Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

ТОВ "Бізнес Позика" звернулось до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19.02.2025 р. між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] укладено договір №526519-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ "Бізнес Позика" 19.02.2025 р. направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №526519-КС-001 про надання кредиту. 19.02.2025 р. [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №526519-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. ТОВ "Бізнес Позика" було направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2795 на номер телефону [NUMBER] , що позичальником зазначено у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника. [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у боржника станом на 07.01.2026 р. утворилась заборгованість в розмірі 42 369.06 грн., що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 16 130.00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 18 065.60 грн., суми заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ - 8 173.46 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Бізнес Позика" заборгованість у сумі 42 369.06 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 662,40 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 09.02.2026 р. було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.104-105). Представник позивача Памірський М.А., який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с.2-21). Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, про місце, день та час слухання справи відповідачка була повідомленою належним чином згідно з порядком, встановленим ст.128 ЦПК України (а.с. 120-122, 123-124). Відповідачка про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив на позов не подала, а тому суд відповідно до ст.280 ЦПК України за наявності згоди позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 26 березня 2026 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ТОВ "Бізнес Позика" 19.02.2025 р. направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №526519-КС-001 про надання кредиту (а.с. 32). 19.02.2025 р. [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №526519-КС-001 про надання кредиту (а.с.43). Зі своєї сторони ТОВ "Бізнес Позика" направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-2795 на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено. Таким чином, 19.02.2025 р. між ТОВ "Бізнес Позика" та [PERSON] було укладено Договір №526519-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.22-52). Відповідно до п.2.1 кредитного договору, ТОВ "Бізнес Позика" надає позичальнику грошові кошти у розмірі 17000.00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Строк на який надається кредит - 24 тижнів (п.2.3 Договору). Згідно з п.п. 2.4, 2.5, 2.7 Договору кредиту, стандартна процентна ставка за кредитом: в день1% фіксована, комісія за видачу кредиту 3400.00 грн., строк дії договору до 06.08.2025 р. Розділ 4 Договору містить встановлений сторонами на момент укладення договору графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2795. ТОВ "Бізнес Позика" надано візуальну форму послідовності дій [PERSON] щодо укладення електронного договору про надання кредиту №526519-КС-001 від 19.02.2025 р. (а.с. 53). ТОВ "Бізнес Позика" свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 17 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника, яка вказана останнім при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті та кредитному договорі (а.с.54, 55, 22-52). Також перерахування коштів на картку відповідачки підтверджується інформацією АТ КБ "Приватбанк" від 16.02.2026 № 20.1.0.0.0/7-260210/98683-БТ, згідно якої на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] та згідно виписки за договором б/н 19.02.2025 р. на рахунок [PERSON] перераховано кошти в сумі 17 000.00 грн. (а.с.110-111). Згідно розрахунку заборгованості, відповідачкою частково здійснювалося погашення заборгованості за кредитом у загальному розмірі 14 040.98 грн., однак у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, у відповідачки виникла заборгованість перед позивачем, яка відповідно до розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості, становить 42 369.06 грн. та складається з: заборгованості за кредитом - 16130.00 грн.; заборгованості по відсотках - 18 065.60 грн., заборгованості по відсотках за ст.625 ЦКУ - 8 173.46 грн. (а.с.56-61). Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. 1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому, окрім листів та телеграм, можуть використовуватися й інші засоби зв`язку, наприклад електронний або інший інтернет/SMS-pecypc. Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, кредитний договір №526519-КС-001 від 19.02.2025 р. був підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачкою умов договору в частині своєчасного повернення суми основного боргу в розмірі 16 130.00 грн., відсотків в розмірі 18 065.60 грн., в загальній сумі 34 195.60 грн. Щодо стягнення заборгованості по відсотках на підставі ст. 625 ЦК України, суд зазначає таке. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, та наразі не скасовано і триває до сьогодні. Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від відповідальності, визначеною статтею 625 ЦК України за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Отже, якщо на момент укладення договору (19.02.2025) та розгляду справи на території України діє воєнний стан (з 24.02.2022), кредитодавець не мав права нараховувати відповідачу проценти за ст. 625 ЦК України. З огляду на викладене, у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення відсотків, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, у розмірі 8 173.46 грн. суд відмовляє. У зв`язку із чим суд вважає, що позов ТОВ «Бізнес Позика" підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за кредитним договором №526519-КС-001 від 19.02.2025 р.за сумою основного боргу в розмірі 16 130.00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 18 065.60 грн., а всього 34 195.60 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №1400 від 20.01.2026 р. про сплату судового збору загальною сумою 2 662.40 грн. (а.с. 1). Враховуючи те, що задоволено 80.71 % позовних вимог (34 195.60 грн. від 42 369.06 грн. складає 80.71 %), суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 2148.82 грн. (2 662.40 грн. х 80.71 % : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial