Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

02 грудня 2025 року до Веселинівського районного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит - Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги мотивують тим, що 22.02.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан», був укладений Договір про споживчий кредит №8991516, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 7000 грн., строком на 105 днів, термін повернення кредиту 07.06.2023 року, орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 961 відсотків річних, комісія за надання кредиту 350 грн., яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово. 29.05.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 97-МЛ від 29.05.2023, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами, зокрема, за кредитним договором №8991516 від 22.02.2023 року, де боржником є [PERSON] . Оскільки відповідач належним чином не виконувала своїх обов`язків за кредитним договором у неї виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 26145 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 7000 грн., заборгованість за відсотками 18795 грн., сума заборгованості за нарахованими комісіями 350 грн. Зважаючи на викладене, оскільки відповідач добровільно не бажає повернути суму боргу за кредитом, позивач змушений звернутись до суду із заявленими вимогами. Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» в судове засідання не з`явився, але де суду надійшло клопотання про підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують. Крім того, 17.12.2025 р. на адресу суду надійшло заперечення на клопотання представника відповідача щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якому представник позивача просив відмовити, оскільки вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник відповідача Яресько Т.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки відповідач вважає, що заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є явно завищеною, необґрунтованою та непропорційною ані ціні позову, а ні складності справи. В зв`язку з неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, в межах заявлених вимог та наданих доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.02.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан», був укладений Кредитний договір про споживчий кредит №8991516, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 7000 грн., строком на 105 днів, термін повернення кредиту 07.06.2023 року, орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 961 відсотків річних, комісія за надання кредиту 350 грн., яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Зміст кредитного договору свідчить про досягнення сторонами згоди відносно всіх істотних умов договору, в тому числі й щодо сплати процентів, одноразової комісії за надання кредиту. ТОВ «Мілоан» перерахувало кредитні кошти у розмірі 7000 грн на рахунок позичальника, що підтверджується платіжним доручення 94212045 від 22.02.2023 року (а.с.14). 29 травня 2023 року ТОВ «Мілоан» уклало з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договір відступлення прав вимоги №97-МЛ, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з договору №8991516 про надання споживчого кредиту від 22.02.2023 року. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до правил статті 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнт) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно частини першої статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до правил частини другої статті 1082 ЦК України, боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. З матеріалів справи вбачається, що первісним кредитором ТОВ «Мілоан» передано ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до боржників, відповідно до умов укладеного договору відступлення прав вимоги. Тобто дані договори є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Надані позивачем докази є належними, достатніми та допустимими, а тому можуть бути прийняті судом до уваги. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є логічним, послідовним та відповідає матеріалам справи, розмір заборгованості відповідачем фактично не оспорюється. Відповідачу надавався строк для надіслання (надання) до суду відзиву на позовну заяву і всіх доказів, які можливо доставити до суду, але відзив до суду не надходив. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконала своє зобов`язання. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК «Кредит Капітал" за кредитним договором №8991516 від 22.02.2023 року станом на 12.11.2025 рік у розмірі 26145 (двадцять шість тисяч сто сорок п`ять) гривень 00 копійок, що складається з: заборгованості за тілом кредиту - 7000 грн., заборгованості за відсотками - 18795 грн., заборгованості за комісією 350 грн. Заборгованість за кредитним договором повністю підтверджена відповідним розрахунком та узгоджується з умовами договору (в тому числі щодо розміру та порядку нарахування процентів, комісії; нарахування здійснено в межах строку кредитування).Тому, суд дійшов висновку, що позов Банку підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 2 422,40 гривень судового збору. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу між сторонами встановлено у ст. 137 ЦПК України. Частиною 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Представник позивача просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн., на підтвердження чого надав наступні докази: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107, укладеного 01.07.2025 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», ордер на надання правничої допомоги укладений між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та [PERSON] від 20.10.2025 р., Акт наданих послуг №Д/8264 від 12.11.2025 р., детальний опис наданих послуг до Акту №Д/8264 від 12.11.2025 р. Представник відповідача Яресько Т.В. просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу посилаючись на те, що справа не складна, а тому вимоги представника позивача про стягнення з відповідача витрат на суму 8000 грн. є завищеними. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved