Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

16.09.2025 року представник позивача [PERSON] , в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до Подільського районного суду міста Полтави з позовом до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просить: встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] (так у свідоцтві про смерть), [INFO] , який помер [INFO] ; встановити факт належності померлому [INFO] [PERSON] , [INFO] , правовстановлюючого документа на майно, а саме договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого 16.03.2020 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. за реєстровим номером 511; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 11.06.2015 року між громадянином Держави Ізраїль [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), [INFO] , укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 729. 28.02.2017 року [PERSON] змінив ім`я на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданим уповноваженим органом Держави Ізраїль з апостилем та нотаріально посвідченим перекладом українською мовою. При цьому, у закордонному паспорті померлого латиницею зазначено ім`я « [PERSON] », із вказівкою в дужках попереднього імені «TAL», а в підшитому до нього перекладі українською мовою від 26.02.2020 року - « [PERSON] », із зазначенням в дужках попереднього імені « [PERSON] ». У посвідченні особи громадянина Ізраїлю текст латиницею відсутній, водночас у перекладі українською мовою від 27.02.2020 року вказані актуальні ім`я та прізвище - « [PERSON] ». [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.11.2017 року, відповідно до якого у графі «батько» зазначено « [PERSON] ». 28.10.2020 року між подружжям було укладено шлюбний договір, за умовами якого особистою приватною власністю чоловіка [PERSON] (до зміни імені [PERSON] ) визначено квартиру [ADDRESS] , яку він мав намір придбати за власні кошти після укладення цього договору. 02.03.2020 року між [PERSON] (до зміни імені [PERSON] ) та [PERSON] , [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, а 16.03.2020 року між сторонами укладено основний договір купівлі-продажу зазначеної квартири, відповідно до якого право власності на неї набув [PERSON] . [INFO] [PERSON] та син позивача [PERSON] загинули. У зв`язку з тяжким психоемоційним станом позивачки після смерті чоловіка та дитини, оформленням документів, пов`язаних із державною реєстрацією смерті, організацією поховання та транспортуванням тіла спадкодавця до Ізраїлю займалися його родичі через спеціалізовану організацію у місті Черкаси. У встановлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. із заявою про прийняття спадщини, до складу якої входить вищевказана квартира. 05.04.2023 року представник позивача звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру, однак постановою нотаріуса від 05.04.2023 року №40/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, у зв`язку наявністю розбіжностей щодо особи спадкодавця, що унеможливлює встановлення місця відкриття спадщини, кола спадкоємців та складу спадкового майна. Крім того, представник позивача зазначив, що з часу смерті спадкодавця минуло більше трьох років, однак батьки спадкодавця, що проживають в Ізраїлі, із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк до нотаріуса не зверталися, у тому числі до суду з позовами про визначення додаткового строку для її прийняття. При цьому син спадкодавця [PERSON] загинув в один день із батьком, у зв`язку з чим відповідно до ч. 3 ст. 1220 ЦК України не вважається таким, що прийняв спадщину. З урахуванням викладеного, сторона позивача вказує, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Водночас, на переконання сторони позивача, у зв`язку з відсутністю у спадкодавця зареєстрованого місця проживання на території України та наявністю у нього на праві власності нерухомого майна у місті Полтаві, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження такого майна, а саме місто Полтава. При цьому, обґрунтовуючи визначення відповідача у справі, сторона позивача виходить із того, що з урахуванням положень ч. 1 ст. 1277 ЦК України, відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину, а також того, що до складу спадщини входить нерухоме майно, розташоване у місті Полтаві, належним відповідачем є Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради. З огляду на викладене, сторона позивача просить суд встановити факт родинних відносин між позивачкою та померлим, встановити факт належності спадкодавцю правовстановлюючого документа на спірну квартиру, а також визнати за позивачкою право власності на зазначене нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 22.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Одночасно витребувано у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік Валерії Володимирівни (м. Полтава, вул. Героїв України, 34/24а, корп.1) належним чином посвідчені копії документів, що містяться в матеріалах спадкової справи, відкритої після померлого [INFO] [PERSON] (номер спадкової справи 10/2022) та у відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (код ЄДРПОУ 05387096), належним чином посвідчену копію актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] (актовий запис №1163 від 02.04.2022 року). 01.10.2025 року до суду від представника відповідача Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради Рудич Н.С. надійшов відзив на позовну заяву, у якому при вирішенні вимог про встановлення факту родинних відносин та факту належності померлому правовстановлюючого документа на майно сторона відповідача покладається на розсуд суду, тоді як щодо вимоги про визнання права власності на спадкове майно заперечує, зазначаючи, що Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради не перебуває із позивачкою у спірних правовідносинах, а її права, у тому числі право на спадкування, не порушувала, не визнавала та не оспорювала. Крім того, представник відповідача вважає вимогу про визнання права власності на спадкове майно передчасною, оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який застосовується лише у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тобто за наявності перешкод для такого оформлення. Крім того, посилаючись на п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, представник відповідача зазначає, що суд встановлює належність правовстановлюючого документа особі, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. 02.10.2025 року на виконання ухвали суду від 22.09.2025 року від приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мізік В.В. надійшли належним чином посвідчені копії документів, що містяться у матеріалах спадкової справи № 10/22, відкритої після смерті [INFO] [PERSON] . 08.10.2025 року на виконання ухвали суду від 22.09.2025 року надійшла належним чином посвідчена копія актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , актовий запис № 1163 від 02.04.2022 року, надана відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 10.10.2025 року до суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, із змісту якої вбачається, що доводи представника відповідача про передчасність позовної вимоги є необґрунтованими, оскільки відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, зумовлена розбіжностями у написанні імені спадкодавця, свідчить про наявність перешкод для оформлення спадкових прав у позасудовому порядку, у зв`язку з чим саме визнання права власності за позивачем, як єдиним спадкоємцем за законом, є належним способом захисту її прав та інтересів. Разом з тим представник позивача наголосив, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, їх усунення від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, відповідна територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини наділена правом звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, у зв`язку з чим таке право виникне саме у відповідача. Крім того представник позивача наголосив на тому, що наявність заперечення представника відповідача проти задоволення вимоги про визнання права власності свідчить про наявність спору між сторонами, на підставі чого просив суд врахувати викладені ним доводи та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою суду від 21.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, призначено судове засідання. Одночасно задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання, призначене на 19.03.2026 року, не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, у відзиві на позовну заяву прохала розгляд справи проводити за відсутності представника. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, доводи сторін, викладені в заявах по суті спору, заслухавши показання свідків, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 11.06.2015 року між громадянином Держави Ізраїль [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ), [INFO] , зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві складено актовий запис № 729 від 11.06.2015 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 07.06.2017 року. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « [PERSON] / [PERSON] » (а. с. 17). 28.02.2017 року [PERSON] , [INFO] , змінив ім`я на « [PERSON] », що вбачається із змісту: копії свідоцтва про зміну імені, виданим згідно статті 17 (а) Закону про імена 1956 року у відділі управління у справах населення та міграції в м. Хайфа (Держава Ізраїль) від 28.02.2017 року, з апостилем та нотаріально посвідченим перекладом на українську мову (а.с. 18-20); нотаріально посвідченої копії посвідчення особи громадянина Ізраїлю на ім`я спадкодавця з нотаріально посвідченим перекладом на українську мову від 27.02.2020 року, де в перекладі з івриту прізвище та ім`я спадкодавця зазначено як « [PERSON] », [INFO] .. Дата видачі 06.03.2017 року, посвідчення № [NUMBER] (а. с. 26-27); нотаріально посвідченої копії закордонного паспорту спадкодавця серії [NUMBER] з нотаріально посвідченим перекладом на українську мову від 26.02.2020 року, згідно якого в перекладі з англійської мови прізвище та ім`я померлого зазначено як « [PERSON] ( [PERSON] )». Дата народження зазначена [INFO] (а.с. 28-29); Судом також встановлено, що [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , про що Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено актовий запис № 65 та видано свідоцтво серії [NUMBER] від 08.11.2017 року. Відповідно до зазначеного свідоцтва, у графі «батько» зазначений громадянин Держави Ізраїль [PERSON] (а. с. 22). Крім того, 28.10.2020 року між громадянином Держави Ізраїль [PERSON] (до переміни імені [PERSON] ), [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] , паспорт Тип [NUMBER] , орган видачі Єрусалим, дата видачі 28.02.2017 року, що проживає за адресою: [ADDRESS] ), та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , (РНОКПП [NUMBER] , УНЗР [NUMBER] , паспорт № [NUMBER] , орган, що видав 5337, дата видачі 03.08.2017 року, останнє місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] ), було укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Тимошенко С.М. за реєстровим номером 143, який власноручно підписаний сторонами у його присутності, що підтверджується наявністю підписів сторін у відповідній графі «Підписи», у тому числі спадкодавця [PERSON] . Із його змісту вбачається, що сторони, маючи на меті врегулювання майнових відносин між собою та визначення взаємних майнових прав і обов`язків, погодили, що майно подружжя поділяється на таке, що має статус особистої приватної власності чоловіка та дружини, і таке, що є спільною сумісною власністю подружжя (п. 2.1 договору). Відповідно до умов договору особистою приватною власністю чоловіка буде вважатися: квартира номер [ADDRESS] , яку він буде купувати за свої особисті кошти після укладення даного шлюбного договору (а. с. 24-25). Так, 02.03.2020 року між [PERSON] (до зміни імені [PERSON] ) та [PERSON] , [PERSON] було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Микитенком Ю.В. за реєстровим номером № 279, за умовами якого сторони домовилися у визначений строк укласти основний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , погодили істотні умови такого договору, зокрема предмет правочину, ціну та порядок проведення розрахунків (а. с. 30-32). Судом також встановлено, що 16.03.2020 року між сторонами укладено основний договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. за реєстровим номером 511, відповідно до якого [PERSON] (до зміни імені [PERSON] ) набув у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,4 кв. м, житловою площею 38,2 кв. м, яка належала продавцям [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Вартість квартири за договором становила 663773 грн, право власності на неї виникало у покупця з моменту державної реєстрації (а. с. 3334). Згідно з інформаційною довідкою № 440886082 від 26.08.2025 року, сформованою за відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,4 кв.м, житловою площею 38,2 кв.м, зареєстровано за [PERSON] , громадянином Ізраїлю, державну реєстрацію якого проведено 16.03.2020 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2020 року (серія та номер НОК 486131, НОК 486132, реєстровий № 511). Відомості про наявність іпотеки, обтяжень, а також заборон відчуження щодо вказаного об`єкта нерухомого майна у відповідних державних реєстрах відсутні (а.с. 35). Вартість зазначеної квартири визначена звітом про оцінку майна: висновком про вартість об`єкта оцінки, складеним суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «ГРОСАЛЬ» на замовлення позивачки [PERSON] , з метою визначення ринкової вартості об`єкта для оформлення спадщини, у тому числі для цілей оподаткування, відповідно до якого ринкова вартість вказаного об`єкта нерухомого майна, що належить [PERSON] , станом на 08.09.2025 року становить 400000 грн без ПДВ (а. с. 14). [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 1163 від 02.04.2022 року та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 16.04.2022 року (а.с. 11). Цього ж дня [INFO] помер також син позивача [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , про що Решетилівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) складено актовий запис № 129 від 08.04.2022 року та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 08.04.2022 року (а.с. 13). Відповідно до листа відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за вих. № 35488 від 01.10.2025 року смерть [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , зареєстрована за актовим записом № 1163 від 02.04.2022 року. Водночас у графі № 14 «Для відміток» зазначеного актового запису міститься вказівка про те, що під час державної реєстрації смерті паспорт померлого, не подавався, у зв`язку з чим ім`я « [PERSON] ( [PERSON] )» внесено до актового запису про смерть відповідно до відомостей лікарського свідоцтва про смерть, та не заповнено графи № 9 та № 10 актового запису, які містять відомості про місце проживання померлого та інші дані, необхідні для його ідентифікації, що унеможливлює однозначне встановлення особи спадкодавця. Крім того судом встановлено, що 04.05.2022 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. заведено спадкову справу до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , за № 10/2022, на підставі заяви [PERSON] (позивачки) про прийняття спадщини з будь-яких підстав, зареєстрованої в книзі обліку і реєстрації спадкових справ 04.05.2022 року за № 20. Згідно з матеріалами спадкової справи, будь-які інші заяви не надходили. У тому числі нотаріусом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №68886260 від 04.05.2022 року, заповіти від імені [PERSON] , не посвідчувались. Так, із матеріалів спадкової справи слідує, що при її заведенні заявницею подано нотаріусу наступні документи: свідоцтво про зміну імені: прізвище [PERSON] , ім`я [PERSON] , ім`я батька [PERSON] , [INFO] , змінив своє ім?я на нове - Тал, дата зміни 05.08.1996 року; повторне свідоцтво про шлюб укладеного між громадянином Держави Ізраїль [PERSON] , [INFO] , та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 729 від 11.06.2015 року; свідоцтво про зміну імені: прізвище [PERSON] , ім`я [PERSON] , ім`я батька [PERSON] , [INFO] , змінив своє ім?я на нове [PERSON] , дата зміни 28.02.2022 року; повторне свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Довідка про останнє місце реєстрації спадкодавця та склад осіб, зареєстрованих разом із ним на момент смерті нотаріусу не подавалась. При цьому нотаріусом встановлено, що дійсно відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 200680453101, номер запису про право власності 35955810, що виникло на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Колотіловим О.М.. За результатами перевірки поданих документів нотаріусом встановлено наявність розбіжностей щодо особи спадкодавця, зокрема у написанні його імені, у зв`язку з чим неможливо встановити місце відкриття спадщини, коло спадкоємців та склад спадкового майна, на підставі чого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. постановою від 05.04.2023 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Під час судового розгляду також допитано свідків, показання яких враховуються судом при встановленні обставин щодо сімейних відносин між позивачкою та спадкодавцем, їх спільного проживання, набуття спадкодавцем на праві приватної власності спірного нерухомого майна, яке входить до складу спадщини після його смерті, а також щодо зазначення у належних йому документах різних варіантів написання його імені. Так, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що з дитинства підтримує з позивачкою дружні відносини та їй відомо, що з 2015 року [PERSON] перебувала у шлюбі з громадянином Держави Ізраїль [PERSON] , у тому числі свідок була присутня на святкуванні весілля подружжя у місті Полтаві. За словами свідка, після укладення шлюбу [PERSON] певний час проживала разом із чоловіком в Ізраїлі, однак згодом повернулася в Україну, тоді як померлий періодично приїздив до неї, орієнтовно один раз на три місяці, та проживав разом із нею близько двох-трьох тижнів, після чого знову повертався до Ізраїлю, де офіційно працював. Після народження у 2017 році сина [PERSON] подружжя придбало квартиру по [ADDRESS] , у якій свідок неодноразово бувала та яка, зі слів свідка, належала саме [PERSON] . Крім того свідок [PERSON] також повідомила, що під час знайомства та у подальшому спілкуванні, померлого серед знайомих називали також [PERSON] , [PERSON] , при цьому дружина [PERSON] вживала варіанти імені Таль або Тал. Водночас свідок не була обізнана про наявність у померлого посвідки на проживання в Україні, можливих розбіжностей у написанні його імені в офіційних документах, а також відомостей, зазначених у графі «батько» свідоцтва про народження дитини. Свідок також підтвердила, що [INFO] [PERSON] та син [PERSON] померли у місті Решетилівка, у квартирі батьків [PERSON] , а організацією поховання померлого та транспортуванням його тіла до Ізраїлю займалися його батьки. За словами свідка, на момент смерті [PERSON] він та позивачка перебували у зареєстрованому шлюбі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що підтримує з позивачкою дружні стосунки вже понад 20 років. Із 2015 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з громадянином Держави Ізраїль [PERSON] та проживала з ним як подружжя до 2022 року. Свідок пояснила, що була особисто знайома з померлим чоловіком, однак враховуючи, що він переважно проживав в Ізраїлі та приїздив до України лише періодично, рідко бачила, як і позивачку [PERSON] . Разом з тим свідок зазначила, що подружжя проживало разом у квартирі [ADDRESS] , де вона неодноразово бувала, у тому числі 02.01.2022 року, коли востаннє бачила померлого. Під час спілкування він повідомив їй про зміну свого імені, однак у повсякденному спілкуванні його й надалі називали [PERSON] , [PERSON] . Крім того, свідок зазначила, що на момент смерті [PERSON] позивачка проживала разом із сином у батьків у місті Решетилівка, тоді як сам померлий проживав окремо у квартирі [ADDRESS] . За словами свідка, у нічний час 28.03.2022 року позивачка зателефонувала їй та повідомила про смерть сина і померлого. Свідок також підтвердила, що [PERSON] помер [INFO] , тобто в той самий день, що й син позивачки, а питаннями, пов`язаними з організацією його поховання та транспортуванням тіла до Ізраїлю, займалися його батьки. Щодо розбіжностей у написанні імені померлого свідок пояснила, що, як їй відомо, при державній реєстрації смерті його ім`я було зазначено як « [PERSON] », тоді як в інших документах він значився як « [PERSON] ». Також свідок повідомила суд, що на момент смерті [PERSON] він та позивачка перебували у зареєстрованому шлюбі, а розірвання шлюбу фактично не відбулося. Під час допиту свідок [PERSON] показала, що тривалий час знайома з позивачкою, підтримує з нею близькі стосунки, адже колишній чоловік свідка є рідним братом [PERSON] , у тому числі була знайома з [PERSON] . За словами свідка, позивачка спочатку спілкувалася з померлим через мережу Інтернет, згодом він приїхав до України, де вона й познайомилася з ним особисто, а надалі позивачка певний час проживала з ним в Ізраїлі, після чого вони прибули до України для укладення шлюбу. Свідок зазначила, що у повсякденному спілкуванні померлого називали [PERSON] , [PERSON] . Разом з тим напередодні весілля, під час зустрічі родин, мати померлого повідомила, що в Ізраїлі сина називають [PERSON] . Крім того, свідок пояснила, що у подальшому, напередодні народження сина позивачки, померлий змінив ім`я на « [PERSON] », у зв`язку з чим у свідоцтві про народження дитини він зазначений як батько [PERSON] , а по батькові дитини визначено як « [PERSON] ». Крім того, свідок показала, що неодноразово бувала як за місцем тимчасового проживання подружжя в орендованій квартирі, так і у квартирі, придбаній ними у 2020 році, розташованій по [ADDRESS] , де подружжя проживало спільно. Щодо обставин, пов`язаних зі смертю [INFO] [PERSON] , свідок показала, що до та після настання цих трагічних подій вона перебувала за місцем проживання батьків її колишнього чоловіка та [PERSON] , де вони сталися. При цьому свідок зазначила, що похованням сина позивачки [PERSON] , займалися її близькі, тоді як оформленням документів, пов`язаних із державною реєстрацією смерті, організацією поховання та транспортуванням тіла [PERSON] до Держави Ізраїль, займалися його батьки. Також свідок підтвердила, що станом на день смерті [PERSON] він та позивачка перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час допиту свідок [PERSON] показала, що є матір`ю позивачки [PERSON] . За її словами, донька [PERSON] познайомилася з майбутнім чоловіком [PERSON] через мережу Інтернет, а у 2015 році між ними було укладено шлюб, після чого подружжя певний час проживало в Ізраїлі. У 2017 році позивачка повернулася до України, проживала у місті Полтаві на орендованій квартирі, тоді як померлий періодично приїздив до неї з-за кордону, орієнтовно один раз на три місяці. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] , після чого донька певний час проживала разом із дитиною та своїми батьками у місті Решетилівка. У 2020 році батьки [PERSON] фактично придбали квартиру [ADDRESS] , однак власником зазначеного нерухомого майна був саме [PERSON] . Щодо обставин смерті свідок показала, що [INFO] за місцем її проживання у місті Решетилівка померли [PERSON] та малолітній син позивачки [PERSON] . У подальшому оформленням документів, організацією поховання померлого та транспортуванням його тіла до Ізраїлю займалися виключно його батьки, тоді як сім`я позивачки займалася похованням дитини. Щодо особи померлого, відповідних документів та зміни його імені свідок показала, що при народженні його звали [PERSON] , а після переїзду родини до Ізраїлю у 1996 році його ім`я було змінено на « [PERSON] ». Надалі, як зазначила свідок, при укладенні шлюбу до його імені було додано також « [PERSON] », а на момент смерті у документах він значився як [PERSON] . При цьому свідок вказала, що на час народження сина позивачки померлий був записаний батьком дитини, у зв`язку з чим по батькові дитини було визначено як « [PERSON] ». Крім того свідок показала, що, як їй відомо, розбіжності у написанні імені померлого у свідоцтві про смерть виникли під час оформлення відповідних документів. Також свідок підтвердила, що на момент смерті [PERSON] він та позивачка перебували у зареєстрованому шлюбі. У судовому засіданні свідку [PERSON] були пред`явлені фотознімки, долучені стороною позивача до матеріалів справи, на яких вона впізнала позивачку [PERSON] , її померлого чоловіка [PERSON] , а також його батьків, і пояснила, які саме фотографії та за яких обставин були зроблені. Під час допиту свідок [PERSON] показала, що є рідною сестрою позивачки [PERSON] . Свідок показала, що при знайомстві у 2014 році в місті Полтаві та у повсякденному спілкуванні померлого називали [PERSON] , [PERSON] , саме так до нього зверталися позивачка, рідні та знайомі. Разом з тим свідок зазначила, що їй було відомо про зміну ним імені після переїзду до Ізраїлю у 1996 році, у зв`язку з чим замість [PERSON] він став [PERSON] . У подальшому, як показала свідок, після укладення шлюбу та народження сина позивачки померлий змінив ім`я на [PERSON] , оскільки бажав, щоб дитині було визначено по батькові « [PERSON] ». Крім того, свідок вказала, що, зі слів членів родини, у померлого були два документи: ID-документ, у якому він був зазначений як [PERSON] , та закордонний паспорт, у якому його ім`я зазначалося як [PERSON] ( [PERSON] ). За поясненнями свідка, при державній реєстрації факту смерті та оформленні свідоцтва про смерть було допущено описку та використано саме варіант « [PERSON] », тоді як в інших документах, у тому числі пов`язаних із квартирою, він значився як [PERSON] . Також свідок зазначила, що неодноразово бувала у квартирі [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] . За її словами, після придбання зазначеної квартири у ній проживали позивачка разом із сином [PERSON] , тоді як померлий періодично приїздив до них, орієнтовно один раз на три місяці на один-два тижні. Щодо обставин смерті померлого свідок показала, що їй відомо про його смерть, яка настала [INFO] , а також про те, що державною реєстрацією смерті, оформленням відповідних документів, організацією поховання та транспортуванням тіла до Ізраїлю займалися його батьки, де він у подальшому і був похований. Свідок підтвердила, що на момент смерті [PERSON] він та позивачка перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час судового розгляду свідку були пред`явлені фотознімки, долучені до матеріалів справи стороною позивача, на яких вона впізнала позивачку [PERSON] , померлого [PERSON] , своїх батьків, а також батьків померлого, і пояснила, що зазначені фотографії були зроблені під час святкування весілля. Оцінивши показання допитаних у судовому засіданні свідків у сукупності з іншими доказами у справі, суд зазначає, що вони є послідовними, логічними, узгодженими між собою та не суперечать письмовим доказам, дослідженим судом. Зазначені показання підтверджують обставини перебування позивачки [PERSON] у зареєстрованому шлюбі зі спадкодавцем [PERSON] , їх фактичні сімейні відносини, обставини проживання, а також пояснюють наявні розбіжності у написанні імені померлого у різних документах, у зв`язку з чим суд не має підстав ставити їх під сумнів. Крім того, судом досліджено фотознімки, долучені стороною позивача до матеріалів справи, на яких відображено позивачку [PERSON] та померлого [PERSON] під час весільної церемонії, спільного проведення часу, разом із дитиною та близькими родичами. Вказані фотоматеріали у сукупності з іншими доказами у справі підтверджують наявність між позивачкою та померлим шлюбних і сімейних відносин, а також узгоджуються з показаннями свідків щодо їх спільного сімейного життя. Судом також досліджено експертний висновок Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/1367-m від 01.09.2025 року, у якому зазначено, що міжмовне перетворення власних назв може спричиняти розходження у документальних записах прізвищ, імен та інших назв, зокрема з огляду на особливості єврейської національної традиції іменування. Відповідно до зазначеного висновку, записи компонентів імені «АНАТОЛІЙ ТАЛЬ ТАЛ» (свідоцтво про смерть (повторно), запис [PERSON] ) та « [PERSON] » (свідоцтво про народження [PERSON] , запис «батько» [PERSON] , попередній договір, договір купівлі-продажу, записи [PERSON] (до переміни імені [PERSON] ), « [PERSON] (ТАЛ)» (переклад з англійської мови та івриту на українську мову паспорта громадянина Держави Ізраїль, запис [PERSON] ( [PERSON] )), [PERSON] (TAL) (паспорт громадянина Ізраїлю, запис латинським алфавітом Peskov Anatoliy Tal (Tal)) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, якщо прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження, зазначені в документі, не збігаються з відповідними відомостями, зазначеними у свідоцтві про народження або паспорті цієї особи. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, який має юридичне значення, повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд цей факт установив. Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли такий факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що у судовому порядку можуть встановлюватися факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав, за умови, що законом не передбачено іншого порядку їх встановлення та встановлення такого факту є необхідним для реалізації відповідного права. Отже, встановлення факту родинних відносин між позивачкою [PERSON] , [INFO] , та померлим [INFO] [PERSON] (так у свідоцтві про смерть), [INFO] , а також встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документа на спірне нерухоме майно безпосередньо пов`язане з реалізацією позивачкою спадкових прав після смерті чоловіка. Оцінивши досліджені у справі письмові докази, показання свідків та інші матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність зазначених обставин. При цьому суд враховує, що сам по собі факт різного зазначення імені спадкодавця у поданих документах, зокрема «Песков Тал», « [PERSON] », « [PERSON] ( [PERSON] )» та « [PERSON] », не спростовує того, що зазначені документи стосуються саме померлого [PERSON] , оскільки такі розбіжності узгоджуються між собою за іншими ідентифікуючими даними, підтверджуються документами про зміну імені, перекладами документів, показаннями свідків, а також висновком лінгвістичної експертизи. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога про встановлення факту того, що [PERSON] , [INFO] , є дружиною [PERSON] (так у свідоцтві про смерть), [INFO] , який помер [INFO] , є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Вирішуючи вимогу про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, суд виходить із того, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 16.03.2020 року укладено на ім`я [PERSON] , тоді як у свідоцтві про смерть спадкодавець зазначений як [PERSON] . Разом з тим, з урахуванням досліджених судом доказів у їх сукупності, а саме документів щодо зміни імені спадкодавця, відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, матеріалів спадкової справи, показань свідків та висновку лінгвістичної експертизи, суд доходить висновку, що вказаний договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений 16.03.2020 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Колотіловим О.М. за реєстровим номером 511, належить саме [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Отже, позовна вимога про встановлення факту належності померлому [PERSON] правовстановлюючого документа на квартиру також є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини. Як убачається з досліджених судом доказів, відомості про останнє місце проживання спадкодавця на території України належним чином не підтверджені, а під час державної реєстрації його смерті паспорт померлого не подавався, у зв`язку з чим частина ідентифікаційних відомостей до актового запису про смерть не вносилася. Водночас судом установлено, що на момент смерті [PERSON] на праві приватної власності належала квартира [ADDRESS] , на підставі чого суд доходить висновку, що місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , є місто Полтава. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той із подружжя, який його пережив, та батьки. Судом установлено, що позивачка є дружиною спадкодавця та у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, на підставі чого 04.05.2022 року було заведено спадкову справу № 10/2022. При цьому з матеріалів спадкової справи вбачається, що будь-які інші заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса не надходили. Суд також враховує, що малолітній син спадкодавця та позивачки [PERSON] помер у той самий день, що і спадкодавець, а тому не може вважатися таким, що пережив спадкодавця для цілей спадкування, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що позивачка належить до кола спадкоємців першої черги за законом та прийняла спадщину у встановленому порядку. Суд відхиляє доводи представника відповідача про передчасність позовної вимоги в частині визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим судом установлено, що позивачка в установленому законом порядку звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та в подальшому із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. від 05.04.2023 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з наявністю розбіжностей щодо особи спадкодавця. Таким чином, оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку виявилося неможливим, а тому звернення позивачки до суду із вимогою про визнання права власності на спадкове майно є належним способом захисту її прав. З огляду на встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом є законними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved