Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Адвокат Тимошенко Г.С. в інтересах і від імені заявника [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] , є єдиним сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Броварським районним бюро загса Київської області 10.07.1962. [INFO] помер батько заявника, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 11.07.2017. [INFO] померла мати заявника, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 05.12.2020. Заявник зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проте постійно проживав з померлими батьками, доглядав за ними, вони спільно вели господарство, були пов`язані спільним побутом, проводили час та разом проводили свята. Після смерті батька, заявник продовжував проживати з матір`ю, яка мала проблеми зі здоров`ям (ішемічна хвороба серця, хронічна серцево-судинна недостатність, цукровий діабет) та потребувала догляду. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 26.08.2025 року, який виданий депутатом Броварської міської ради Київської області [PERSON] , [INFO] з 2013 року проживав з батьками за адресою: [ADDRESS] , так як батьки були хворі і потребували догляду. У батька [PERSON] був інфаркт серця, а у матері [PERSON] була ішемічна хвороба серця та цукровий діабет. Після смерті батьків [PERSON] продовжував проживати та доглядати за даною частиною будинку та сплачувати комунальні послуги. Заявник особисто та за власні кошти здійснив поховання батьків. Заявник звернувся до приватного нотаріуса Броварського нотаріального округу Грищенко Вікторії Вікторівни щодо заведення спадкової справи та видачі свідоцтва на спадщину за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , останнє місце реєстрації [ADDRESS] . Листом від 08.08.2022 року за вих. №97/01-16 приватний нотаріус Грищенко В.В. роз`яснила заявнику, що відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав разом зі спадкодавцем має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини особисто протягом строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини на підставі статті 1270 Цивільного кодексу України. Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України вважається таким, що її не прийняв. Оскільки заяву про прийняття спадщини у встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України після померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори не подавали та на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем постійно не проживали, що підтверджується даними паспорту (штамп про реєстрацію місця проживання) на час відкриття спадщини, тому заявник вважається спадкоємцем, який спадщину не прийняв. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи вищевикладене, приватний нотаріус Грищенко В.В. запропонувала заявнику звернутись до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання з померлою [PERSON] на момент її смерті. Встановлення факту постійного проживання спадкоємця [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини необхідно для надання можливості заявнику оформити свої спадкові права за законом після смерті матері. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 26.09.2025 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник адвокат Тимошенко Г.С., кожен зокрема, підтримали доводи, викладені в заяві, просили заяву про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити в повному обсязі. Представник Броварської міської ради Броварського району Київської області Мовчан В.Л. вказала, що відсутні заперечення щодо задоволення даної заяви. На уточнююче запитання головуючого щодо поданого клопотання про допит свідків представник заявника адвокат [PERSON] не наполягала, але покладалася на розсуд суду. Представник Броварської міської ради Броварського району Київської області Мовчан В.Л. також покладалася на розсуд суду щодо поданого представником заявника клопотання про допит свідків. Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грищенко Вікторія Вікторівна до суду не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Причини неявки до суду не повідомила. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. Відповідно до копії свідоцтва про народження, матір`ю [PERSON] є [PERSON] , батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане Броварським районним бюро загсу Київської області 10.07.1962 (а.с. 9). [INFO] помер батько заявника, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 11.07.2017 (а.с. 10). [INFO] померла мати заявника, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 05.12.2020 (а.с. 11). Згідно з акту обстеження житлово-побутових умов від 26.08.2025 року, який виданий депутатом Броварської міської ради Київської області [PERSON] , [INFO] з 2013 року проживав з батьками за адресою: [ADDRESS] , так як батьки були хворі і потребували догляду. У батька [PERSON] був інфаркт серця, а у матері [PERSON] була ішемічна хвороба серця та цукровий діабет. Після смерті батьків [PERSON] продовжував проживати та доглядати за даною частиною будинку та сплачувати комунальні послуги (а.с.18). Заявник особисто та за власні кошти здійснив поховання батьків, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про поховання від 11.07.2017 року та ксерокопією довідки на одержання праху Рег. №17152-14424 (а.с. 13-14). Листом від 08.08.2022 року за вих. №97/01-16 приватний нотаріус Грищенко В.В. роз`яснила заявнику, що відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав разом зі спадкодавцем має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини особисто протягом строку у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини на підставі статті 1270 Цивільного кодексу України. Якщо спадкоємець протягом зазначеного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він згідно ст. 1272 Цивільного кодексу України вважається таким, що її не прийняв. Оскільки заяву про прийняття спадщини у встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України після померлої [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори не подавали та на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем постійно не проживали, що підтверджується даними паспорту (штамп про реєстрацію місця проживання) на час відкриття спадщини, тому заявник вважається спадкоємцем, який спадщину не прийняв. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи вищевикладене, приватний нотаріус Грищенко В.В. запропонувала заявнику звернутись до суду з позовною заявою про встановлення факту проживання з померлою [PERSON] на момент її смерті. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч.2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно з роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що факт постійного проживання зі своєю матір`ю [PERSON] на день смерті останньої, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Даний факт, за встановленням якого звертається заявник має юридичне значення, оскільки визначає його право спадкування і інакше, як у судовому порядку не може бути встановлений, а отже вимоги заявника [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved