Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

у жовтні 2025 року представник позивача адвокат Литвинова Т.А. звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить ухвалити рішення, яким шлюб, зареєстрований 12 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис №95 розірвати. Сторонам строку для примирення не надавати. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 12 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Починаючи із цього часу позивач та відповідач стали проживати однією сім`єю. Вели спільне господарство та виконували інші обов`язки, як членів подружжя щодо один до одного. З перших днів подружнього життя у позивача з відповідачем була дружна сім`я, заснована на почуттях любові, поваги та вірності один до одного. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач проживали разом, стосунки подружжя були пов`язані спільним побутом, правами та обов`язками притаманними сім`ї. Проте, на початку 2022 року стосунки між подружжям істотно погіршились, почали виникати суперечності та непорозуміння, внаслідок чого у сторін сформувалися протилежні погляди на життя, та сімейні цінності, подружжя втратило почуття любові, поваги та взаєморозуміння (фізичні та духовні зв`язки), спільне проживання виявилося неможливим, та призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків: спільне життя, як подружжя припинили з липня 2022 року, з цього часу стали проживати окремо. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, різні погляди на життя, несумісні звички та характер. Нічого спільного, як членами подружжя не залишилось. Подружжя має окремий бюджет та кожен має свої інтереси. Спроби примиритися не дали позитивних наслідків. Позивач вважає, що родинні відносини повинні гуртуватися на засадах довіри, відповідальності, розлучення це єдиний вихід побудувати нове щасливе життя та зберегти нормальне бачення про сім`ю. Тому вже тривалий час (з липня 2022 року) кожен з подружжя живе окремим життям, у кожного окреме господарство, роздільний бюджет, шлюб існує тільки формально. Позивач не має наміру зберігати шлюб. Спільних дітей у позивача з відповідачем не має. Розірвання шлюбу в адміністративному порядку неможливо у зв`язку з ухиленням відповідача від відвідування органу державної реєстрації актів цивільного стану. Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2025 року цивільну справу за позовною заявою [PERSON] в особі представника адвоката Литвинової Вікторії Василівни до [PERSON] про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Саратського районного суду Одеської області. Вказана справа надійшла до Саратського районного суду Одеської області 25 грудня 2025 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12 січня 2026 року розподілена судді Рязановій К.Ю. Ухвалою судді Саратського районного суду Одеської області від 21 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Литвинова В.В. будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися. Від представника позивача адвоката Литвинової В.В. надійшла заява, в якій вона просить суд справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення у справі. Відповідачу [PERSON] судові виклики надсилались за адресою його місця реєстрації, про день, час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, однак відповідач до суду не з`явився, будь-яких заяв або клопотань не подав. Згідно з пунктом 4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади. Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин та не подав відзив. За положеннями ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивач не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12 липня 2014 року, що підтверджується скріншотом актового запису про шлюб сформованого у застосунку Дія, актовий запис № 95. Тому суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи що представник позивача в позовній заяві просила суд залишити позивачу шлюбне прізвище [PERSON] , суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON] . Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved