Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

25.01.2026 представник АТ "ТАСКОМБАНК" звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] кредитну заборгованість за кредитним договором № 002/21474176-SP в сумі 61 496,45 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 04.08.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було підписано Заяву-анкету №002/21474176-SP щодо приєднання до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (надалі - Заява про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК»). Укладення кредитного договору здійснювалося сторонами в електронній формі шляхом використання електронного підпису. Відповідно до умов договору відповідачу було відкрито поточний рахунок у національній валюті, надано послугу Кредитування рахунку та встановлено Ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100 000 гривень). Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою, отже кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі. В подальшому відповідач перестав виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати тіло кредиту та проценти. Враховуючи зазначене, станом на 30.09.2025 утворилась заборгованість за кредитним договором № 02/21474176-SP від 05.08.2023, яка становить 61 496,45 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 29 991,93 грн; заборгованість за річними процентами (в т.ч. прострочена) - 31 504, 52 грн. У зв`язку з грубим порушенням умов кредитного договору відбулося звернення до суду. 28.01.2026 після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. З`ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази якими вони обґрунтовуються, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 04.08.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було підписано Заяву-анкету № 002/21474176-SP щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank» (надалі Заява про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК»). Відповідно до умов даної заяви позичальник просить надати послугу Кредитування рахунку та встановити Ліміт кредитування в межах максимальної суми загального ліміту кредитування, що складає 100 000 гривень, з урахуванням умов визначених у Публічній пропозиції. Відповідно до змісту Заяви-анкети № 002/21474176-SP від 04.08.2023, строк кредиту становить на вимогу ( 12 місяців з можливістю пролонгації ще на 12 місяців), розмір процентів за користування кредитом становить 0,22% в день при невиконанні умов на строкову заборгованість. Укладення відповідного Договору здійснювалося сторонами в електронній формі шляхом використання електронного підпису. Сторонами погоджено, що ця Заява-Анкета є також заявою на відкриття рахунку, а також погоджено усі інші істотні умови кредитування. Згідно п. 1.2.2. Заяви-анкети щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» відповідачу відкрито поточний рахунок у національній валюті та випущено платіжну картку для здійснення операцій за рахунком, що слідує з відповідної Довідки АТ «ТАСКОМБАНК». Відповідно до розрахунку заборгованості та виписок по особовим рахункам кредитного договору № 002/21474176-SP за період з 05.08.2023 по 30.09.2025 заборгованість відповідача [PERSON] становить 65 521,37 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 29 991,93 грн; заборгованість за процентами (в т.ч. прострочена) 35 529,44 грн. Також з наданих доказів судом встановлено, що відповідач користувався відкритим позивачем розрахунковим рахунком кредитними в межах кредитного ліміту, частково повертав кредит та сплачував відсотки. Позивачем АТ «ТАСКОМБАНК» 18.09.2025 направлялася відповідачу повідомлення-вимога, у якій у зв`язку з тривалим невиконанням своїх зобов`язань за кредитним договором вимагав дострокового повернення кредиту в повному обсязі із зазначенням строків та умов такого повернення. Таким чином між сторонами у справі виник спір. Вирішуючи даний спір, суд керується наступними нормами права. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Разом з тим ст. 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Так, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору № 002/21474176-SP. Зазначений договір недійсним не визнано. Судом встановлено факт укладання кредитного договору між сторонами. Представником позивача надано докази про видачу відповідачу кредитних коштів та існування заборгованості по кредиту. Натомість відповідачем не спростовано такого факту. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконує, а лише частково сплатив кредитні кошти, взявши до уваги визначений строк кредитування, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 002/21474176-SP від 04.08.2023 в розмірі 61 496,45 грн за період з 05.08.2023 по 31.07.2025, що складається із заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 29 991,93 грн; заборгованості за процентами (в т.ч. прострочена) 31 504, 52 грн. Вирішуючи питання судових витрат на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2 662,40 грн.

Outcome: approved