Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Представник позивача, Рассказов Д.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування зазначили, що 25.11.2024 сторони уклали кредитний договір №24.11.2024-100002055, підписаний за допомогою електронного підпису відповідача з використанням одноразового ідентифікатора. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти). Позивач виконав свої зобов`язання, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами у сумі 4500 грн., шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок відповідача строком на 140 днів до 13.04.2025, з денною процентною ставкою 1,00%. Відповідач належним чином покладені на нього зобов`язання не виконав, порушив умови Договору і має заборгованість в сумі 8456,79 грн, з яких: тіло кредиту 3889,58 грн, заборгованість за процентами - 3307,21 грн, неустойка - 1260,00 грн. Просив позов задовольнити та віднести за рахунок позивача понесені ними витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 28.10.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Від представника відповідача, адвоката Безвершенко І.С., 04.12.2025 надійшло клопотання про продовження строку для надання відзиву та 10.12.2025 було подано відзив, просили у позові відмовити. Ухвалою суду від 17.02.2026 клопотання було задоволено та продовжено до 13.12.2025 встановлений судом процесуальний строк для подання відзиву. У відзиві представник відповідача посилався на положення ст. 627 ЦК України, зокрема що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Так, ЗУ «Про споживче кредитування» регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит (ч.1 ст.3 згаданого Закону). [PERSON] , уклавши з ТОВ «Споживчий Центр» договір від 07.06.2024 №24.11.2024-100002055, отримав саме споживчий кредит. Для визначення розміру відсотків, що підлягають сплаті позичальником за користування наданим йому кредитом, у договорі застосовано поняття процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Позивач зазначив, що відповідачем на виконання умов кредитного договору було добровільно частково сплачено борг: 08.12.2024 в сумі 1000,23 грн, 22.12.2024 в сумі 1000,23 грн, 17.01.2025 в сумі 1540,23 грн та 29.01.2025 в сумі 1475,52 грн., однак надана позивачем довідка розрахунок не містить будь-яких математичних обчислень процентів на користування кредитом, виключно інформацію про заборгованість [PERSON] за процентами в сумі 3307 грн 21 коп., що позбавляє можливості перевірити законність їх нарахування у заявленому розмірі, що не відповідає встановленому публічному порядку (ч.4, 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування»), а тому в цій частині просили у задоволенні вимог відмовити. Крім того позивач просить стягнути з [PERSON] неустойку у розмірі 1260 грн. при цьому керується п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» (яка набрала чинності з 23.01.2024) у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Оскільки кредитний договір укладено після 23.01.2024, до боржника не застосовуються ці положення. Натомість згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, нарахування штрафу та пені у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в Україні з 24.01.2024 року регулюються виключно ЦК України (постанова Черкаського апеляційного суду від 05.11.2025 №711/3521/25), що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка неодноразово виснувала, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України ( постанови від 22.06.2021 у справі №334/3161/17 , від 18.01.2022 у справі №910/17048/17, від 29.06.2022 у справі №477/874/19. За цих підстав просили у задоволенні позовних вимог відмовити та судові витрати по оплаті судового збору покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторони у судове засідання повторно не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази суд встановив наступні фактичні обставини справи. Відповідно до ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 25.11.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір №24.11.2024-100002055, шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та заявки, що є невід`ємною частиною договору. Підписанням Договору відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти). Також відповідач підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», примірник цього договору. Пунктом 3.1. Договору передбачено, що Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію(ї) (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором). Пунктом 3.2. встановлено, що Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4731-21XX-XXXX-3947. Згідно п. 4.3. Договору Днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку якщо дата ініціювання платіжної операції з надання Кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання Кредиту, днем/датою надання Кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату)… У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Відповідно до п. 6.1. Договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Відповідно до Заявки Кредитного договору кредит в розмірі 4500,00 грн надано строком на 140 днів до 13.04.2025 відповідно до графіку платежів, денна процентна ставка становить 1,00% за один день користування кредитом, та визначено підстави та порядок нарахування комісії в розмірі 900,00 грн за видачу кредиту, а також передбачена неустойка в розмірі 45,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивач свої зобов`язання виконав, перерахувавши на зазначений відповідачем картковий рахунок грошові кошти в розмірі 4500,00 грн, що підтверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» («LIQPAY») від 25.11.2025 р., що містить необхідні для перерахування реквізити та кошти, та призначення платежу. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, заборгованість за кредитним договором за період з 25.11.2024 по 13.04.2025 склала суму 8456,79 грн, з яких: тіло кредиту 3889,58 грн, заборгованість за процентами 3307,21 грн, неустойка - 5000 грн.. Нормативно-правове обґрунтування. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 525, 526, 546 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно зіст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно достатті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно дост. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансоваустанова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно доч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. За таких підстав суд доходить висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений 25.11.2024 електронний кредитний договір № 24.11.2024-100002055. З огляду на викладене на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. При цьому відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частини першої, п`ятої статті 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з частини першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором ТОВ «Споживчий центр» вбачається, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Договором, унаслідок чого виникла заборгованість за період з 25.11.2024 по 13.04.2025 склала суму 8456,79 грн, з яких: тіло кредиту 3889,58 грн, заборгованість за процентами 3307,21 грн, неустойка - 1260 грн.. Натомість позивачем зазначено, що відповідач частково виконав умови кредитного договору, а саме вносив кошти на погашення заборгованості: 08.12.2024 в сумі 1000,23 грн, 22.12.2024 в сумі 1000,23 грн, 17.01.2025 в сумі 1540,23 грн та 29.01.2025 в сумі 1475,52 грн.. Детального розрахунку заборгованості з урахуванням внесених коштів позивачем надано не було, однак внесені ним суми відповідають графіку платежів, що відображає детальний розрахунок відповідних платежів по кредиту (а.с.18). Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за надання кредиту та його обслуговування може включати таку плату, оскільки входить до загальної вартості кредиту та передбачена в п.7 Заявки кредитного договору № 24.11.2024-100002055 (а.с.17) Згідно самостійно здійсненого судом розрахунку суд виходить з періодів внесених платежів та відповідно черговості погашення заборгованості за кредитом. Так, за період з 25.11.2024 по 08.12.2024 (14 днів) заборгованість за кредитом склала суму: за тілом кредиту 4500 грн, за комісією 900 грн, за процентами 630 грн. Сплачена відповідачем 08.12.2024 сума в розмірі 1000,23 грн була спрямована на погашення заборгованості в такому порядку: на погашення процентів 630 грн, та залишок 370,23 на комісію. Так, за період з 09.12.2024 по 22.12.2024 (14 днів) заборгованість за кредитом склала суму: за тілом кредиту 4500 грн, за комісією 529,77 грн, за процентами 630 грн. Сплачена відповідачем 22.12.2024 сума в розмірі 1000,23 грн була спрямована на погашення заборгованості в такому порядку: на погашення процентів 630 грн, та залишок 370,23 на комісію. Так, за період з 23.12.2024 по 17.01.2025 (26 днів) заборгованість за кредитом склала суму: за тілом кредиту 4500 грн, за комісією 159,54 грн, за процентами 1170 грн. (45,00*26). Сплачена відповідачем 17.01.2025 сума в розмірі 1540,23 грн була спрямована на погашення заборгованості в такому порядку: на погашення процентів 1170 грн, на залишок по комісії 159,54 грн, та залишок 210,69 грн на тіло кредиту. Так, за період з 18.01.2025 по 29.01.2025 (12 днів) заборгованість за кредитом склала суму: за тілом кредиту 4289,31 грн, за процентами 514,68 грн. (42,89*12). Сплачена відповідачем 29.01.2025 сума в розмірі 1475,52 грн була спрямована на погашення заборгованості в такому порядку: на погашення процентів 514,68 грн, та залишок 960,84 грн на тіло кредиту. Так, за період з 30.01.2025 по 13.04.2025 (74 дні) заборгованість за кредитом склала суму: за тілом кредиту 3328,47 грн, за процентами 2462.72 грн. (33,28*74), яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується вимоги про стягнення неустойки у сумі 1260,00 грн, суд зазначає, що з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, і в силу ст. 82 ЦПК України зазначена обставина не підлягає доказуванню. Згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи, що кредитним договір між сторонами укладено 25.11.2024, а неустойка в сумі 1260 грн нарахована позивачем після 24.02.2022 року, а тому заявлені в цій частині вимоги підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, та задоволенню судом не підлягають. З урахуванням вимог частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1647,23 грн сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених вимог в сумі 5791,19 грн (2462,72 грн + 3328,47 грн), що відповідає 68% від ціни позову (8456,79 грн).

Outcome: partial