Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до Дніпровської міської ради, Комунального підприємства "Міськзеленбуд" Дніпровської міської ради, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої пошкодженням її автомобіля. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона є власницею автомобіля Chery Tiggo 4 Pro, державний номерний знак [NUMBER] . Під час перебування автомобіля на паркувальному майданчику за адресою: вул. Повітрофлотська, буд. 2А, м. Дніпро, на її автомобіль впала гілка дерева, яка суттєво пошкодила автомобіль позивачки. 09.07.2025 позивачка звернулась до Дніпровської міської ради та КП «Міськзеленбуд» із заявою про виплату відшкодування в розмірі 30 074,32 грн. Вказана вимога відповідачами не була задоволена. У зв`язку з цим позивачка звернулась до суду. Просить стягнути з Дніпровської міської ради майнову шкоду у розмірі 30 074,32 грн, витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 6000,00 грн, моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн та солідарно з Дніпровської міської ради та Комунального підприємства "Міськзеленбуд" Дніпровської міської ради судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2025 справу передано для розгляду судді Новокодацького районного суду міста Дніпра Гроні Д. С. Ухвалою судді від 15.09.2025 позовну заяву залишено без руху з підстав її не відповідності вимогам ст. 175 ЦПК України. Після усунення позивачем недоліків позовної заяви ухвалою судді від 18.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.10.2025 на адресу суду від Дніпровської міської ради надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов не визнав. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що відповідно до норм чинного законодавства організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради, а тому обов`язок відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди, внаслідок падіння дерева, не може бути покладено на Дніпровську міську раду, як орган місцевого самоврядування. 14.10.2025 на адресу суду від КП «Міськзеленбуд» Дніпровської міської ради надійшов відзив на позов, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування посилається на те, що КП «Міськзеленбуд» не є балансоутримувачем зелених насаджень за адресою вул. Повітрофлотська, 2А, м. Дніпро, отже і не несе відповідальність за спричинену шкоду. У судові засідання сторони та їх представники не з`явились. Подали клопотання про розгляд справи без їх участі з урахуванням письмово викладених правових позицій. Дослідивши матеріали справи, перевіривши надані сторонами докази суд доходить наступного висновку. Позивач [PERSON] є власником автомобіля Chery Tiggo 4 Pro, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] . 07.06.2025 близько 17 год 10 хв за адресою: [ADDRESS] , впало дерево та пошкодило автомобіль позивачки, що підтверджується Талоном-повідомленням єдиного обліку № 21125. Висновком експерта з автотоварознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку завданого власнику КТЗ № 149С25, складеного 07.07.2025 визначено матеріальний збиток, заподіяний позивачці в результаті пошкодження її автомобіля, який складає 23 177,05 грн. Оцінку завданого збитку було проведено за рахунок позивачки. Вартість проведеної оцінки склала 6 000,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 149 від 13.06.2025. Як встановлено судом з Рахунку-фактури № СЧDА-01761 від 13.06.2025 фактична вартість робіт з відновлення автомобіля позивачки складає: 3 115,00 грн (заміна вітрового скла), 12 506,60 грн (вартість вітрового скла) та 4 441,33 грн (вартість терозон BOND60 8597). Загальна вартість 24 074,32 грн. Таким чином вартість заподіяних збитків з урахування вартості експертного дослідження становить: 24 074,32 грн + 6 000,00 грн = 30 074,32 грн. Суд зауважує, що факт падіння дерева на автомобіль, висновок експерта та рахунок- фактуру про вартість відновлювального ремонту автомобіля відповідачі не оспорювали. 09.07.2025 позивака звернулась до Дніпровської міської ради та КП «Міськзеленбуд» із вимогою про виплату відшкодування матеріального збитку внаслідок падіння гілки. 11.07.2025 листом № 224 КП «Міськзеленбуд» у задоволенні вимоги позивачки про відшкодування збитку відмовив. При цьому Дніпровська міська рада взагалі проігнорувала цю вимогу. Суд звертає увагу, що доказів про те, що прибудинкова територія за адресою: вул. Повітрофлотська, 2 А, м. Дніпро та об`єкти благоустрою, зокрема дерево, яке впало на автомобіль позивачки, перебувають на балансовому обліку будь-якої іншої організації, відповідачами не надано. Приписами ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Дніпровська міська рада є представницьким органом місцевого самоврядування, який відповідно до ст. 1, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділений правом представляти інтереси територіальної громади, приймати від її імені рішення та здійснювати від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Відповідно до ст.1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав`яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту. За приписами п.п. 2, 3 ч.1 ст.13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», до об`єктів благоустрою населених пунктів належать: прибудинкові території; території будівель та споруд інженерного захисту територій. Елементами (частинами) об`єктів благоустрою є: зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях (п.2 ч.1 ст.21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»). Згідно ч.2 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на об`єктах благоустрою, а також видалення дерев, які виросли самосівом, здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів залежно від підпорядкування об`єкта благоустрою, а на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, - за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку. Частиною 4 статті 28 вказаного Закону, унормовано, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. Положеннями ч.7 ст.28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Змістом норм ст. 10, 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування», безпосереднє визначення балансоутримувача об`єктів благоустрою комунальної власності, до яких належить і проїжджа частина та її елементів належить до повноважень саме виконавчих органів місцевого самоврядування, які також мають здійснювати функції із забезпечення належного утримання та ремонту об`єктів благоустрою комунальної власності. Окрім цього, приписи пункту 7 частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», частини 1 статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» вказують, що організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача в тому числі контроль за станом зелених насаджень належить до віддання виконавчого органу міської ради. Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Відповідно до пункту 5.5. Правил, відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважений орган місцевого самоврядування, який відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто, до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень за адресою: вул. Повітрофлотська, 2А, м. Дніпро. Проте, в даному випадку, враховуючи відсутність жодного розпорядження щодо передачі на баланс території за адресою [ADDRESS] , саме Дніпровська міська рада є відповідальною особою за стан зелених насаджень. Тому, позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині вимог, які мають документальне підтвердження. Отже стягненню з Дніпровської міської ради на користь позивача підлягають матеріальна шкода у розмірі 24 074,32 грн та витрати на підготовку експертного висновку у розмірі 6 000,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд зазначає таке. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тобто, ч. 1ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Як роз`яснено у пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 9 вказаної Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає, що в результаті неправомірних дій відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, моральних та психічних переживаннях. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути з Дніпровської міської ради на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 5 000,00 грн. Питання стосовно стягнення витрат, пов`язаних з наданням правничої (правової) допомоги, позивач у позові не ставить, отже суд його не вирішує. У відповідності до ч. 1, 2ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з Дніпровської міської ради на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 35 074,32 х 1211,20 / 46 074,32 = 922,02 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial