Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 09.12.1994 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач вказав, що шлюбні відносини відповідачем з часом погіршились через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, обов`язки. Сторони не проживають однією сім`єю та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно і примирення не можливе. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву в якій просив суд справу розглядати за її відсутності, а позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи у тому числі і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб порталі судової влади, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.12.1994 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно Уманським ВДРАЦС в Уманському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України 08.11.2025 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні стосунки між подружжям припинилися через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства. Позивач на примирення не згоден та наполягає на розірванні шлюбу, оскільки перебування в шлюбі з відповідачем суперечить його інтересам. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Оскільки відповідачем не було заявлено клопотання про зміну прізвища після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON] . Оскільки позивач був звільнений за законом від сплати судового збору при подачі позову, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача в рахунок держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved