Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в обґрунтування якого зазначає, що 09.11.2024 року приблизно о 09.50 [PERSON] , перебуваючи на платформі станції метрополітену «Університет» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, побачив поруч із собою закріплений на спеціальному кріпленні на стінці колони автоматичний дефібрилятор для використання у громадських містах марки «Fred PA - 1 online» та в цей час [PERSON] , діючи таємно для оточуючих, від`єднав від спеціального кріплення автоматичний дефібрилятор «Fred PA - 1 online» серійний номер 127999023596, інвентарний номер Д/187099, який належить КП «Київський метрополітен» та тримаючи вказаний дефібрилятор у руках зайшов у вагон електропотягу, який прямував у бік станції метро «Вокзальна». Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2025 року до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. У зв`язку з тим, що судом встановлено вчинення відповідачем [PERSON] суспільно небезпечного діяння, його діями позивачеві була заподіяна шкода у вигляді балансової вартості дефібрилятору, а саме 58819,00 грн., а тому відповідач [PERSON] зобов`язаний відшкодувати заподіяну шкоду. З огляду на те, що відповідачка [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, проживала спільно із відповідачем, достовірно знала про його психічний стан, не вжила заходів щодо запобігання вчинення ним суспільно-небезпечного діяння, перешкодила йому пройти курс лікування в закладі психіатричної допомоги, відтак вона згідно ч. 2 ст. 1186 ЦК України має нести відповідальність за заподіяну шкоду. Таким чином позивач просить стягнути з відповідачів солідарно матеріальну шкоду в сумі 58819,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2025 року справу передано на розгляд судді Матвєєвій Ю.О. Ухвалою судді від 26.11.2025 року відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до розгляду у підготовче засідання. 25.12.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідачки [PERSON] адвоката Кравченко О.М. надійшов відзив на позов, в якому вона заперечувала проти задоволення позову, оскільки відсутні належні докази спільного проживання; відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача 2 та шкодою; відповідач 2 не має обов`язку контролювати поведінку повнолітньої особи; рішення про виписку приймалося медичними працівниками. 29.12.2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вона наполягає на задоволенні позову, оскільки він є доведеним та обґрунтованим. 29.12.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідачки [PERSON] адвоката Кравченко О.М. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в якому вона наполягає на недоведеності позовних вимог та просить відмовити в його задоволенні. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2026 року підготовче засідання у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Кравченко О.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав, викладених у відзиві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутність, а також пояснення, в якому він не визнає позовні вимоги, оскільки не проживає разом із матір`ю, просив відмовити в задоволенні позову. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Положеннями ч.6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2025 року до [PERSON] застосовано примусові заходи медичного характеру у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно вищевказаної ухвали 09.11.2024 року приблизно о 09.50 [PERSON] , перебуваючи на платформі станції метрополітену «Університет» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, побачив поруч із собою закріплений на спеціальному кріпленні на стінці колони автоматичний дефібрилятор для використання у громадських містах марки «Fred PA - 1 online» та в цей час [PERSON] , діючи таємно для оточуючих, від`єднав від спеціального кріплення автоматичний дефібрилятор «Fred PA - 1 online» серійний номер 127999023596, інвентарний номер Д/187099, який належить КП «Київський метрополітен» та тримаючи вказаний дефібрилятор у руках зайшов у вагон електропотягу, який прямував у бік станції метро «Вокзальна». Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 277 від 25.02.2025 року [PERSON] в період діяння виявляв ознаки хворобливого психічного розладу у вигляді «Гострого поліморфного психотичного розладу без симптомів шизофренії». В період діяння за психічним станом він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час [PERSON] виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. За своїм психічним станом в даний час [PERSON] не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. Йому рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Порядок відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, врегульований ст.1186 ЦК України, згідно частини першої якої шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі. З огляду на те, що судом встановлено, що [PERSON] в момент завдання шкоди не усвідомлював свої дії та не міг керувати ними, суд відмовляє в задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] . Щодо позовних вимог до відповідачки [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно ч.2 ст. 1186 ЦК України, якщо шкоду було завдано особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними у зв`язку з психічним розладом або недоумством, суд може постановити рішення про відшкодування цієї шкоди її чоловіком (дружиною), батьками, повнолітніми дітьми, якщо вони проживали разом з цією особою, знали про її психічний розлад або недоумство, але не вжили заходів щодо запобігання шкоді. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, обов`язок доказування покладається на позивача. Заявляючи вимоги до [PERSON] позивач зазначає, що вона проживала разом із сином [PERSON] , знала про його хворобу, але не запобігла завданню ним шкоди позивачеві, крім того, не дала можливості своєму сину пройти повний курс лікування у закладі психіатричної допомоги. Між тим, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вказаних фактів. Матеріали справи не містять відомостей щодо встановлення [PERSON] опіки чи піклування над [PERSON] , відсутні будь-які документи, підтверджуючі їх сумісне проживання, натомість матеріали справи містять відомості з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до яких місцем реєстрації [PERSON] зазначено [ADDRESS] , ця ж адреса реєстрації зазначена і в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2025 року про застосування примусових заходів медичного характеру, факт виписки [PERSON] з психіатричного закладу у супроводі матері не доводить причинно-наслідкового зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечного діяння. Показання матері [PERSON] , викладені у висновку експерта, не є джерелом доказу в розумінні цивільного процесуального кодексу, натомість позивач не був позбавлений права заявляти клопотання про витребування доказів або виклик свідків для підтвердження обставин, на які він посилається. На підставі наведеного позовні вимоги КП "Київський Метрополітен" задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed