Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Зміст позовних вимог Представник позивачки [PERSON] у лютому 2026 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] із указаним позовом, який мотивував тим, що 11.06.2019 позивачка та відповідач громадянин російської федерації [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований 93100057 Відділом РАЦС адміністрації Валуйського міського округу Бєлгородської області, актовий запис № 120199310005700149007. Спільних дітей сторони не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися близько 2 років тому. Сімейне життя не склалося, зокрема через діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Кожен зі сторін веде відокремлений спосіб життя і спільного життя вони вже разом не планують. Шлюб на даний час носить формальний характер. Підстави для продовження сумісного життя і збереження сім`ї відсутні. Позивачка глибоко переконана, що подальшого сенсу в існуванні шлюбу немає. Посилаючись на вказані обставини представник позивачки просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 19.02.2026 відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження призначено судове засідання на 10.03.2026. Виклик відповідача здійснювався через вебсайт суду. Представник позивачки [PERSON] подав заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У зв`язку з першою неявкою відповідача протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 01.04.2026 року. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду, але у судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини неявки і не подав відзив. Згідно з вимогами частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе провести розгляд справи без участі сторін та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням частини 2 статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли із сімейних правовідносин, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 11.06.2019 між громадянином російської федерації [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] був зареєстрований шлюб 93100057 Відділом РАЦС адміністрації Валуйського міського округу Бєлгородської області, актовий запис № 120199310005700149007 (а.с. 6-7). Шлюб на даний час носить формальний характер. Подальше збереження шлюбу неможливе. Згідно із вимогами частини 1 статті 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянином України та іноземцем, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу. Відповідно до статті 279 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між особою в Україні здійснюється за законом України. Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. А правові наслідки шлюбу, у випадку бажання його розірвати між громадянами різних держав визначає право держави, в якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один із подружжя все ще проживає у цій державі, а за відсутності такого правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом держави Україна. У зв`язку із порушенням Російською Федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24 лютого 2022 року нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією від 14 лютого 1992 року. Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року. Згідно з пунктом 1 статті 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначається правовий статус та закріплюються основні права, свободи та обов`язки іноземців. У статті 18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено права у шлюбних і сімейних відносинах», зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України, та вказано, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах. Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України. Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України. Відтак, враховуючи, що сторони зареєстрували шлюб у російській федерації, однак, позивачка є громадянкою України, проживає на території України, де має постійне зареєстроване місце проживання, а відповідач є громадянином іноземної держави, суд вважає за необхідне до зазначених правовідносин при вирішенні справи про розірвання шлюбу застосувати законодавство України. Відповідно до абз. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 107 від 04.02.2023 про «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 р. такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Документи видані на території російської федерації до 24.02.2022 наразі приймаються в Україні без апостиля. Документи видані після 24.02.2022 для використання в Україні мають містити апостиль. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Згідно частин 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався і зберегти його неможливо, що спричинене відсутністю взаєморозуміння, почуття поваги та любові між подружжям, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Враховуючи викладене, а також зважаючи на відсутність згоди позивача на збереження шлюбу, примушування для збереження шлюбних відносин є порушенням прав чоловіка та дружини на свободу, а тому шлюб необхідно розірвати. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Судові витрати

Outcome: approved