Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

31.07.2025 року позивач звернулась в суд з позовом, у якому просила визнати за нею права та обов`язки забудовника щодо незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 58%, розташованого на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Вовків, в тому числі з правом здачі житлового будинку з господарськими будівлями в експлуатацію та отримання документів, що посвідчують право власності, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її брата [PERSON] . Мотивувала позовні вимоги тим, що [INFO] помер її брат [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. За час свого життя [PERSON] належним йому майном не розпорядився та не залишив заповіту. До складу спадкового майна, серед іншого, входить незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 58%, розташований на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Вовків. Рішенням виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області № 74 від 17.03.1988 року дозволено [PERSON] здійснити будівництво індивідуального житлового будинку за типовим проектом на закріпленій земельній ділянці площею 0,10 га, розташованій за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Вовків. 30.05.2019 року вона звернулась до приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] [PERSON] 05.11.2021 року нею подано приватному нотаріусу Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на належну їй 1/2 частку згаданого вище незавершеного будівництвом житлового будинку. 05.11.2021 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку незавершеного будівництвом житлового будинку з мотивів відсутності правовстановлюючих документів на такий. Зазначає, що окрім неї спадкоємцем другої черги є її брат [PERSON] , якому 15.07.2019 року приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. відповідно до договору про зміну розміру часток у спадщині та про поділ спадкового майна видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] . З огляду на викладене вище, а також те, що реалізувати своє право на спадщину у позасудовому порядку вона позбавлена можливості, просила позовні вимоги задовольнити. У позовні заяві заявила клопотання про витребування у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. належним чином засвідченої копії спадкової справи № 642601328, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Крім цього, до позовної заяви долучила клопотання про звільнення від сплати судового збору. Ухвалою від 01.08.2025 року клопотання позивача [PERSON] задоволено частково. Зменшено розмір судового збору в межах мінімально встановленого законом. Позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк для усунення недоліків, описаних у такій. 14.08.2025 року позивачем [PERSON] подано заяву, якою усунуто недоліки позовної заяви. Ухвалою від 16.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 12.11.2025 року витребувано у приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 642601328, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . Уповноважено позивача [PERSON] та її представника [PERSON] на отримання витребуваних доказів, які слід надати суду, а копії таких скерувати відповідачу, докази чого надати суду. 12.11.2025 року відповідачем [PERSON] подано заяву про визнання позову, у якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, задовольнивши позовні вимоги. 18.11.2025 року від приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. надійшли витребувані судом докази. 23.02.2026 року представником позивача [PERSON] подано заяву, згідно мотивів якої просила закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суді, здійснивши розгляд справи у їх відсутності. Ухвалою від 23.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 13.03.2026 року представником позивача [PERSON] подано заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яка залишена без розгляду ухвалою від 16.03.2026 року. 19.03.2026 року представником позивача [PERSON] подано заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яка задоволена ухвалою від 19.03.2026 року. В судовому засіданні 25.03.2026 року представник [PERSON] , думку якої підтримала позивач [PERSON] , надала пояснення аналогічні викладеним письмово, заявлені позовні вимоги підтримала та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду не подав. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25.03.2026 року, є дата складення повного судового рішення 27.03.2026 року. Заслухавши пояснення та думку сторони позивача, розглянувши матеріали цивільної справи і докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. За ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.12.2018 року Виконавчим комітетом Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Згідно положень ст. 1220 ЦК України в день смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Зі змісту ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 3 статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено факт родинних відносин між позивачем [PERSON] , відповідачем [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] , а саме те, що вони є рідними братами та сестрою, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.03.1957 року, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 02.09.1979 року Львівським палацом урочистих подій, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.07.1961 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.04.1977 року. 30.05.2019 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] її брата [PERSON] . 30.05.2019 року відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] його брата [PERSON] . Із довідки приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. № 913/02-14 від 02.10.2019 року вбачається, що спадкоємцями майна померлого [INFO] [PERSON] є його сестра [PERSON] та брат [PERSON] . Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 183593932 від 04.10.2019 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0003904332019 від 16.10.2019 року, витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0003904292019 від 16.10.2019 року, померлому [INFO] [PERSON] на праві власності належали: житловий будинок загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1640 га, кадастровий номер 4623681800:10:000:0064, яка розташована на території Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області; земельна ділянка площею 2,4415 га, кадастровий номер 4623681800:08:000:0111, яка розташована на території Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. 15.07.2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір про зміну розміру часток у спадщині та про поділ спадкового майна, згідно якого сторони погодили, що [PERSON] отримує у спадщину 5/6 частин спадкового майна, а саме: житловий будинок загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,1640 га, кадастровий номер 4623681800:10:000:0064, яка розташована на території Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області; 1/2 частку земельної ділянки площею 2,4415 га, кадастровий номер 4623681800:08:000:0111, яка розташована на території Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. [PERSON] отримує у спадщину 1/6 частину спадкового майна, а саме 1/2 частку земельної ділянки площею 2,4415 га, кадастровий номер 4623681800:08:000:0111, яка розташована на території Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. 15.07.2020 року відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [INFO] його брата [PERSON] . 15.07.2020 року позивач [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті [INFO] її брата [PERSON] 15.07.2020 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В., відповідно до договору про зміну розміру часток у спадщині та про поділ спадкового майна, видано [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок загальною площею 58,9 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] , земельну ділянку площею 0,1640 га, кадастровий номер 4623681800:10:000:0064, яка розташована на території Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, 1/2 частку земельної ділянки площею 2,4415 га, кадастровий номер 4623681800:08:000:0111, яка розташована на території Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. 15.07.2020 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В., відповідно до договору про зміну розміру часток у спадщині та про поділ спадкового майна, видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,4415 га, кадастровий номер 4623681800:08:000:0111, яка розташована на території Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Таким чином, як позивач [PERSON] , так і відповідач [PERSON] , на підставі ст. 1269 ЦК України прийняли спадщину після смерті [INFO] їх брата [PERSON] . Як вбачається з довідки № 556, виданої 25.11.2019 року виконкомом Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, за [PERSON] числиться незавершене будівництво житлового будинку, що знаходиться в с. Вовків, Львівського (Пустомитівського) р-ну, Львівської обл. Поштова адреса об`єкту незавершеного будівництва не присвоювалась. Із архівного витягу № 267 від 26.11.2019 року з рішення виконавчого комітету Пустомитівської районної ради народних депутатів Львівської області № 78 від 17.03.1988 року вбачається, що [PERSON] дозволено здійснити будівництво індивідуального житлового будинку за типовим проектом на закріпленій земельній ділянці площею 0,10 га, розташованій за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Вовків. З технічного паспорту на об`єкт незавершеного будівництва, виготовленого 04.11.2024 року ФОП [PERSON] , вбачається, що незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 58%, розташований на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Вовків. 05.11.2021 року позивачем [PERSON] подано приватному нотаріусу Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку незавершеного будівництвом житлового будинку, розташованого на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Вовків. 05.11.2021 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Олефір Р.В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності правовстановлюючих документів на незавершений будівництвом житловий будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Вовків. Звертаючись в суд з даним позовом, позивач [PERSON] покликається на те, що вона прийняла спадщину після смерті [INFO] її брата [PERSON] , в тому числі на незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 58%, розташований на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Вовків, однак позбавлена можливості реалізувати право на спадщину з огляду на відсутність правовстановлюючих документів на такий. Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Якщо об`єкт будівництва не був завершений спадкодавцем чи не був прийнятий в експлуатацію, або право власності не було за ним зареєстроване, то до складу спадщини входять усі належні спадкодавцеві як забудовнику права та обов`язки, а саме: право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво (як правонаступник спадкодавця замінений у порядку спадкування забудовник); право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності. Таким чином, спадкоємець має право звернутись до суду з позовом про визнання за ним майнових прав забудовника як таких, що входять до складу спадщини. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 707/1803/16-ц (провадження № 61-1132св17) Подібні висновки Верховний Суд зробив також у постановах від 12 серпня 2019 року у справі № 607/9408/16-ц (провадження № 61-27922св18) та від 28 травня 2020 року у справі № 2-2317/11 (провадження № 61-13194св18). Водночас, суд критично ставиться до покликань позивача в частині прийняття нею спадщини в цілому на незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 58%, розташований на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Вовків, та наявністю підстав для визнання за [PERSON] прав та обов`язків забудовника на згаданий вище об`єкт з огляду на наступне. Як встановлено судом, спадщину після смерті [INFO] [PERSON] на підставі ст. 1269 ЦК України прийняли як позивач [PERSON] , так і відповідач [PERSON] . Крім цього, [PERSON] прийняв спадщину додатково на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а саме фактичними діями, шляхом спільного проживання із померлим на момент його смерті, що підтверджується довідкою № 177, виданою 22.05.2019 року виконкомом Вовківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Зі змісту ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про прийняття в спадщину незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 58%, розташованого на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Вовків, як позивачем [PERSON] , так і відповідачем [PERSON] . У відповідності до ч.ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Цивільним кодексом України передбачено право на відмову від прийняття спадщини, а також право на відмову від прийняття спадщини на користь іншої особи, яке закріплено у ст.ст. 1273, 1274 цього Закону. В силу вимог ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. За ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Таким чином, строк для подання нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, заяви про відмову від прийняття спадщини встановлено законом у шість місяців. При цьому, матеріали спадкової справи не містять заяви відповідача [PERSON] про відмову від прийняття спадщини в частині незавершеного будівництвом житлового будинку чи про відмову від прийняття такої спадщини на користь позивача [PERSON] . Нотаріально посвідчений 15.07.2020 року між [PERSON] та [PERSON] договір про зміну розміру часток у спадщині та про поділ спадкового майна не містить відомостей щодо згаданого вище об`єкта. З огляду на викладене вище, позивач [PERSON] за наявності іншого спадкоємця другої черги за законом після смерті [INFO] її брата [PERSON] , а саме відповідача [PERSON] , та відсутності звернення останнього у встановлений законом строк до уповноваженої на те особи із заявами про відмову від прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини на користь іншої особи, на може набути права та обов`язки забудовника щодо незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 58%, розташованого на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Вовків, в цілому. При цьому, суд зазначає, що визнання за позивачем 1/2 частки прав та обов`язків забудовника щодо згаданого вище незавершеного будівництвом житлового будинку, за відсутності визнання таких прав відносно іншого спадкоємця, є неможливим з огляду на правову природу таких прав, які нерозривно пов`язані з об`єктом будівництва як єдиним цілим та передбачають, зокрема, право на завершення будівництва, введення об`єкта в експлуатацію та отримання правовстановлюючих документів. З цього приводу слід вказати, що реалізація зазначених прав щодо частини об`єкта є неможливою, оскільки введенню в експлуатацію підлягає об`єкт будівництва в цілому, а не його частка. За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] не є належним відповідачем у даній справі, оскільки за наявності факту прийняття ним спадщини та відсутності доказів відмови від її частини, в останнього виникло право на реалізацію своїх спадкових прав щодо 1/2 частки прав та обов`язків забудовника стосовно згаданого вище незавершеного будівництвом житлового будинку. Верховним Судом у постанові від 19.01.2022 року в справі № 280/4/18 встановлено, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування. Таким чином, оскільки відповідачем [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на об`єкт незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 58%, розташованого на земельній ділянці площею 0,10 га за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Вовків, не отримано та у встановленому законом порядку не оформлено, відповідачем у даній справі має бути відповідний орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням спірного майна. Зважаючи на викладене вище, суд не приймає до уваги визнання позову відповідачем. У постанові Верховного Суду від 26.03.2025 року у справі № 208/6104/22 міститься висновок, що якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Отже, визначення відповідачів, предмет спору та підстави позову є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 року у справі № 127/93/17-ц. Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20). Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Верховного Суду від 18.10.2023 року у справі № 300/808/19, від 07.12.2023 року у справі № 363/2300/20, від 13.12.2023 року у справі № 753/8710/21). За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги встановлені обставини справи та враховуючи норми законодавства, що регулюють наявні між сторонами спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed