Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

Короткий виклад обставин справи [PERSON] в інтересах якої діє представник адвокат Стасюк Юрій Павлович, звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між сторонами який зареєстрований 11.06.2016 Виконавчим комітетом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис за №40. В обгрунтування позову зазначено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2016 року, спільних дітей у шлюбі не мають. Вказано, що спільне життя сторін не склалось, на сьогодні сторони не спілкуються, спільного господарства не ведуть, та проживають окремо. Позивач вважає що подальшле збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки має формальний характер. Відповідач відмовляється розірвати шлюб у позасудовому порядку, та не йде на жодні контакти з позивачкою. Перебування сторін в шлюбі не відповідає волі обох, що порушує їх права. Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.03.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. Позивач в судове засідання 15.04.2026 не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, при цьому, 02.04.2026 до суду від представника позивача поступила заява, в якій просить розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує, та просить позов задовольнити, щодо заочного розгляду не заперечує. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач у судове засідання 15.04.2026 повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки та у відповідності до вимо ч.11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. При цьому, про причини неявки відповідач суд не повідомив, заяв про відкладення та відзиву від нього не надходило. Так, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача рекомендованою кореспонденцією направлялась ухвала про відкриття провадження та судові повістки, які повернулись не врученими. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб 11.06.2016 року у Виконкомі Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що 11 червня 2016 року складено відповідний актовий запис №40. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - « [PERSON] », дружини « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 11 червня 2016 року. З матеріалів справи встановлено, що в шлюбі у сторін спільних дітей немає. До позову додано копію паспорта громадянина України [PERSON] , копію її картки платника податків, та копію паспорта громадянина України [PERSON] . Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Застосовані норми права, позиція суду та оцінка доводів Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що суперечить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Суд бере до уваги зазначені у позові обставини, що у сторін спільних дітей немає, їх спільне життя не склалось, вони не спілкуються, спільного господарства не ведуть, та проживають окремо. Позивач вважає, що подальшле збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки має формальний характер. З урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову, категоричної позиції позивача щодо розірвання шлюбу, наведене свідчить про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер, що призвело до втрати почуттів та перспектив налагодження стосунків немає. Наведене дає підстави для висновку про те, що подальше проживання та збереження сім`ї сторін неможливе, тому суд приходить до переконання, що їх шлюб слід розірвати. На підставі ст.ст. 24, 56, 105, 110-112, 114 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 12, 76-81, 137, 141, 142, 247, 280-283, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved