Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

07.10.2025 року АТ «КБ «ГЛОБУС»» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.05.2021 року [PERSON] подав до АТ «КБ «Глобус» Заяву-Анкету на укладення Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «Глобус», якою акцептовано публічну пропозицію Банку. У Заяві-Анкеті відповідач зазначив власні персональні дані, погодив умови кредитування та графік платежів заборгованості за споживчим кредитом, зокрема: сума кредиту 39 998,00грн; строк кредитування 24 місяці, з 12.05.2021 до 11.05.2023; пільговий період 9 місяців, з 12.05.2021 до 12.02.2022; комісія за управління кредитом, міс. 3,00%; розмір процентної ставки % річних 0,00001%; схема повернення кредиту ануїтет; реальна процентна ставка, % річних 48,04%; загальна вартість кредиту 57 997,10 грн. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав надавши відповідачу кредит, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує в повному обсязі, порушив умови договору в результаті чого станом на 01.07.2025 року має прострочену заборгованість у розмірі 26 598,62 грн., яка складається з: 12 199,34 грн прострочена заборгованість по кредиту, 14 399,28 грн прострочена заборгованість по процентам. На підставі викладеного, банк звертається до суду з даним позовом. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.10.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. У разі відсутності відповідача/представника відповідача просить здійснити заочний розгляд справи, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у призначені судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу місця його проживання, зареєстровану в установленому порядку. При цьому, поштові відправлення з судовими повістками повернулись на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене, виклик відповідача також було здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади.Відповідач причини неявки не повідомив, будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов він нього на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 12.05.2021 року [PERSON] подав до АТ «Комерційний банк «ГЛОБУС» Заяву-анкету №41044229 на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування. Позичальником при підписанні Заяви-анкети погоджено умови кредитування та графік платежів заборгованості за споживчим кредитом, а саме: сума кредиту 39 998,00 грн., строк кредитування: 24 місяці з 12.05.2021 до 11.05.2023; пільговий період: 9 місяців, з 12.05.2021 до 12.02.2022; комісія за сервіс смс-інформування 499,00грн; розмір процентної ставки, % річних (фіксована)- 0.00001 % річних, комісія за управління кредитом, після пільгового періоду(%) 3,0%, реальна річна процентна ставка - 48,04%; Загальні витрати за кредитом за весь строк 18 498,10грн. Відповідач при підписанні Заяви-анкети підтвердив, що акцептує публічну пропозицію банку на укладання Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ «КБ «ГЛОБУС» в повному обсязі, з урахуванням умов та правил надання всіх банківських послуг. Також, відповідач підтвердив, що попередньо ознайомлений у письмовій формі з інформацією про загальну вартість кредиту з урахуванням реальної річної процентної ставки та загальними витратами за споживчим кредитом. 12.05.2021 [PERSON] підписано Паспорт споживчого кредиту. На підтвердження користування відповідачем кредитними коштами надано виписку про рух по рахунку [NUMBER] за період з 12.05.2021 до 01.07.2025 та розрахунок заборгованості [PERSON] , згідно Заяви-анкети №41044229 на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ`КБ «ГЛОБУС» від 12.05.2021 року, відповідно до якого станом на 01.07.2025, у відповідача наявна прострочена заборгованість за тілом кредиту 12 199,34 грн., та прострочена заборгованість по комісії за обслуговування кредиту 14 399,28грн. Відповідачу 08.08.2025 року АТ «КБ «ГЛОБУС» направлялось повідомлення № 1-2356 про наявність заборгованості. Позиція суду та оцінки аргументів сторін. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Отже, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. На підтвердження виконання позивачем своїх зобов`язань, а саме надання позичальнику у розпорядження кредитні кошти та неналежного виконання відповідачем умов договору, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 12 199,34 грн та відсотках у розмірі 14 399,28 грн, позивачем надано документ «рух коштів по рахунку [NUMBER] за період з 12.05.2021 до 01.07.2025» та розрахунок заборгованості [PERSON] , згідно Заяви-анкети №41044229 на приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в АТ`КБ «ГЛОБУС» від 12.05.2021 року. Суд проаналізувавши вказані докази, приходить до переконання що вони є неналежним доказом надання відповідачу кредитних коштів на виконання умов кредитного договору та користування позивачем вказаними коштами. Наданий позивачем документ «рух коштів по рахунку [NUMBER] за період з 12.05.2021 до 01.07.2025» не містить назву документа (форми); дату складання; назву підприємства/установи/організації, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції та виготовлені/формуванні вказаного документа. Суд зауважує, що ані документ «рух коштів по рахунку [NUMBER] за період з 12.05.2021 до 01.07.2025», ані розрахунок заборгованості не містять відомостей щодо суми наданого кредиту/кредитного лміту, розміру процентної ставки за якою проводилось нарахування заборгованості, та яким чином в розрахунку визначена сума залишку на рахунку. У вказаних документах відсутня інформація щодо операції з надходження кредитних коштів на рахунки клієнта та їх повернення, а також розподіл повернутих позичальником коштів на погашення основної суми боргу, процентів, комісій та інших платежів за весь час користування кредитом. Розрахунок заборгованості, який складений самими позивачем, не відображає методику нарахування позивачем заборгованості та містить суперечливі відомості, з яких неможливо однозначно встановити суму нарахувань за тілом кредиту, відсотками, штрафами, пенями. Зокрема варто зауважити, що колонки розрахунку деколи можуть повторюватись, а також містять значення, які дублюють попередні. Позивачем при зверненні до суду заявлено вимогу про стягнення з відповідача простроченої заборгованості по процентам у розмірі 14 399,28 грн. Натомість, згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вказана сума нарахована як прострочена заборгованість по комісії за обслуговування кредиту. Варто зауважити, що позивач, окрім проаналізованих судом вище документів, інших доказів надання кредитних коштів та існування у відповідача боргу за користування кредитом не надав, а відтак суд приймає рішення за наявними в матеріалах справи доказами. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а також структуру та розмір заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем його умов. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed