Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр кредит фінанс» звернулось до суду з вищевказаною позовною заявою. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.08.2024 між ТОВ «Укр кредит фінанс» (далі також позивач, кредитодавець) та [PERSON] (далі також відповідачка, позичальник) за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр кредит фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1431-6435 (далі також кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 1 000,00 грн, строк кредитування - 365 днів; базовий період 21 день; стандартна процентна ставка 1,50 % в день, комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідачка в свою чергу взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на 19.01.2026 склала 6 033,00 грн, у тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1 000,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 4 883,00 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 150,00 грн. Позивач також зазначив, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальника за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 1 033,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 000,00 грн. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 000,00 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 1 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 4 000,00 грн, а також судові витрати. Ухвалою судді від 24.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи. Відповідачка у визначений судом строк відзив на позов не подала, правом подати свої заперечення проти позовних вимог не скористалася, про розгляд судом справи повідомлена належним чином. Зокрема, на адресу суду повернувся поштовий конверт з копією ухвали про відкриття провадження у справі, надісланий судом рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу відповідачки, яку зазначено позивачем у позовній заяві (а.с. 1) та встановлено судом у порядку, визначеному ч. 6 ст. 187 ЦПК України (а.с. 55), з відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 60-63). Таким чином, згідно з положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачка вважається повідомленою про розгляд справи судом. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участю сторін сторони суду не заявляли. З огляду на викладене, розгляд справи по суті здійснюється судом за наявними в ній матеріалами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справита всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, 07.08.2024 між позивачем та відповідачкою укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1431-6435, який підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами кредитного договору загальний розмір кредиту становить 1 000,00 грн, строк кредитування - 365 днів, до 06.08.2025; базовий період 21 день; стандартна процентна ставка 1,50 % в день, комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту. Згідно з п. 4.6. кредитного договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в сумі 1 000,00 грн шляхом безготівкового перерахування коштів, що підтверджується квитанцією LIQPAY2499878762 від 07.08.2024 та довідкою про перерахування суми кредиту № 1431-6435 від 07.08.2024 на суму 1 000,00 грн (а.с. 31). Як свідчить наданий позивачем та незаперечений відповідачкою розрахунок (а.с. 32-38), заборгованість відповідачки за вказаним кредитним договором станом на 19.01.2026 становить 6 033,00 грн, у тому числі 1 000,00 грн заборгованість за кредитом, 4 883,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, залишок комісії 150,00 грн. Відповідно до прийнятого рішення, кредитодавцем застосовано до позичальника програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр кредит фінанс», а саме частково списано заборгованість позичальника за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 1 033,00 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 5 000,00 грн. Відповідачка умови кредитного договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 5 000,00 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 000,00 грн та заборгованості за несплаченими процентами в сумі 4 000,00 грн. Отже, судом встановлено, що відповідачка уклала з позивачем договір про відкриття кредитної лінії № 1431-6435 та отримала кредит у розмірі 1 000,00 грн. Так, згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст.639 ЦК України). Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п.12 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно зі ст.1056-1 ЦК України процентна ставка може бути фіксованою або змінною. Тип процентної ставки визначається договором. Згідно з ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Відповідно до п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набув чинності 24.12.2023), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом в межах даної справи, кредитний договір укладено між фінансовою установою та відповідачкою в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідні відомості зазначені безпосередньо у кредитному договорі, а саме відомості щодо ідентифікації клієнта та інформацію про одноразовий ідентифікатор. На час розгляду справи судом, відповідачкоюне надано заперечень проти позову, контррозрахунку, доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, тощо. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки основного боргу 1 000,00 грн простроченої заборгованості по кредиту підлягають задоволенню. При цьому, суд при визначенні суми, яка підлягає стягненню, враховує приписи ч. 1 ст. 13 ЦПК України, відповідно до яких суд розглядає справи в межах заявлених вимог, та позовні вимоги, в яких позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 000,00 грн, у тому числі 1 000,00 грн основного боргу та 4 000,00 грн процентів за користування кредитом. Жодних інших сум та видів платежів позивачем до стягнення не заявлено. Разом з тим, суд зауважує, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснено позивачем, виходячи із процентної ставки 1,50 % за період з 07.08.2024 по 02.02.2025 та виходячи із денної промо-ставки (акційної процентної ставки) 1,18 % в день за період з 03.02.2025 по 06.08.2025. Тому, з урахуванням положень ч. 5 ст. 8 та п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки 4 000,00 грн процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню в сумі 3 710,00 грн згідно з наступним розрахунком: за період 07.08.2024 18.08.2024 : 1 000,00 грн. х 1,50% х 12 днів = 180,00 грн. за період 19.08.2024 06.08.2025 : 1 000,00 грн. х 1 % х 353 дні = 3 530,00 грн. 180,00 грн + 3 530,00 грн = 3 710,00 грн. Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 1431-6435 від 07.08.2024 у розмірі 4 710,00 грн, що складається із простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 1 000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 3 710,00 грн. В решті позовних вимог належить відмовити у зв`язку з безпідставністю. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, який позивач просив стягнути із відповідача на його користь. Отже, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати останнього зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 508,14 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: partial