батьківства. Основна мета позову встановити юридичний факт походження дитини від батька, а не аналіз місця проживання матері. До того ж, факт народження дитини в пологовому є конфіденційною інформацією і за поширення відомостей передбачена кримінальна відповідальність. Але позивач може підтвердити, що народжувала вона саме у м. Валки. Твердження відповідача, що син проживав з ним, не відповідають дійсності, оскільки, ведення позивачем спільного господарства з [PERSON] підтверджується доказами (фото, листування, сповіщення про смерть, свідки). [PERSON] працював неофіційно на різних роботах, тому не мав офіційних джерел доходу. Встановлення батьківства забезпечить дитині гарантовані законом соціальні виплати, а також приналежність до родини загиблого військовослужбовця. Заперечення відповідача виглядають як спроба затягнути судовий процес і позбавити малолітню дитину її законного права. З долучених доказів видно, як загиблий опікувався дитиною і визнавав факт свого батьківства, тому виглядає дивним, що рідний дідусь після смерті свого сина цей факт заперечує. Суб`єктивна думка відповідача про відсутність кровного зв`язку між дитиною та померлим не є доказом у розумінні закону. Більше того, така позиція виглядає упередженою та необґрунтованою, оскільки сам відповідач не був безпосереднім учасником сімейних стосунків, відмовляється визнавати очевидне навіть перед наданими доказами, чинить перешкоди встановленню істини. Встановлення істини у справі завдання суду і саме експертиза ДНК дозволить точно, науково та юридично визнати батьківство, що і є предметом цього спору. Вважає, що відзив відповідача не спростовує жодного з наведених у позові доказів, а зібрані матеріали справи свідчать про обґрунтованість позовних вимог. 26.08.2025 відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, в яких просить відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на викладені у відзиві обставини. Таким чином, сторони скористалися правом надання заяв у передбаченому ст.174 ЦПК України порядку в повній мірі. Ухвалою суду від 26.08.2025 за клопотанням представника позивача залучено до участі у цивільній справі в якості третьої особи Службу у справах дітей Шепетівської міської ради Хмельницької області та призначено судову молекулярно-генетичну експертизу (ухвала від 23.09.2025), на час проведення якої провадження у справі неодноразово зупинялось/поновлювалось для виконання клопотань судового експерта. 02.01.2026 надійшов висновок експерта №СЕ-19/121-25/25447-БД від 15.12.2025 за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи, в зв`язку з чим судовий розгляд поновлено. Проте, на підставі ухвали суду від 03.02.2026 провадження у справі було зупинено до розгляду заяви відповідача [PERSON] про відвід судді від розгляду справи, оскільки суд, в провадженні якого розглядається справа, дійшов висновку про його не обґрунтованість. Ухвалою суду в іншому складі, призначеному в порядку ст.35 ЦПК України, під головуванням судді Левченка А.М. від 09.02.2026 відмовлено в задоволенні заяви відповідача [PERSON] про відвід судді Токмакової А.П. від розгляду справи, в зв`язку з чим в цей же день провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 05.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні за участю учасників судового провадження, вирішено долю численних клопотань відповідача та зустрічної позовної заяви. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву, наполягала на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Пояснила, що позивач перебувала в сімейних відносинах із загиблим [PERSON] з 2016 року, але вчасно не зареєстрували шлюб. За час спільного проживання народилася донька, батько якої записаний на підставі ч.1 ст.135 СК України, що було узгоджено між ними. З початком повномасштабного вторгнення біологічний батько дитини мобілізувався, [INFO] загинув. Про тісний зв`язок родиною загиблого свідчить наявність у позивача сповіщення про смерть, ордени та грамоти, переписка, деталізація дзвінків, фотокартки, які свідчать, що відповідач також спілкувався з дитиною, визнавав її онукою. Висновок проведеної під час судового засідання експертизи прямо підтверджує спорідненість [PERSON] з [PERSON] . Враховуючи інтереси дитини, а саме знати свого батька, своє походження, реалізувати свої права, задоволення позовних вимог буде відповідати її правам та інтересам в повній мірі. Позивач підтримала позицію представника. Пояснила, що спочатку приїхала до друзів у м. Валки, де зустрілась із [PERSON] , почали зустрічатися. Влітку 2016 року переїхала до нього на постійне місце проживання. Проживали разом всю вагітність, згодом після народження доньки, в орендованих будинках, разом із старшим сином від першого шлюбу. [PERSON] працював не офіційно, що було єдиним заробітком сім`ї. Відповідач не приходив до них у гості через погані стосунки із сином, хоча вона наполягала на спілкуванні. В 2020 році переїхали разом з дітьми до м. Черноморськ, де [PERSON] запропонували більш стабільну роботу. Звернула увагу, що відповідач подарував [PERSON] телефон, але спілкуватись не хоче. Відповідач та його представник [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилися, будь-які докази на підтвердження поважності причин неявки не направили. Новий представник адвокат Монастирьова І.М. вказала, що ознайомлена з матеріалами електронної справи, але просила відкласти судове засідання для зрівняння з матеріалами справи в паперовому виді. Наголосила, що відповідач не визнає позов повністю. Суд приймає до уваги, що згідно із ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. За ст.121 ЦПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення судового розгляду, оскільки стороні відповідача було надано достатньо часу для вчинення процесуальних дій, а його поведінка має ознаки зловживання процесуальними правами. Представники третіх осіб подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Будь-які інші заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.04.2017 Валківським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області складено актовий запис №60 про народження [INFO] [PERSON] , матір`ю якої записана [PERSON] , батьком [PERSON] згідно ст.135 СК України, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК від 01.08.2023. Додані позивачем до позову та досліджені в судовому засіданні копія військового квитка, посвідчення водія, нагородних документів на ім`я [PERSON] , а також його переписка з позивачем, деталізація їх дзвінків, фотокартки підтверджують факт проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування. Видно, що [PERSON] цікавився життям дитини, за можливості між виконанням бойових завдань спілкувався з нею, в тому числі перед загибеллю, систематично надавав допомогу в утриманні дитини, проявляв батьківську турботу щодо неї. Згідно сповіщення про смерть (загибель) №1140 від 15.05.2023 на ім`я відповідача, його син головний сержант [PERSON] , командир 1 саперного відділення інженерно-саперного взводу в/ч [NUMBER] , призваний 25.03.2022 [INFO] , вірний військовій присязі загинув [INFO] близько 19:10 при виконанні службових обов`язків по захисту територіальної цілісності на суверенітету України від збройної агресії РФ, в районі н.п. Бахмут Донецької області. Із фотокартки, позивач та донька [PERSON] відвідують обеліск на алеї Слави, встановлений [PERSON] . З висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/121-25/25447-БД від 15.12.2025, [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , ймовірність даної події становить не менше ніж 99,999999999993%. Між [PERSON] , [INFO] , та малолітньою [PERSON] , [INFO] , є біологічна спорідненість, ймовірність даної події становить не менше ніж 99,99999998%. За висновком від 18.09.2025, орган опіки і піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради вважає доцільним задовольнити позов про встановлення факту батьківства [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] . Ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). За ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно із ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 цього Кодексу. На підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (ст.134 СК України). Ч.1 ст.135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. В даній категорії справ доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги (постанова ВС від 21.03.2018 у справі №543/738/16-ц). За змістом ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] , що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які не викликають сумніву, суд доходить висновку, що позивачем доведено наявність всіх необхідних умов для визнання батьківства в судовому порядку, перелік яких встановлено ст.128 СК України, тому позов підлягає задоволенню. Встановлення факту батьківства жодним чином не залежить від місця проживання батьків дитини, місця її народження та отримання соціальної допомоги, наявності у позивача іншої дитини тощо, тому твердження відповідача з цього приводу не мають юридичного значення для предмету спору. Разом з тим, встановлення батьківства забезпечить дитині гарантовані законом соціальні виплати, а також приналежність до родини загиблого військовослужбовця. Заперечення відповідача виглядають як спроба затягнути судовий процес і позбавити малолітню дитину її законного права.

Outcome: approved