Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

26.11.2025 ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (далі в тексті - Товариство) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 22 310,30 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 21.03.2024 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано з ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитний договір (індивідуальна частина). За умовами договору відповідачем отримано на свій банківський картковий рахунок грошові кошти в сумі 2 500,00 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Кредитні кошти за договором № 4489357 від 21.03.2024 надано у користування на 350 днів (строк кредитування). Дата повернення кредиту 06.03.2025. Процентна ставка за кредитним договором - фіксована, встановлена у договорі від залишку кредиту за кожен день строку кредитування. Відповідач у справі отримав грошові кошти на певний строк зі сплатою процентів, але належним чином не виконував своїх зобов`язань, що є порушенням чинного законодавства України та умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість на вищевказану суму, яка включає крім боргу за основною сумою (тілом) кредиту, 19 810,33 грн. боргу за нарахованими процентами та 1 250,00 грн. штрафів. Товариство, як новий кредитор, просить позов задовольнити повністю. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач належним чином та неодноразово повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, однак участі в розгляді справи не брав. 19.01.2026 [PERSON] подав до суду заяву з додатками, у якій повідомив, що визнає позов частково. Наголосив, що в період з 22.09.2022 до 26.08.2024 проходив службу в Збройних Силах України, брав участь у забезпеченні оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації, що підтверджується довідкою [INFO] від 27.11.2024 № 1/4/10571 та витягом із військового квитка серії [NUMBER] із записами про призов на військову службу під час мобілізації та звільнення (демобілізацію). Товариство у позовній заяві просило здійснювати розгляд справи без участі свого представника, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечило. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 статті 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклав 21.03.2024 договір про надання споживчого кредиту № 4489357 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» шляхом використання (отриманого на мобільний телефон за попередньо вказаним номером) одноразового електронного ідентифікатора, вираженого у цифровій послідовності 19971. Грошові кошти в сумі 2 500,00 грн. перераховано на банківську платіжну картку відповідача за № [NUMBER] , що підтверджується наданою на підстави ухвали суду від 03.03.2026 інформацією АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» від 15.03.2026 №20.1.0.0/7-260304/105117-БТ. Кредитні кошти надано у користування строком на 350 днів; детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (п.1.3.). Процентна ставки за умовами договору: стандартна - 2,50% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 кредитного договору, та водночас зазначена у кредитному договорі як денна процентна ставка за кредитом (пп.1.4.1. договору); у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом кредитодавець має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний на вимогу останнього сплатити штраф у розмірі 25% від суми невиконаного та/або неналежного виконання зобов`язання на кожен 7-й день кожного факту такого невиконання та/або неналежного виконання. Фактом невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань Клієнтом є не здійснення ним сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу та/або повернення суми кредиту в строки сплати платежів, встановлені договором (Графіком платежів/новим графіком платежів); економічна сутність штрафу - грошова сума, яку позичальник повинен сплатити кредитодавцю у випадку невиконання та/або неналежного виконання Клієнтом зобов`язань, тобто у разі порушення строків сплати процентів та/або повернення кредиту (п.6.4.) Із доданого до матеріалів справи та підписаного між сторонами Додатку № 1 до кредитного договору (ураховуючи внесені до нього зміни) вбачається, що повернення основної суми (тіла) кредиту із нарахованими процентами здійснюється позичальником 15-ма рівними платежами кожних 25 календарних днів (крім 2-го та 15-го платежів), при цьому основна сума (тіло) кредиту повертається у складі: 2-го платежу 0,01 грн., 15-го залишок суми (платіж припадає на 06.03.2025). З копії наданих Товариством розрахунків первісного та нового кредитора щодо розміру боргу [PERSON] за кредитним договором № 4489357 від 21.03.2024 вбачається, що заборгованість позичальника становить 22 310,30 грн., з яких 2 499,99 грн. борг за основною сумою (тілом) кредиту, 19 810,33 грн. нараховані в межах погодженого у договорі строку кредитування. Розрахунок показує, що позичальником [PERSON] вносилися в рахунок сплати коштів за кредитним договором такі платежі: 21.04.2024 390,63 грн. штрафу, 22.04.2024 0,01 грн. в рахунок повернення основної суми (тіла) кредиту, 2 062,50 грн. сплата процентів, які включають нараховані первісним кредитором суми в складі 1-го та 2-го чергових платежів, 24.05.2024 - 390,62 грн. штрафу, 18.06.2024 - 468,75 грн. штрафу. Крім того, 25.11.2024 між первісним кредитором і Товариством укладено договір факторингу № 25/11/2024 з додатками, за умовами яких у зобов`язанні з позичальниками, до яких в тому числі належить [PERSON] відступлено право вимоги на користь нового кредитора, яким виступає позивач у цій справі. До того ж, правомірність факторингової операції між зазначеними особами презюмується згідно з вимогами ст.204 ЦК України (порядковий номер боржника у Реєстрі - 585). Варто зазначити, що після відступлення прав вимоги Товариством як новим кредитором в межах погодженого строку кредитування додатково нараховано [PERSON] проценти за користування кредитними коштами в сумі 6 250,00 грн., яка включена до ціни позову в межах цієї справи. Ухвалюючи рішення в цій справі суд зазначає таке. Конституційний Суд України своєму рішенні (справа № 1-12/2013) від 11.07.2013 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Відсутність позову про визнання недійсними умов кредитного договору як оспорюваного правочину чи заперечень щодо його умов не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. У ч.3 ст. 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя ст. 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону. В разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Зазначений правовий висновок сформульовано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 в справі № 910/4518/16, який є обов`язковим до застосування. Відповідно до приписів ч.5 ст.8 у редакції з 24.12.2023 Закону України Про споживаче кредитування від 15.11.2016 № 1734-VIII (далі - Закон №1734), який набрав чинності з 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Процентна ставка за споживчим кредитом є істотною умовою договору. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими Законом № 1734, є нікчемними, тобто недійсним в силу цього закону. Відповідно до п.17 «Перехідних та прикінцевих положень» Закону № 1734, доповненого Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023, протягом перших 120 днів після набрання чинності цим законом (з 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не може перевищувати 2,5%, а протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перший з вказаного періодів тривав з 24.12.2023 до 21.04.2024, наступний - з 22.04.2024 до 19.08.2024. Однак відповідно до п. 2 Розділу ІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону №3498-ІХ від 22.11.2023 можливість встановлення упродовж перехідного періоду тривалістю 240 календарних днів денних процентних ставок за кредитними договорами у вищому, ніж граничному розмірі, поширюється лише на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після 24.12.2023. Більше того, запроваджена Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023 денна процентна ставка за договором про надання споживчого кредиту в жодному разі не може імперативно перевищувати 1%. Зважаючи на викладене, стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, яка розрахована первісним кредитором і Товариством з порушенням вимог Закону № 3498-ІХ від 22.11.2023 (денна процентна ставка склала 2,50%) є неможливим та протиправним. Крім того, відповідно до п.18 «Перехідних та прикінцевих положень» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У періоді нарахування відповідачу у справі штрафу діяв воєнний стан, уперше введений з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану № 2102-ІХ від 24.02.2022», який неодноразово продовжувався й триває до сьогодні. Тлумачення зазначеної вище норми матеріального закону свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Ця особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідний правовий висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, якийє обов`язковим для застосування. З огляду на викладене, а також положення ч.1 ст.16, ст.19 Закону № 1734, ураховуючи відсутність прострочених позичальником перших 2-ох чергових платежів, нараховані первісним кредитором проценти за ставкою 2,50% за один день від суми неповернутого кредиту в межах погодженого між сторонами строку кредитування підлягають перерахунку із зарахуванням неправомірно нарахованих і сплачених [PERSON] штрафів у рахунок погашення основної суми (тіла) кредиту. Із перерахунку випливає наступне: (2 500-390,63=2 109,37 грн. (за 21.04.2024: 2109,37х0,01=21,09 грн; 22.04.2024-сплачено 0,01грн (основна сума), 2 062,50 грн. (проценти). На період з 21.03.2024 до 22.04.2024 припадало 33 к.д. Відтак, 21,09х33+695,97грн; 2 062,50-695,97=1 366,53 грн. (переплата за процентами). 350 кд.-33 кд.= 317 кд. З 22.04.2024 до 17.05.2024 припадає 25 кд.; 2 109,36х0,01=21,09 грн/день; 21,09х25 кд.= 527,25; 1 366,53-727,25=839,28 грн (переплата за процентами). З 18.05.2024 до 24.05.2024 припадає 7 кд.; 21,09х7кд.=147,63 грн; 839,28-147,63=691,65 грн. (переплата за процентами). 24.05.2024: 2 109,36390,62=1 718,74 грн. (неповернута сума кредиту); 1718,74х0,01=17,18 грн/день. За період з 24.05.2024 до 18.06.2024 припадає 26 кд.; 17,18х26=446,68 грн; 691,60-446,68= 244,97 грн (переплата за процентами). 18.06.2024: 1 718,74-468,75 грн. =1 249,99 грн. (неповернута сума кредиту); 1 249,99х0,01=12,49 грн/день. З 18.06.2024 до 06.03.2025 припадає 262 кд. 12,49х262= 3 272,38 грн. Зважаючи на переплату 3 027,41 грн (3 272,38-244,97). Таким чином, після перерахунку сума боргу відповідача перед новим кредитором складатиме 4 277,40 грн. (1 249,99+3 027,41). Сторона відповідача також зазначає, що відповідно до приписів ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Але в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували фактичне повідомлення позичальником [PERSON] первісного кредитора на дату укладення договору про наявність у нього статусу військовослужбовця, який під час дії особливого періоду брав або бере участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брав безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України. При цьому, одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Суд зазаначає, що надана до матеріалів справи копія довідки [INFO] не містить відомостей саме про безпосередню участь [PERSON] у здійсненні вищенаведених заходів та вказує на період участі відповідача в реалізації заходів із оборони та відсічі збройної агерсії російської федерації лише з 09.01.2023 до 29.12.2023, хоча відповідач у справі отрмував кредитні кошти на підставі договору від 21.03.2024 № 4489357. Отже, позовні вимоги Товариства є підставними і обґрунтованими, проте позов може бути задоволений лише частково (19,17% від ціни позову) зі стягненням на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь Товариства пропорційно до розміру задоволених вимог судового збору в розмірі 464,37 грн. та 1 917,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу згідно з даними суду копіями Акту приймання-передачі № 4489357 від 20.07.2025, в якому деталізовано види наданих послуг згідно з Договором про надання правничої допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024 і рахунка № 4489357-2025 від 20.07.2025 про оплату послуг адвоката. В позовній заяві Товариство просить також у порядку ч.10-11 ст. 265 ЦПК України зазначити в рішення суду про стягнення боргу з відповідача щодо нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулює таке нарахування. Під відсотками або пенею позивач розуміє інфляційні втрати та проценти річних згідно з приписами ст.625 ЦК України. Однак суд зазначає, що в судовому рішенні за позовом Товариства до [PERSON] не досліджувалися та жодним чином не вирішувалися питання про стягнення з відповідача коштів за прострочення виконання грошових зобов`язань відповідно до зазначеної вище норми матеріального закону. До того ж, у тексті заявленого позову відсутнє обґрунтування з даного приводу, а можливість застосування відповідних положень ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду і має здійснюватися з додержанням вимог законодавства України. Відтак, правових підстав для задоволення прохання позивача у цій частині немає, що не впливає на обсяг позовних вимог, які задовольняються судом.

Outcome: partial