Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 11 червня 2024 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем, ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1407-4131. Зазначений кредитний договір, як вбачається з його змісту, разом з правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором), складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Кредитний договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор A5206, для підписання кредитного договору № 1407-4131 від 11 червня 2024 року, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 12 500 грн, строк кредитування 365 днів, дата повернення кредиту 10 червня 2025 року, базовий період 10 днів, комісія за видачу кредиту 15 % від суми кредиту; знижена процентна ставка 1,45 % в день, стандартна процентна ставка 1,45 % в день. Додатковою угодою № 1 від 14 червня 2024 року до договору про відкриття кредитної лінії від 11 червня 2024 року № 1407-4131 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у розмірі 7 500 грн. Додатковою угодою № 2 від 23 червня 2024 року до договору про відкриття кредитної лінії від 11 червня 2024 року № 1407-4131 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у розмірі 5 000 грн. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору від 11 червня 2024 року, а також надав додаткові кредитні кошти згідно з додатковими угодами № 1 та № 2. Відповідач порушила умови кредитного договору, не повернула в повному обсязі кредит ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а також не виконала в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед кредитодавцем. Станом на 19 вересня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 116 153,72 грн, з яких: 19 119,72 грн основного боргу, 97 034 грн залишок відсотків. Разом з тим позивачем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у загальній сумі 5 739,52 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 110 414,20 грн. На підставі викладеного ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило стягнути з [PERSON] загальну суму заборгованості за кредитним договором від 11 червня 2024 року № 1407-4131 у розмірі 110 414, 20 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 19 119,72 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 91 294,48 грн, а також судові витрати (судовий збір) 2 422,40 грн. Відповідач у судовому засіданні вказувала, що дійсно уклала з позивачем кредитний договір та додаткові угоди до нього, отримала кредитні кошти, проте не змогла повернути кредит та нараховані відсотки у зв`язку з відсутністю коштів. Просила зменшити розмір нарахованих позивачем відсотків, вважала їх надмірними та несправедливими, оскільки вони у декілька разів перевищують тіло кредиту. Зазначила, що частково виконала свої зобов`язання та сплатила на користь позивача 2 000 грн. Рух справи 13 листопада 2025 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2025 року справу № 539/5830/25 передано судді Пилипчуку М. М. Суддя, на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), звернувся із запитом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Згідно з відповіддю, яка надійшла до суду з Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб ЦНАП виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, станом на 17 листопада 2025 року за даними реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 01 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 23 грудня 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив. Учасники процесу у судове засідання 23 грудня 2025 року не з`явилися, тому розгляд справи відкладено на 26 січня 2026 року. 26 січня 2026 року судове засідання відкладено за клопотанням відповідача на 16 лютого 2026 року. У зв`язку з відсутністю електроенергії в приміщенні суду 16 лютого 2026 року розгляд справи відкладено на 09 березня 2026 року, а у подальшому на 26 березня 2026 року. Позивач подав до суду письмове клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, зазначав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а також вказував, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 26 березня 2026 року позовні вимоги визнала частково. При цьому надала суду квитанцію про сплату нею 27 січня 2026 року в рахунок погашення заборгованості 2 000 грн. Відповідно до частини першої статті 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено на 31 березня 2026 року. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, що здійснює діяльність з інших видів кредитування, отримало свідоцтво про реєстрацію фінансової установи від 01 серпня 2013 року № 2565, видане Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і [PERSON] 11 червня 2024 року уклали в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1407-4131, який разом із правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) складає єдиний договір, в якому визначаються всі істотні умови, з яким позичальник був попередньо ознайомлений, та які підписані ним одноразовим ідентифікатором А5206. Цей договір укладено сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» (пункт 3.1 договору). Для укладення цього договору, у порядку, встановленому правилами, позичальник надав кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення на веб-сайті кредитодавця усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, позичальник вказував повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця та які необхідні для укладення цього договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних (пункт 3.2 договору). У пункті 4.2 договору визначено спосіб перерахування позичальнику коштів у рахунок кредиту, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у пункті 4.1 цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у пункті 4.1 цього договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання позичальнику примірнику (оригіналу) договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту. Загальний розмір кредиту 12 500 грн, дата надання кредиту 11 червня 2024 року, базовий період 10 календарних днів, строк кредитування 365 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення кредиту 10 червня 2025 року (пункти 4.1, 4.4, 4.8, 4.10 договору). Стандартна процентна ставка становить 1,45 % за кожен день користування кредитом (пункт 4.10 договору). Комісія за видачу кредиту становить 15 % від суми виданого кредиту (пункт 4.11 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору (за весь строк кредитування) складає 80 531, 25 грн (пункт 4.15 договору). ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надало суду правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджені наказом від 28 травня 2024 року № 51-П, які містять електронний підпис позичальника одноразовим ідентифікатором (номер пароля) [NUMBER] , дату підпису позичальника 11 червня 2024 року. 11 червня 2024 року за допомогою системи LiqPay на платіжну картку позичальника перераховано суму кредиту у розмірі 12 500 грн, тип операції видача кредиту, платіж № 2474419550 за договором 1407-4131, що підтверджується довідкою про перерахунок коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через платіжну систему LiqPay. Додатковою угодою № 1 від 14 червня 2024 року до договору про відкриття кредитної лінії від 11 червня 2024 року № 1407-4131 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у розмірі 7 500 грн. 14 червня 2024 року за допомогою системи LiqPay на платіжну картку позичальника перераховано суму кредиту у розмірі 7 500 грн, тип операції видача кредиту, платіж № 2475893774 за додатковою угодою № 1, яку було укладено між кредитодавцем та позичальником 14 червня 2024 року. У додатковій угоді № 2 від 23 червня 2024 року до договору про відкриття кредитної лінії від 11 червня 2024 року № 1407-4131 кредитодавець та позичальник погодили про надання додаткових коштів у кредит у розмірі 5 000 грн. 23 червня 2024 року за допомогою системи LiqPay на платіжну картку позичальника перераховано суму кредиту у розмірі 5 000 грн, тип операції видача кредиту, платіж № 2480037222 за додатковою угодою № 2, яку було укладено між кредитодавцем та позичальником 14 червня 2024 року. Відповідно до розрахунку заборгованості у [PERSON] перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є непогашена заборгованість за договором від 11 червня 2024 року № 1407-4131 та за додатковими угодами від 14 червня 2024 року № 1 та від 23 червня 2024 року № 2, яка станом на 19 вересня 2025 року становить 116 153,72 грн та складається з основного боргу 19 119,72 грн, залишку відсотків 97 034 грн. З поданого позивачем розрахунку також вбачається, що [PERSON] на погашення заборгованості за кредитним договором сплатила 14 585,80 грн, а саме: 18 червня 2024 року 3 934 грн, 20 червня 2024 року 5 000 грн, 30 червня 2024 року 2 753,40 грн, 07 липня 2024 року 2 898,40 грн. Крім того, позивач надала суду квитанцію про сплату нею 27 січня 2026 року в рахунок погашення заборгованості 2 000 грн. Кредитор за власною ініціативою, відповідно до програми лояльності, списав частину заборгованості за нарахованими комісією та процентами у розмірі 5 739,52 грн. Позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2024 року № 1407-4131 у розмірі 110 414,20 грн, з яких: 19 119,72 грн основний борг, 91 294,48 грн заборгованість за процентам. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Зібраними у справі доказами підтверджено, що договір кредиту, за яким позивач заявив вимоги у цій справі, укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи, крім іншого, факт підписання відповідачем правил відкриття кредитної лінії, паспорту споживного кредиту, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача за договором 1407-4131, суд дійшов висновку, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] 11 червня 2024 року укладено кредитний договір. Вказані обставини свідчать про дотримання форми зазначеного правочину та укладення кредитного договору, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит. Також зібраними у справі доказами підтверджено факт підписання відповідачем додаткових угод № 1 від 14 червня 2024 року та № 2 від 23 червня 2024 року. Позивач через партнера АТ КБ «ПриватБанк», з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 рок, видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується квитанціями АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору від 11 червня 2024 року № 1407-4131 та додаткових угод № 1 від 14 червня 2024 року та № 2 від 23 червня 2024 року, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні підтвердила обставини укладення між сторонами у справі вказаних договорів, а також отримання у борг кредитних коштів. Верховний Суд у постанові від 01 липня 2024 року у справі № 638/161/22 погодився з тим, що «без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору». Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Як зазначено вище, кредитний договір, правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживного кредиту, які підписані відповідачем, містять інформацію щодо кредитування, зокрема, тип кредиту, суму (ліміт) кредиту, строк кредитування, розмір процентної ставки тощо. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач уклав кредитний договір та додаткові угоди до нього фактично отримані кредитні грошові кошти у добровільному порядку у повному розмірі на користь позивача не повернув, тому ТОВ «Укр Кредит Фінанс» обґрунтовано звернулося до суду за захистом порушених прав шляхом стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 19 вересня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором від 11 червня 2024 року № 1407-4131 становить 110 414,20 грн, з яких: 19 119,72 грн основний борг; 91 294,48 грн заборгованість за процентами. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на доконтрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: partial