Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на повнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною 23 років, за умови що остання буде продовжувати навчання, посилаючись на те, що відповідач є батьком [PERSON] . Починаючи з 29.12.2023 року і до досягнення сином повноліття з [PERSON] на її користь за судовим наказом Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08.01.2024 року стягувались аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На теперішній час [PERSON] є повнолітнім, не працює, з 01.09.2022 року навчається в Технікумі №1 ім.Миколая Коперника у м.Жори Республіки Польщі, знаходиться на утриманні матері, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку добровільно надавати відповідач відмовляється, тому вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.01.2026 року відкрито провадження по справі, призначений її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам встановлений строк для надання заяв по суті справи. Позивачка і її представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, представник позивачки надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Третя особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим судом про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. У судові засідання відповідач, будучи належним чином повідомленим судом про час і місце розгляду справи, не з`являється і не повідомляє суд про причини неявки. Відзиву з приводу поданої позовної заяви або інших клопотань від відповідача до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку вищевикладеним, на підставі ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача та відповідача, третьої особи в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, позивач є матір`ю, а відповідач батьком повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 15.09.2023 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано (а.с.20-22). Згідно зі судовим наказом Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08.01.2024 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] ,у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.12.2023 року і до повноліття дитини (а.с.26). На підставі перекладу довідки від 07.01.2026 року, виданої уповноваженою особою Технікуму №1 ім.Миколая Коперника у м.Жори Республіки Польщі, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , у 2025/2026 навчальному році є учнем 4F класу Технікуму №1 ім.Миколая Коперника у м.Жори Республіки Польщі, зарахований на навчання 01.09.2022 року, закінчить навчання за програмою у 2027 році (а.с.32-35). [PERSON] проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.36-37, 38-39). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 Сімейного кодексу України). Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з тим потребують матеріальної допомоги до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На підставі ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, до досягнення останнім 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання. Такий розмір аліментів є належним захистом прав повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, і не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Належних доказів того, що відповідач не в змозі сплачувати на дитину аліменти у зазначеному розмірі, в матеріалах справи немає. Відповідно до ст.201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 Сімейного кодексу України. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом 13.01.2026 року, тому аліменти з відповідача на користь позивача на повнолітнього сина, який продовжує навчання, мають бути стягнуті з 13.01.2026 року. Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази і вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Так як задоволена основна вимога позивача, яка була звільнена від сплати судового збору при подачі заяви, з відповідача повинен бути стягнений в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved