Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

У грудні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (далі по тексту- позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості. Відповідно до позовних вимог просив суд: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» суму заборгованості за договором позики № 9437653 в розмірі 9 514, 40 грн., з яких: 4 400 грн. - сума основного боргу, 5 114, 40 грн. - сума заборгованості за відсотками, витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн. та судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що 07.0.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено Договір позики № 9437653 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 4 400, 00 грн. на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,6 % в день, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. 21.06.2021 року ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2106, відповідно до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 9437653 від 07.07.2020, що укладений між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . У свою чергу, 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу № 030423-ФК, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління» активами відступило ТОВ «Фінпром маркет» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики №9437653 від 07.07.2020р. Відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим, заборгованість за договором позики становить 9 514, 40 грн. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025р. матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П. Ухвалою суду від 08.12.2025р. відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що не заперечує щодо постановлення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, разом з тим, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом. Водночас, подала до суду квитанції про сплату заборгованості у загальному розмірі 6 014, 00 грн. Відзив до суду не надходив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Статтею 280 ЦПК України визначено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом. 07.07.2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено Договір позики № 9437653 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 4400,00 грн. на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.6 % в день, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кошти на умовах встановлених договором. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно Листа № 18/11/24-27 від 18.11.2024 року, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» повідомляє та підтверджує, що на банківський рахунок відповідача на підставі платіжної інструкції (кошти перераховані за посередництвом платіжної установи) перераховано кошти на виконання умов Договору позики № 75817119. 21.06.2021 року ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» уклали договір факторингу №2106, відповідно до умов якого ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 9437653 від 07.07.2020, що укладений між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] 03.04.2023 ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» уклали договір факторингу №030423-ФК, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія управління активами відступило ТОВ «Фінпром маркет» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором позики № 9437653 від 07.07.2020, що укладений між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . За період з 07.01.2026 по 05.03.2026 року відповідачем на рахунок позивача (банківські реквізити: [NUMBER] відкритий в АТ «ОТП БАНК», код банку - 300528) сплачено заборгованість у загальному розмірі 6 014 грн. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Суд враховує, що відповідачем визнається сума заборгованості за кредитним договором, оскільки в процесі розгляду справи останньою було частково сплачено заборгованість на рахунок позивача, тому доводи позивача відповідачем не спростовано. Враховуючи викладене, позов про стягнення заборгованості підлягає задоволенню частково. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає на необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір за звернення до суду з даним позовом у розмірі 2 422, 40 грн. Крім того, представник ТОВ «Фінпром маркет» зазначив про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 500, 00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги представник позивача надала до суду договір про надання правничої допомоги №25-08/25-/ФП від 25.08.2025 року та рахунок на оплату замовлення, на підставі яких вартість надання правової допомоги склала 4 500, 00 грн., акт приймання-передачі справ, отже позивачем надані належні докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, у розмірі 4 500, 00 грн. та у відповідності норм ст. 141 ЦПК України судового збору у розмірі 2 422, 40 грн., що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial