Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача борг згідно кредитного договору №4904829 від 20.08.2024 в розмірі 31944,56 гривень та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 20.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №4904829. Так, предметом кредитного договору є надання ТзОВ «Лінеура Україна» позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 8000 грн. 00 коп.; строк користування 360 днів (з 20.08.2024 по 15.08.2025). На пільговий строк 10 днів з позичальником погоджено умови пониженої відсоткової ставки 0,01 % на день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов, в результаті чого застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1% в день. ТзОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання за вказаним договором в повному обсязі, а відповідач в свою чергу свої зобов`язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість по кредитному договору №4904829 від 20.08.2024 року перед ТзОВ «Лінеура», яка на 02.06.2025 становила 30034,68 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7986,32 грн., заборгованість за відсотками 18048,36 гривень, штрафні санкції 4000,00 грн. 02.06.2025 р. права вимоги за кредитним договором відступлені ТзОВ «Українські фінансові операції» на підставі Договору факторингу №02/06/2025. Станом на дату укладення вказаного договору строк дії Договору №4904829 від 20.08.2024 не закінчився, а тому в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем ТзОВ «Українські фінансові операції», з дати факторингу нарахувало відсотки за 74 календарні дні у розмірі 5909,8768 грн. А тому просить стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 31944,56 гривень. Ухвалою Млинівського районного суду від 22 січня 2026 року постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с.13) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином через оголошення на офіційному вебпорталі «Судова влада України» шляхом вручення повістки. (а.с.25) Відповідач, будучи належним чином повідомленою про строк подання відзиву, у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк для подання відзиву на позовну заяву, відзив до суду не подала, тому суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, його неявка визнана судом без поважних причин, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20.08.2024 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №4904829. Відповідно предметом Кредитного договору є надання кредитором позичальнику грошових коштів на наступних умовах: сума кредиту 8000 грн. 00 коп.; строк користування 360 днів; понижена процента ставка становить 0,01% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Стандартна процентна ставка становить 1 % в день. ТзОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором № 4904829 від 20.08.2024 року виконало в повному обсязі, однак [PERSON] в порушення умов договору кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим розмір заборгованості за договором кредиту, станом на 02.06.2025 становив 30034,68 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 7986,32 грн., заборгованість за відсотками 18048,36 гривень, штрафні санкції 4000,00 грн. (див.Електронний суд.) 02.06.2025 р. права вимоги за кредитним договором відступлені ТзОВ «Українські фінансові операції» на підставі Договору факторингу №02/06/2025. Станом на дату укладення вказаного договору строк дії Договору №4904829 від 20.08.2024 не закінчився, а тому в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем ТзОВ «Українські фінансові операції», з дати факторингу нарахувало відсотки за 74 календарні дні у розмірі 5909,8768 грн. Факт передачі права вимоги за вищевказаним договором підтверджується Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 02.06.2025 та Витягом з реєстру боржників до Договору факторингу №02/06/2025 від 02.06.2025 року. Таким чином ТзОВ «Українські фінансові операції» правомірно набуло право вимоги за кредитним договором №4904829 від 20.08.2024 року. Відповідно до частини 1, 2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Параграфом першим глави 71 ЦК України регулюються правовідносини позики. Статтею 1046 Кодексу передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як видно з матеріалів справи, [PERSON] прострочила виконання зобов`язання з повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим, їй нарахована заборгованість, яка складається з тіла кредиту та відсотків за його користування. Зазначена у розрахунках сума заборгованості за нарахованими відсотками, відповідає строку кредитування 360 календарних днів, узгоджується з розміром відсоткової ставки, зазначеної в Договорі. Таким чином, нарахована заборгованість зі сплати суми тіла кредиту та відсотків є обгрунтованою, оскільки передбачена умовами Договору. Тому, проаналізувавши досліджені у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що обов`язок [PERSON] по поверненню кредиту та нарахованих відсотків за його користування, знайшов своє підтвердження у повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. Позивачем ТзОВ «Українські фінансові операції» сплачено судовий збір у сумі 2662,40 гривень, що об`єктивно підтверджується платіжною інструкцією № 21 від 13.01.2026, тому з відповідача слід стягнути судовий збір у вказаній сумі. (а.с.15) Позивач поніс витрати на оплату правничої допомоги у сумі 10 000 грн., що підтверджується договором про надання юридичної допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024, Акт № 4904829 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 15.12.2025 згідно Договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 р., детальним описом робіт (наданих послуг) від 15.12.2025, заявка № 4904829 від 01.07.2025 на виконання доручення до Договору № 01/08/2024-А від 01 серпня 2024 р., рахунок на оплату №4904829 -2025 від 15 грудня 2025 р. Згідно ст.11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Суд, зважаючи на предмет позовних вимог та категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи за відсутності сторін та їх представників на підставі наявних матеріалів, а також враховуючи обсяг виконаної роботи адвокатом, дійшов висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. Враховуючи вище викладене, на підставі 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved