Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

09.01.2026 [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних стосунках. [INFO] у них народився син - [PERSON] . Позивач стверджує, що спільне проживання та ведення спільного господарства між нею та відповідачем припинено з травня 2023 року. Після припинення відносин відповідач не бере належної участі в утриманні та вихованні спільної дитини. Позивач зазначає, що неодноразово зверталась до відповідача з проханням матеріально підтримувати сина, сплачувати аліменти на його утримання, однак такі її прохання не дали результатів, у зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Батьком дитини є [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю за адресою [ADDRESS] . Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Згідно п. 17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи, а також враховує матеріальне становище сторін та те, що відповідач є працездатним, інші обставини, які мають істотне значення для справи. Відповідачем в свою чергу, не було надано суду жодних доказів, які б вказували на відсутність можливості сплачувати аліменти. На підставі встановлених і наведених судом фактів, а також з метою недопущення погіршення матеріального становища дитини суд із урахуванням, положень ст. ст. 141, 180, 184 СК України, приходить до висновку про задоволення позову, а саме про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів суд вважає реально можливим для їх сплати відповідачем. На підставі п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1064,96 грн слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі ст.ст. 84, 141, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 141, 280-282, 354, 430 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved