Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Короткий зміст вимог позовної заяви. У січні 2026 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Акціонерного товариства "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами у загальному розмірі 69546 грн. 19 коп., а також стягнення витрат зі сплаті судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що між Акціонерним товариством "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" та [PERSON] були укладені кредитні договори, а саме: 19.12.2018 року кредитний договір №2001201349301, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 17200 грн.; 30.06.2021 року кредитний договір №1001911022301, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 15000 грн.; 14.09.2021 року кредитний договір №1001972763401, за яким Позичальнику видано кредит у сумі 15000 грн. Представник позивача зауважив, що відповідачка не виконує свої зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати відповідних процентів за користування ними та станом на 24.11.2025 року у неї утворилася загальна заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 69546 грн. 19 коп. Також представник зазначив, що ним вживались заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення відповідачу вимоги про виконання грошових зобов`язань, яка нею не була виконана, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Перший Український Міжнародний Банк», та на даний час відповідачка ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором, що стало підставою звернення позивача з відповідним позовом до суду. Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи. Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 09.02.2026 року у справі № 521/1228/26 було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. Відзиву від відповідачки до Хаджибейського районного суду міста Одеси не надходило, що не є перешкодою для розгляду даної справи на наявними у ній матеріалами. Представник позивача Акціонерного товариства ""ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" в судове засідання не з`явився, за доводами позовної заяви, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу за його відсутності та проти проведення заочного розгляду справи не заперечував, що розглянуто судом та задоволено. Відповідачка [PERSON] повторно не з`явилася в судове засідання без поважних причин. Про дату, час та місце розгляду справи відповідачка була повідомлена належним чином, оскільки вона є користувачем підсистеми ЄСІТС «Електронний Суд». 21.07.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулів), що забезпечує обмін документами (№3200-ІХ від 29.06.2023 року)». 19.10.2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо уточнення обов`язків учасників судової справи» 3424-ІХ. Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулів), що забезпечує обмін документами, з огляду на що, суд приходить до переконання про можливість розглянути справу за відсутності учасників справи, згідно вимог ч. 3 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК та ухвалити заочне рішення. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку. Згідно до п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на сайті Хаджибейського районного суду міста Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Отже, у зв`язку із тим, що судом створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторін, явка учасників судового процесу ухвалою суду не визнана обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Також суд зазначає, що згідно ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шестидесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Частиною 2 ст. 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Отже, суд, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в електронній формі, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд вважає, що позовна заява Акціонерного товариства ""ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором потребує часткового задоволення, з відмовою в іншій частині, з огляду на таке. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 19.12.2018 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було власноруч підписано Заяву про приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб №2001201349301, відповідно до якої [PERSON] просила АТ «ПУМБ» встановити на її поточний рахунок кредитний ліміт у сумі 5000 грн. Підписанням заяви позичальник також підтвердила, що нею отримана платіжна картка, вона ознайомлена з правилами користування платіжною карткою, повідомлена про те, що реальна річна процентна ставка відсотків річних складає 47,88 %, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживачів за весь період користування кредитом складає 12577 грн. 58 коп. Також у вказаній заяві зазначено, що права та обов`язки клієнта і Банку, їх відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, а також порядок зміни і припинення дії договору визначаються умовами ДКБО, які погоджуються клієнтом при підписанні цієї заяви. 19.12.2018 року, [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту, який також підписаний власноруч як позичальником, так і позикодавцем, сторони погодили істотні умови договору такі як розмір кредиту 5000 грн., строк кредитування 12 місяців, зі спливом вказаного строку, продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін; мета отримання кредиту загальні споживчі цілі, у тому числі для оплати за договором страхування; спосіб та строк надання кредиту шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення Банком; реальна річна процентна ставка відсотків річних складає 47,88 %; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 62%. Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту, наданої Банком, за договором № 2001201349301, 19.12.2018 року позичальнику було встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн., який подальшому збільшувався та станом на 03.03.2022 року становить 17200 грн. Судом встановлено, що 30.06.2021 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем була підписана заява №1001911022301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої відповідачу надано споживчий кредит на загальні споживчі цілі у сумі 15000 грн., строком на 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 3,99 %, розмір процентної ставки: 0,01% річних. 30.06.2021 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту, яким погоджені всі умови кредитування, а також погоджено графік платежів. Згідно платіжної інструкції № TR.50349656.85344.13604 від 30.06.2021 року, вбачається, що АТ «ПУМБ» перерахував на поточний рахунок [PERSON] відповідно до Договору №1001911022301 від 30.06.2021 року суму у розмірі 15000 грн. 14.09.2021 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем була підписана заява № 1001972763401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої відповідачу надано споживчий кредит на загальні споживчі цілі у сумі 15000 грн., строком на 24 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 3,99 %, розміром процентної ставки: 0,01% річних. 14.09.2021 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту, яким погоджені всі умови кредитування, а також погоджено графік платежів. Згідно платіжної інструкції № TR.52171208.87217.8810 від 14.09.2021 року, вбачається, що АТ «ПУМБ» перерахував на поточний рахунок [PERSON] відповідно до Договору №1001972763401 від 14.09.2021 року суму у розмірі 15000 грн. Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості за договором №2001201349301 від 19.12.2018 року, станом на 24.11.2025 року, [PERSON] має загальну заборгованість у розмірі 27558 грн. 49 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 16777 грн. 71 коп., заборгованість за відсотками 10780 грн. 78 коп. Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості за договором №1001911022301 від 30.06.2021 року, станом на 24.11.2025 року, [PERSON] має загальну заборгованість у розмірі 20465 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 10487 грн. 58 коп., заборгованість за відсотками 3 грн. 06 коп., заборгованість за комісією 9974 грн. 66 коп. Відповідно до наданого Банком розрахунку заборгованості за договором №1001972763401 від 14.09.2021 року, станом на 24.11.2025 року, [PERSON] має загальну заборгованість у розмірі 21522 грн. 40 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 11853 грн. 36 коп., заборгованість за відсотками 3 грн. 93 коп., заборгованість за комісією 9665 грн. 11 коп. Відповідно до банківських виписок з карткових рахунків позичальника за період з 19.12.2018 року по 24.11.2025 року вбачається, що остання активно користувалася кредитними коштами. Також у матерілах справи наявна роздруківка Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 21.11.2025 року направив на адресу позичальника вимогу про повернення кредиту за договорами №2001201349301 від 19.12.2018 року, №1001911022301 від 30.06.2021 року, №1001972763401 від 14.09.2021 року у загальному розмірі 69546 грн. 17 коп., яка залишилася без реагування і відповіді відповідача, з огляду на що, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Про направлення вимоги на адресу відповідача позивачем свідчить список згрупованих поштових відправлень, наявних у матеріалах справи, яка залишилася без реагування і відповіді останнього. Інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин, які виникли між сторонами, зокрема повного погашення кредитної заборгованості відповідачки перед Банком, матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім суми заборгованості за кредитними договорами. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно дост. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу,та мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, копія витягу з якого додається, передбачено право Банку змінювати клієнту кредитний ліміт. Пунктом 2.2.5 Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Згідно з п. 5.1.7. Розділу І публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст. 208 ЦК України за загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною і юридичною особою, а договір між сторонами не становить виключення з цього правила. Відповідно до ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Кредитний договір, яким є і договір між сторонами, укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). З системного аналізу наведених положень цивільного законодавства випливає, що законом до договору кредитування встановлено обов`язковість письмової форми, про дотримання якої свідчить підпис сторін. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У зв`язку з викладеним є очевидним, що у разі укладення договору у письмовій формі, усі його умови повинні бути викладеними в договорі та підписаними сторонами. В силу ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У зв`язку з викладеним є очевидним, що у разі укладення договору у письмовій формі усі його умови повинні бути викладеними в договорі та підписаними сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що що 19.12.2018 року між АТ «ПУМБ» та [PERSON] було власноруч підписано Заяву про приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб №2001201349301, відповідно до якої [PERSON] просила АТ «ПУМБ» встановити на її поточний рахунок кредитний ліміт у сумі 5000 грн., який в подальшому відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту збільшувався та станом на 03.03.2022 року становив 17200 грн. Судом встановлено, що 30.06.2021 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем була підписана заява №1001911022301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої відповідачу надано споживчий кредит на загальні споживчі цілі у сумі 15000 грн., строком на 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 3,99 %, розмір процентної ставки: 0,01% річних. 30.06.2021 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту, яким погоджені всі умови кредитування, а також погоджено графік платежів. Згідно платіжної інструкції № TR.50349656.85344.13604 від 30.06.2021 року, вбачається, що АТ «ПУМБ» перерахував на поточний рахунок [PERSON] відповідно до Договору №1001911022301 від 30.06.2021 року суму у розмірі 15000 грн. В подальшому, 14.09.2021 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем була підписана заява №1001972763401 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої відповідачу надано споживчий кредит на загальні споживчі цілі у сумі 15000 грн., строком на 24 місяців, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 3,99 %, розміром процентної ставки: 0,01% річних. 14.09.2021 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту, яким погоджені всі умови кредитування, а також погоджено графік платежів. Згідно платіжної інструкції № TR.52171208.87217.8810 від 14.09.2021 року, вбачається, що АТ «ПУМБ» перерахував на поточний рахунок [PERSON] відповідно до Договору №1001972763401 від 14.09.2021 року суму у розмірі 15000 грн. З виписки по рахунку також вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами. Як встановлено судом, та не заперечується сторонами у даній справі, відповідач взяті на себе зобов`язання виконувала неналежним чином, внаслідок чого станом на 24.11.2024 має заборгованість у загальному розмірі 69546 грн. 19 коп., з яких: за договором №2001201349301 від 19.12.2018 року, станом на 24.11.2025 року, [PERSON] має загальну заборгованість у розмірі 27558 грн. 49 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 16777 грн. 71 коп., заборгованість за відсотками 10780 грн. 78 коп.; за договором №1001911022301 від 30.06.2021 року, станом на 24.11.2025 року, [PERSON] має загальну заборгованість у розмірі 20465 грн. 30 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 10487 грн. 58 коп., заборгованість за відсотками 3 грн. 06 коп., заборгованість за комісією 9974 грн. 66 коп.; за договором №1001972763401 від 14.09.2021 року, станом на 24.11.2025 року, [PERSON] має загальну заборгованість у розмірі 21522 грн. 40 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 11853 грн. 36 коп., заборгованість за відсотками 3 грн. 93 коп., заборгованість за комісією 9665 грн. 11 коп. Відтак, вищевстановленими обставинами справи підтверджується і факт укладення між АТ «ПУМБ» та [PERSON] низки кредитних договорів: №2001201349301 від 19.12.2018 року, №1001911022301 від 30.06.2021 року, №1001972763401 від 14.09.2021 року, і факт отримання відповідачкою кредитних коштів. Також у даній справі судом встановлено, що відповідач частково виконувала свої зобов`язання, що вказує на те, що вона фактично прийняла обумовлені у договорі умови кредитування. Згідно із ч. 1ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у даній справі встановлено, що АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за договорами виконало у повному обсязі, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі, встановленому кредитними договорами №2001201349301 від 19.12.2018 року, №1001911022301 від 30.06.2021 року, №1001972763401 від 14.09.2021 року. Водночас, як встановлено судом, відповідачка ухилилася від виконання взятих на себе зобов`язань за договорами, внаслідок чого у неї утворилась нарахована позивачем заборгованість у загальному розмірі 69546 грн. 19 коп., що підтверджується розрахунками, наданим позивачем за кредитним договором №2001201349301 від 19.12.2018 року, №1001911022301 від 30.06.2021 року, №1001972763401 від 14.09.2021 року. З огляду на вказане, наявні підстави вважати, що [PERSON] умови взятого на себе кредитного зобов`язання не виконала, що виявилося у неповерненні фактично отриманих кредитних коштів, що стало наслідком звернення позивача до суду за захистом своїх прав та інтересів. У відповідності до ст. 12, 80 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в межах кредиту в добровільному порядку АТ «ПУМБ» не повернуті, з огляду на вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, яка визначає, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до переконання, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами №2001201349301 від 19.12.2018 року у розмірі 27558 грн. 49 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 16777 грн. 71 коп., заборгованість за відсотками 10780 грн. 78 коп.; за договором №1001911022301 від 30.06.2021 року у розмірі 10490 грн. 64 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 10487 грн. 58 коп., заборгованість за відсотками 3 грн. 06 коп., за договором №1001972763401 від 14.09.2021 року у розмірі 11857 грн. 29 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту 11853 грн. 36 коп., заборгованість за відсотками 3 грн. 93 коп., що загалом складає 49906 грн. 42 коп. потребують задоволення. При цьому, суд зазначає що зворотного суду відповідачем не доведено належними та допустимими доказами. Водночас, щодо нарахованої позивачем до сплати відповідачем комісії, суд зазначає таке. Судом встановлено, що відповідно до п. 5 Кредитного договору № 1001911022301 від 30.06.2021 року визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99%, що в грошовому виразі становить 598,50 грн. щомісячно та п.5 Кредитного договору №1001972763401 від 14.09.2021 року визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99%, що в грошовому виразі становить 598,50 грн. щомісячно. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч.1, 2 ст. 11 вказаного закону, після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Положення ч.1,2,5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Згідно з абзацами другим та третім частини четвертої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки, комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Відповідно до ч.8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного договору) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України Про захист прав споживачів у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України Про захист прав споживачів з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Відтак, враховуючи аналіз змісту кредитних договорів № 1001911022301 від 30.06.2021 року та №1001972763401 від 14.09.2021 року, та те, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які товариством встановлена комісія, вимоги позовної заяви в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми комісії у розмірі 9974 грн. 66 коп. та 9665 грн. 11 коп., що загалом складає 19639 грн. 77 коп. задоволення не потребують. З огляду на встановлені судом обставини, наявні підстави вважати, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» до [PERSON] потребують часткового задоволення, з відмовою в іншій частині. Згідно із ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору 2662 грн. 40 коп. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що із [PERSON] належить стягнути суму сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1911 грн. 60 коп., що є пропорційним до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial