Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] , що зареєстрований 25 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 376. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] від спільного проживання у шлюбі мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу стосунки у сторін розладилися, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, загалом спільне життя не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, сім`я фактично припинила своє існування з 2023 року. З огляду на зазначене, подальше спільне життя та збереження шлюбу, на думку позивачки, буде суперечити її інтересам та інтересам дітей, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 27.11.2025 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 16.12.2025 сторонам у справі надано строк для примирення тривалістю три місяці, а саме до 16.03.2026 та провадження у справі зупинено. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 17.03.2026 поновлено провадження у справі. 30.03.2026 відповідач [PERSON] надав до суду заяву про визнання позову про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 25 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 376, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 9). Сторони у справі є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] (а. с. 6, 7, 8). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Якщо один із подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно від стану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відтак, беручи до уваги наполягання позивачки на розірванні шлюбу та визнання позову відповідачем, з урахуванням конституційного права особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає за необхідне задовольнити позов, оскільки шлюб між сторонами у справі носить формальний характер, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1211,20 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved