Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-02 00:00:00

08 грудня 2025 року позивач звернувся до Центрального районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] про стягнення пені за несплату аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначено, що сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з батьком, який повністю забезпечує її утримання. Рішенням Амур-Нижньодніпровського суду міста Дніпропетровська від 13 травня 2021 року за позивачем було визнано батьківство щодо цієї дитини. Розпорядженням голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради № 247-р від 04 серпня 2021 року визначено місце проживання з батьком позивачем. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року було встановлено постійне місце проживання дитини разом з батьком. 29 вересня 2025 р. стосовно дитини було складено медичний висновок № 35 про присвоєння їй статусу дитини-інваліда. Згідно судового наказу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 травня 2022 року з відповідачки було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини. Однак відповідачка свої зобов`язання з приводу сплати аліментів не виконує, внаслідок чого має заборгованість. Станом на листопад 2025 року загальна сума боргу відповідачки за аліментами склала 154 415 грн. 50 коп. За цих підстав позивач просить суд стягнути з відповідачки неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2022 року по листопад 2025 року в розмірі 154 415,50 грн. (а.с. а.с. 1 4). Ухвалою судді Центрального районного суду міста Дніпра від 10 грудня 2025 року вказана позовна заява була залишена без руху з наданням строку на усунення недоліків (а.с. 34). 12 грудня 2025 року позивачем було усунуто недоліки позовної заяви (а.с. а.с. 35 40). Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді № 2130438 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача-фізичної особи [PERSON] (а.с. 41), ухвалою судді Центрального районного суду міста Дніпра від 16 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку загального провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с. 42). 06 січня 2026 року через підсистему Електронний суд представником відповідачки було подано відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог. У відзиві вказувалось, що з 2005 року відповідачка перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом «шизофренія, параноїдна форма, безперервний період, параноїдний синдром, є інвалідом третьої групи за цим захворюванням. Відповідачка не може брати участь у вихованні дитини, оскільки позивач та його родичи не допускають її до дитини. Надавати фінансову допомогу відповідачка не має можливості, оскільки усі її рахунки заблоковані. Заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідачки, а через стан її здоров`я (а.с. а.с. 44 46). На підтвердження доводів відзиву також було надано відповідні докази (а.с. а.с. 50 75). В підготовче судове засідання 28 січня 2026 року сторони по справі не з`явились, за клопотанням представника позивачка підготовче засідання було відкладено на 23 лютого 2026 року (а.с. а.с. 76 77, 82). В підготовче засідання 23 лютого 2026 року з`явились представники сторін, які вважали за можливе призначити справу до судового розгляду. Ухвалою Центрального районного суду міста Дніпра від 23 лютого 2026 року було закрито підготовче провадження у цивільній справі № 203/9017/25 та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні 26 березня 2026 року (а.с. 85). В судове засідання 26 березня 2026 року з`явились представники сторін, які надали додаткові докази у цивільній справі. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, вказувала, що стан здоров`я відповідачки не звільняє її від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини, що є підставою для нарахування пені за несплату аліментів. Відповідачка зверталась із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення з неї аліментів, проте ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду від 05 березня 2026 року їй було відмовлено. Також, представник позивача вказувала, що дитина має діагноз хвороба Крона та потребує коштів на лікування. Представник відповідачки в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з огляду на стан психічного здоров`я відповідачки. Повідомив, що відповідачка влаштувалась на роботу на посаду кухаря 3 розряду, про що надав довідку. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Встановлюючи фактичні обставини справ суд враховує положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 13 травня 2021 р. у цивільній справі № 199/2092/21 [PERSON] визнано батьком дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. а.с. 16 18). Згідно повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 липня 2021 року Амур-Нижньодніпровським у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 217 (а.с. 19). Відповідно до розпорядження голови адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 04 серпня 2021 року № 247-р визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком (позивачем) (а.с. 15). Згідно судового наказу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 травня 2022 р. у цивільній справі № 199/1751/22 з відповідачки на користь позивача стягуються аліменти на утримання [PERSON] в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 квітня 2022 року і до повноліття дитини (а.с. 20). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 05 березня 2026 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 05 травня 2022 року. На підставі вказаного судового наказу, постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Малюк І.В. від 27 травня 2022 року було відкрито виконавче провадження ВП № 69108723 (а.с. 21). Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості з примусового судового наказу № 199/1751/22 від 05 травня 2022 року, розмір заборгованості по сплаті аліментів який підлягав стягненню за період з квітня 2022 року по листопад 2025 року становить 154 415 грн. 50 коп. (а.с. 22) Згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 26 лютого 2025 року у цивільній справі № 199/7398/24 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] разом з батьком (позивачем) (а.с. а.с. 23 24). Факт проживання позивача з донькою, а також його матір`ю підтверджується актом № 43 про фактичне місце проживання особи та актом обстеження умов проживання (а.с. а.с. 26, 27). Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.9 ст.7 СК України). Згідно ст.8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення ст.8 СК України та ч.1 ст.9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абз.1 ч.1 ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Аналіз викладених вище норм вказує, що для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з ч.1 ст.189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Судом встановлено, що відповідачка з 2005 року хворіє на психічні розлади: шизофренію, параноїдна форма, безперервний період, параноїдний синдром (а.с. 50). Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого в період загострення відповідачка кидалась з ножем на брата, погрожувала розправою, не впускала додому, надходила колективна скарга від мешканців будинку (а.с. 50). Згідно витягу експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи № 152/25/3336/В від 22 серпня 2025 року відповідачці встановлена ІІІ група інвалідності за психічним захворюванням (а.с. а.с. 56 59). Згідно довідки ТОВ «Омега» від 02 лютого 2026 року № 127 відповідачка працює на посаді кухар 3 розряду кулінарний цех супермаркету Варус-95. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заборгованість зі сплати аліментів виникла не з вини відповідачки, а у зв`язку її стійким психічним захворюванням, яке перешкоджає її нормальній життєдіяльності, соціалізації та праці, виконанню повною мірою своїх обов`язків. З цих підстав пеня за несплату аліментів не стягується. Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, відмову в задоволенні позовних вимог, з урахування того, що позивач звільнений від сплати судового збору, судовий збір відноситься на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed