Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.03.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір надання споживчого кредиту № 7644417. Відповідно до умов договору: сума кредиту (загальний розмір) складає: 22000,00 гривень, строк кредиту становить 364 дні, стандартна відсоткова ставка становить 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Згідно умов договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником Кредитодавцю з метою отримання кредиту. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 7644417 від 02.03.2024 виконав належним чином. 16.05.2025 було укладено договір №16/05/25-Е відповідно до якого ТОВ «Авенсус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №7644417. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого станом на 12.02.2026 загальний розмір заборгованості відповідно до розрахунку заборгованості, становить 75817,36 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 19713,30 грн; - заборгованість за відсотками 45104,06 грн; - заборгованість за штрафними санкціями 11000,00 грн. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 16.02.2026 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19.02.2026 відповідачем [PERSON] надано відзив на позовну заяву, згідно якого позов визнає частково, просить суд перевірити обґрунтованість заявлених позивачем витрат та врахувати фактичні платежі відповідача при визначені підсумкової суми до стягнення. 24.02.2026 представником позивача надано відповідь на відзив, згідно якого просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 7644417 від 02.03.2024 у розмірі 64817,36 грн, яка складається: 19713,30 грн заборгованість по кредиту; 45104,06 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Позивач в судове засідання не з`явився, згідно позову просить справу розглянути за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлена відповідач в судове засідання не з`явилася, з заявами та клопотаннями не зверталася. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 02.03.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №7644417 про надання споживчого кредиту (а.с.46). Відповідно до умов договору позики, надано кредит 22000,00 грн, строк кредиту 364 дні, стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день. Згідно п.1.2 кредитного договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктами 2.1, 2.4 кредитного договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.2.1 Договору. ТОВ «Авентус Україна» виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених Договором. Згідно Кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п.5 Кредитного договору споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені Договором. 16.05.2025 було укладено договір № 16/05/25-Е відповідно до якого ТОВ «Авенсус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «Ейс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №7644417 від 02.03.2024, що укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] (а.с.74). Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів з користування кредитом, станом на 01.11.2025, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 75817,36 грн (а.с.96-101). Позивач просить стягнути суму заборгованості в розмірі 64817,36 грн, яка складається: 19713,30 грн заборгованість по кредиту; 45104,06 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять право первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлене договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач надав належні та допустимі докази наявності між позивачем та первісним кредитором договірних відносин з кредитування, наявність договору факторингу та перехід права вимоги за договором фінансового кредиту на підставі договору факторингу до позивача, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по кредиту є обґрунтованими. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача процентів за період невиконання грошового зобов`язання в період кредитування, то суд виходить з наступного. 22.11.2023 був прийнятий Закон України №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023. Вказаним Законом були внесені зміни та доповнення до ст.8 Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування», а саме доповнено частиною п`ятою, якою визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Водночас, п.17 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Згідно пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким власне і запроваджено максимальний розмір денної процентної ставки, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що, починаючи з 24 грудня 2023 року, денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. З урахуванням визначеного законодавством перехідного періоду до запровадження максимального розміру денної процентної ставки кредитор мав право на нарахування процентів з 02.03.2024 по 22.04.2024 за ставкою 2 %, з 23.04.2024 по 06.07.2024, що є кінцевої датою нарахування процентів позивачем, за ставкою 1,5 %, Отже, суд дійшов висновку, що проценти за користування кредитом мають нараховуватися наступним чином: з 02.03.2024 по 22.04.2024 включно процентна ставка 2 % щоденно, що складає: -02.03.2024 по 12.03.2024 (440 грн х 11 днів) 4840 грн; -13.03.2024 по 24.03.2024 (412,41 грн х 12 днів) 4948,92 грн; -25.03.2024 по 22.04.2024 (394,26 грн х 29 днів) 11433,54 грн. з 23.04.2024 по 06.07.2024 (кінцева дата у розрахунку позивача нарахування процентів) включно процентна ставка 1,5 % щоденно, що складає (295,69 грн х 75 днів) 22176,75 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості за процентами складає 43399,21 (4840 + 4948,92 + 11433,54 + 22176,75) грн та підлягають задоволенню в цій частині. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно приписів п.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Сторона позивача в позовній заяві зазначає, що попередня сума судових витрат, які поніс позивач у зв`язку з пред`явленням даного позову, складає, зокрема, 7000 грн витрат на правничу допомогу. В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, укладений між Адвокатським бюро «Соломко та пертнери» та ТОВ "ФК "Ейс". Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2025, вартість витрат на надання професійної правничої допомоги за позовом до [PERSON] складає 7000,00 грн, у тому числі складання позовної заяви (2 години) 5000 грн, вивчення матеріалів справи (2 години) 1000 гривень, підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (1 година) 500,00 грн, підготовка та подача клопотання про зарахування кредитних коштів (1 година) 500,00 грн. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial