Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21 серпня 2015 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Припинення шлюбних відносин відбулося у січні 2025 року. Від даного шлюбу дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюбні відносини призупинились. На даний час відсутнє взаєморозуміння, любов та повага. При таких обставинах позивач вважає за доцільне розірвати шлюб та не надавати строк на примирення. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21 серпня 2015 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб, який зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2159. Після державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на [PERSON] . Відносини між подружжям не склалися за відсутністю взаєморозуміння між ними. Можливість припинення шлюбу на підставі волевиявлення одного з подружжя є проявом принципу свободи шлюбу та рівності подружжя, закріпленого ст. 51 Конституції України. Так як укладення шлюбу здійснюється вільно та добровільно, то ніхто не може бути примушений до збереження подружніх відносин, якщо їх основа втрачена. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб існує формально. Оцінивши надані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач не заявляла клопотання про повернення їй дошлюбного прізвища, судом дане питання не вирішується. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач позовні вимоги визнав, а тому [PERSON] підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 665,60 грн., що становить 50 відсотків сплаченого судового збору під час подання позову, а інша частина в розмірі 665,60 грн. підлягає поверненню з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved