Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач) Незамай А.Д. звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором надання коштів у кредит №875341 від 01.11.2024 в сумі 19 145,45 грн. 1.2. В обґрунтування позову зазначала, що 01.11.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит №875341. Вказаний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно з п. 2. договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. 1.3. Зазначала, що ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі. 27 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за договором надання коштів у кредит №875341 від 01.11.2024. Відповідно до реєстру боржників №3 від 23.04.2025 до договору факторингу №27/03/2025 від 27.03.2025 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 19 145,45 грн., з яких: 6500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 585 грн сума заборгованості за відсотками, 11 085,45 грн сума заборгованості за пенею та 975 грн комісія за надання кредиту. Враховуючи вищевикладене просила задовольнити позов в повному обсязі. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 28.10.2025 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №296/11932/25, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 2.2. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання. Однак, поштове відправлення адресоване [PERSON] повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». 2.3. Відповідно до норм ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. 2.4. У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у cправі №910/1730/22 зазначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі №910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі №911/3113/20). 2.5. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. 2.6. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. 2.7. Враховуючи, що розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, вжиття судом заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених процесуальним законом, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 01.11.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №8753941, який підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) 025820, згідно з умовами якого позикодавець надав у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.2 договору) (а.с.6-13). 3.2. Сума кредиту складає 6500 грн.; строк кредитування (строк договору) 30 днів; процентна ставка 0,01%; комісія за надання кредиту 23,71% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1541,15 грн., дата надання кредиту 01.11.2024; дата повернення кредиту 30.11.2024; денна процентна ставка/день 0,80%; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом 5,00% в день; пеня 5%; орієнтовна річна процентна ставка 139,08%; орієнтовна загальна вартість кредиту 8060 грн (п.2 договору позики). Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (п.4.5 договору). 3.3. Згідно додатку №1 «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», який є невід`ємною частиною до договору надання коштів у кредит №875341 від 01.11.2024 сторони погодили графік платежів, згідно якого дата видачі кредиту 01.11.2024, дата повернення кредиту 30.11.2024, кількість днів у розрахунковому періоді 30 (а.с.13 зворот). 3.4. 27 березня 2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором №8753941 від 01.11.2024 (а.с.15-16). 3.5. 23 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду №2 до договору факторингу №27/03/2025 від 27.03.2025, відповідно до якої внесено зміни до п. п. 1, 2, 3,4 договору (а.с.17). 3.6. Відповідно до реєстру боржників №3 від 23.04.2025 до договору факторингу №27/03/2025 від 27.03.2025 та акту прийому-передачі реєстру боржників від 23.04.2025 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання коштів у кредит №8753941 від 01.11.2024 в розмірі 19 145,45 грн., з яких: 6500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 585 грн сума заборгованості за відсотками, 11 085,45 грн сума заборгованості за пенею, 975 грн комісія за надання кредиту (а.с.18, 20). 3.7. Відповідно до платіжної інструкції №5 від 29.04.2025 ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» згідно договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 здійснило оплату на користь ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в сумі 2 719 279,85 грн (а.с.19). 3.8. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання коштів у кредит №8753941 від 01.11.2024 заборгованість відповідача складає 19 145,45 грн., з яких: 6500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 585 грн сума заборгованості за відсотками, 11 085,45 грн сума заборгованості за пенею та 975 грн комісія за надання кредиту (а.с.21-22). IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). 4.2. За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 4.3. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). 4.4. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». 4.5. Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми. 4.6. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. 4.7. В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 4.8. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 4.9. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 4.10. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. 4.11. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). 4.12. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. 4.13. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 4.14. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 4.15. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). 4.16. Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 4.17. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 4.18. Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 4.19. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 4.20. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 4.21. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 4.22. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2024 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №8753941, за умовами якого: сума кредиту складає 6500 грн.; строк кредитування (строк договору) 30 днів; процентна ставка 0,01%; комісія за надання кредиту 23,71% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1541,15 грн., дата надання кредиту 01.11.2024; дата повернення кредиту 30.11.2024; денна процентна ставка/день 0,80%; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом 5,00% в день; пеня 5%; орієнтовна річна процентна ставка 139,08%; орієнтовна загальна вартість кредиту 8060 грн. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. 5.2. Таким чином, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. 5.3. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 5.4. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. 5.5. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. 5.6. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. 5.7. 27 березня 2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до якого ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитним договором №8753941 від 01.11.2024. 5.8. Відповідно до реєстру боржників №3 від 23.04.2025 до договору факторингу №27/03/2025 від 27.03.2025 та акту прийому-передачі реєстру боржників від 23.04.2025 ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання коштів у кредит №8753941 від 01.11.2024 в розмірі 19 145,45 грн., з яких: 6500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 585 грн сума заборгованості за відсотками, 11 085,45 грн сума заборгованості за пенею, 975 грн комісія за надання кредиту. 5.9. Суд визнає, що копія договору факторингу та реєстру права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. 5.10. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 січня 2026 року викладеними у справі №727/2790/25 (провадження №61-13862св25). 5.11. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання коштів у кредит №8753941 від 01.11.2024 вбачається, що на виконання умов кредитного договору [PERSON] сплачено: 28.11.2024 - 390 грн., з яких на погашення відсотків зараховано 17,55 грн та на погашення комісії 372,45 грн.; 05.12.2024 -520 грн., з яких на погашення відсотків зараховано 326,30 грн та на погашення комісії 193,70 грн.; 14.12.2024 390 грн., які зараховані на погашення відсотків; 20.12.2024 455 грн., які зараховані на погашення відсотків, 10.03.2025 1914,55 грн., які зараховані на погашення пені. 5.12. Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 зробив висновок про те, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. 5.13. Таким чином, оскільки [PERSON] на виконання умов кредитного договору сплачено частину боргу, суд приходить до висновку про укладеність вищевказаного кредитного договору між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] . 5.14. Оскільки погашення тіла кредиту [PERSON] не здійснювалося, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 5.15. Умовами договору передбачено, що строк кредитування (строк договору) 30 днів; процентна ставка 0,01%; комісія за надання кредиту 23,71% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1541,15 грн., дата надання кредиту 01.11.2024; дата повернення кредиту 30.11.2024; денна процентна ставка/день 0,80%; процентна ставка за понадстрокове користування кредитом 5,00% в день; пеня 5%; орієнтовна річна процентна ставка 139,08%; орієнтовна загальна вартість кредиту 8060 грн. 5.16. Відтак, відсотки за користування позикою складають 1950 грн (із розрахунку 6500 х 0,01% х 30 днів). 5.17. [PERSON] на погашення відсотків сплачено 1188,85 грн., відтак заборгованість по відсоткам у заявленій позивачем сумі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 5.18. Оскільки умовами договору передбачено сплату комісії за надання кредиту у розмірі 23,71% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1541,15 грн., а [PERSON] на її погашення сплатив 372,45 грн., то позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 5.19. Щодо стягнення заборгованості за пенею. 5.20. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання 5.21. Сторонами у п. 4.5 погодили розмір пені у сумі 5%. 5.22. Проте, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». 5.23. Здійснюючи тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, Верховний Суд в постанові від 12.06.2024 у справі №910/10901/23 виснував, в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки - звільнення від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення повернення коштів. Аналогічна позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23. 5.24. Отже, на період дії воєнного стану позичальники звільняються від сплати пені, відтак позивачеві слід відмовити у стягненні пені в розмірі 11 085,45 грн за договором про надання коштів у кредит №8753941 від 01.11.2024. 5.25. Враховуючи, що позивач надав відповідачу обумовлені договором від 01.11.2024 грошові кошти, шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок, вказаний позичальником, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 8060 грн., з яких: тіло кредиту 6500 грн., проценти 585 грн., комісія за надання кредиту 975 грн., а в решті позовних вимог відмовити. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. За правилами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням позову (42,09%), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати зі сплати судового збору у розмірі 1019,58 грн за подання позовної заяви до суду.

Outcome: partial