Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №04.06.2024-100002016 в розмірі 24750 грн. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилався, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 04.06.2024 був укладений Кредитний договір №04.06.2024-100002016. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 11000,00 грн, строком на 70 днів. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування Кредитом яка застосовується протягом всього строку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту -20 % від суми Кредиту та дорівнює 2200 грн 00 коп. Неустойка: 110 грн 00 коп, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до Договору від 04.06.2024 та квитанції про перерахунок коштів Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 11000 грн. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подачі позову утворилась заборгованість у розмірі 24750 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11000 грн, по процентам у розмірі 7700 грн, по комісії 2200 грн, по неустойці у розмірі 3850 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у вказаному розмірі, а також понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 16.12.2025 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача Горна В.І. у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просить суд розглянути справу за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у тому числі шляхом направлення судових повісток до її електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд», що підтверджується відповідними довідками про доставку. Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 31 березня 2026 було вирішено питання про заочний розгляд справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 червня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №04.06.2024-100002016, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору, підпис відповідача на якому вчинено із застосовуванням електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 11000 грн строком на 70 днів з дати його надання і датою повернення (виплати) кредиту 12 серпня 2024 року з можливістю пролонгації строку кредиту, зі сплатою процентної ставки та комісією. Крім того, відповідно до паспорта споживчого кредиту, який було підписано сторонами 04 червня 2025 року та підпис на якому вчинено [PERSON] із застосовуванням одноразового ідентифікатора, клієнту запропоновані умови: тип кредиту фінансовий кредит; сума/ліміт кредиту 11000 грн; строк кредитування 70 днів з дати його надання. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Денна процентна ставка та її розрахунок: 1,12% (денна процентна ставка) = (8589,36 / 11000)/70 ? 100%. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 20% від суми Кредиту та дорівнює 2200 грн 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. ОРРПС (орієнтовна реальна річна процентна ставка) за кредитом становить 6807,45%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 19589,36 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 8589,36 грн. Неустойка: 110 грн 00 коп, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Договір підписаний одноразовим ідентифікатором Е453. Згідно з квитанцією про переказ коштів за допомогою системи LiqPay, судом встановлено, що 04 червня 2024 року відповідачу було перераховано грошові кошти в розмірі 11000 грн на картку № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 415842149, призначення платежу: Видача за договором кредиту №04.06.2024-100002016. Більш того, відповідно до наданої ТОВ «Споживчий центр» довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №04.06.2024-100002016 від 04 червня 2024, судом встановлено, що заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором становить 24750 грн і складається з основного боргу 11000 грн, процентів 7700 грн (нарахованих за період з 04.06.2024 по 12.08.2024), комісії за надання 2200 грн, неустойки 3850 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Наявними у справі доказами доведено, що ТОВ «Споживчий центр» покладені на нього зобов`язання за кредитним договором № 04.06.2024-100002016 виконало в повному обсязі, надавши відповідачу 04.06.2024 грошові кошти в розмірі 11000,00 грн. Із наданої позивачем довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 04.06.2024-100002016 вбачається, що суму боргу за тілом кредиту, процентами та комісією відповідач не погасив. Отже, заборгованість що складається: 11000,00 грн - основного боргу та 7700 грн - процентів суд стягує в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості по комісії у розмірі 2200,00 грн суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Позивач належним чином обгрунтував заявлену до стягнення комісію за надання кредиту у розмірі 2200,00 грн та надав відповідні докази, зазначивши, що вона пов`язана з перерахуванням кредитодавцем коштів на рахунок, вказаний позичальником, з використання стороннього сервісу інтернет-еквайрінгу, оскільки позивач надає кошти в кредит без відкриття рахунків власної установи. Факт надання позивачем кредиту за допомогою стороннього сервісу LIQPAY підтверджується матеріалами справи. До того ж, відповідач звертаючись за отриманням кредиту сам обрав саме такий спосіб його отримання та погодив його у підписаному кредитному договорі. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту обгрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо стягнення неустойки, яку позивач просить стягнути в розмірі 3850,00 грн, суд дійшов таких висновків. Пунктом 18 Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 (справа № 183/7850/22, пров. 61-14740св23) висловив правову позицію щодо тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у якій вказав, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/202 введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб. Надалі строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та триває до цього часу. Таким чином, нарахування позивачем неустойки в сумі 3850,00 грн за невиконання відповідачем грошового зобов`язання за кредитним договором під час дії воєнного стану є неправомірним, оскільки сума неустойки підлягає списанню. Із наведених підстав, у стягненні 3850,00 грн неустойки суд відмовляє. Враховуючи вищевикладене, суд стягує з [PERSON] борг за наданим кредитом в розмірі 20900,00 грн, що включає: 11000,00 грн - основного боргу, 7700,00 грн - процентів, 2200 грн- комісії за надання тим самим задовольняє позов частково. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 2045,58 грн (20900 грн х 2422,40 грн/24750 грн = 2045,58 грн).

Outcome: partial