Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

До Південного районного суду міста Кам`янського звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 13.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС та [PERSON] було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1099 1579 в електронній формі, відповідно до умов якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб у сумі 14 000,00 грн. на строк 300 днів (базовий період* 14 днів) зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі знижена % ставка 2,5 % в день; стандартна % ставка: 3,0 % в день. Позичальник своїх зобов`язань з повернення коштів в повному обсязі не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 04.08.2025 у загальному розмірі 139 020,00 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 14 000,00 гривень; сума заборгованості за відсотками 125 020,00 гривень. Кредитодавець прийняв рішення про застосування до Позичальника програми лояльності шляхом часткового списання процентів за користування кредитом, в результаті чого заборгованість становить 70 000,00 гривень, з яких: сума заборгованості за тілом кредиту 14 000,00 гривень; сума заборгованості за відсотками 56 000,00 гривень. В зв`язку із невиконанням Позичальником своїх зобов`язань зі сплати коштів в повному обсязі просить стягнути суму заборгованості з Позичальника в судовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.08.2025 року головуючим суддею визначено суддю Скибу С.А.. Ухвалою від 22.09.2025 року встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідачки є: [ADDRESS] , і на підставі пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України справа передана на розгляд Заводському районному суду міста Кам`янського. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 року головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А.. Ухвалою від 04.11.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання, призначене на 04.12.2025, знято з розгляду в зв`язку із перебування судді у відпустці. В судове засідання, призначене на 10.02.2026, учасники справи не з`явились, відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи в матеріалах справи відсутні. В судове засідання, призначене на 18.03.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, будь-яких заяв чи клопотань від неї на адресу суду не надходило. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач не з`явилася на судовий розгляд справи, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання 18.03.2026, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, перейшов до стадії ухвалення рішення, призначив його проголошення на 27.03.2026 о 09:00 годині. В судове засідання, призначене на 27.03.2026, учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами. 13.10.2022 року [PERSON] , використовуючи одноразовий ідентифікатор А922 підписала Паспорт споживчого кредиту (інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) в ТОВ «Укр Кредит Фінанс», відповідно до якого визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача: сума кредиту 14 000,00 гривень, строк кредитування: 300 днів, базовий період сплати відсотків 14 календарних днів, стандартна процентна ставка 1095 % річних (3 % в день), пільгова процентна ставка 3,65 % (0,01 % в день), знижена процентна ставка 912,5 % річних (2,5 % в день), фіксована(а.с. 17, зворотній бік - 18). 13.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 1099- 1579 в електронній формі, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (номер ідентифікатора) А922. Згідно з п. 2.2 Розділу 2 Договору Кредитодавець відкрив Кредитну лінію для Позичальника шляхом надання Позичальнику Кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня Строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування Кредитом та інші платежі, передбачені цим Договором у порядку, передбаченому цим Договором. Відповідно до пункту 2.3 Розділу 2, п.п. 4.1 Розділу 4 Договору: - Дата видачі кредиту 13.10.2022 року; - Останній календарний день першого Базового періоду 26.10.2022 року; - Сума Кредиту 14 000,00 гривень; - Нараховані проценти за користування Кредитом 4900,00 гривень; Разом до сплати 18900,00 гривень. Відповідно до пункту 4.2 Розділу 4 Договору Кредит надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, на банківський рахунок Позичальника шляхом використання вказаних Позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом та комісії за видачу кредиту. Тип процентної ставки за користуванням Кредитом фіксована (п. 4.3 Розділу 4 Договору). Відповідно до п. 4.6 Розділу 4 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту за наступною стандартною процентна ставка: 3,00 % - за кожен день користування Кредитом. Пільгова процентна ставка 2,5 % за кожен день користування Кредитом протягом першого Базового періоду. Строк кредитування 300 календарних днів, дата повернення (виплати) Кредиту 09.08.2023 року (п. 4.8 Розділу 4 Договору). Відповідно до п. 4.10 Розділу 4 Договору орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладення Договору складає 140 000 грн. Порядок укладення Договору визначений у Розділі 3 Договору. Так, відповідно до пунктів 3.1 3.4 Розділу 3 Договору цей Договір укладається Сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Для укладання цього Договору, у порядку встановленому Правилами, Позичальник надає Кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати Кредит, шляхом заповнення на веб-сайті Кредитодавця http://creditkasa.com.ua/ усіх граф відповідної форми. При поданні інформації відповідно до п.3.2. цього Договору Позичальником вперше, відбувається реєстрація Позичальника у ІТС Кредитодавця через веб-сайт Кредитодавця та формується Позичальнику його особистий розділ у ІТС Кредитодавця (Особистий Кабінет). Доступ до Особистого Кабінету здійснюється Позичальником після авторизації шляхом використання одноразового паролю, який надсилається Кредитодавцем Позичальнику каналом комунікації, що наданий Позичальником згідно п.3.2. цього Договору (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), зокрема але не виключно в один із наступних способів: - у СМС-повідомленні; - з використанням сучасних сервісів передачі даних (Viber, WhatsApp, Telegram, тощо); - електронним листом; - шляхом здійснення дзвінку та повідомлення одноразового паролю. За результатами розгляду наданої Позичальником інформації, Кредитодавець здійснює перевірку дійсності та достовірності зазначених Позичальником особистих даних, у тому числі але не обмежуючись проводить автентифікацію банківської платіжної картки та/або банківського рахунку Позичальника відповідно до стандартів міжнародних платіжних систем. Рішення про можливість укладення цього Договору приймається Кредитодавцем на підставі обробки інформації, наданої Позичальником та здійснення інших дій, передбачених Правилами. Ліміт Кредитної лінії та інші умови надання Кредиту визначаються Кредитодавцем на підставі інформації, наданої Позичальником. Після прийняття Кредитодавцем рішення про можливість укладення цього Договору, Позичальнику повідомляється про прийняте рішення шляхом надання такої інформації через Особистий кабінет (оферта). Кредитодавець надсилає Позичальнику гіперпосилання для ознайомлення з проектом Договору (п.п. 3.6, 3.7 Розділу 3 Договору). Відповідно до п. 3.8, 3.9 Розділу 3 Договору у разі погодження із запропонованими Кредитодавцем умовами Договору, Позичальник надає Кредитодавцю відповідь про повне та безумовне прийняття пропозиції Кредитодавця (акцепт) шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається Кредитодавцем Позичальнику каналом комунікації, вказаним Позичальником у ІТС Кредитодавця. Безпосередньо після отримання акцепту від Позичальника, що є укладенням цього Договору відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», Кредитодавець накладає на цей Договір, укладений у вигляді електронного документу, кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. Безпосередньо після отримання акцепту від Позичальника, що є укладенням цього Договору відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», Кредитодавець накладає на цей Договір, укладений у вигляді електронного документу, кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника Кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу (п.п. 3.11 Розділу 3 Договору) (а.с. 10 - 15). Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної річної процентної ставки за Договором № 1099-1579 (Графік платежів за Договором) сума кредиту становить 14 000 грн, проценти за користування кредитом за період з 13.10.2022 по 08.08.2023 126 000,00 грн. Загальна вартість кредиту 140 000,00 гривень (а.с. 18). У матеріалах справи наявні Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», затверджені наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 48 - П від 13.09.2022 (а.с. 16 - 17), та Правила акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості» для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», затверджені наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 96 - П від 26.12.2023 (а.с. 27 29), які не містять ані власноручного, ані електронного цифрового підпису відповідача, а також відсутнє посилання на їх підписання одноразовим ідентифікатором. З наданого позивачем Детального розрахунку заборгованості за договором № 1099 1579 від 13.10.2022 вбачається, що [PERSON] має станом на 04.08.2025 заборгованість за кредитним договором у сумі 139 020,00 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом - 14 000,00 грн; заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 13.10.2022 по 08.08.2023 125 020,00 грн (а.с. 21 - 26). Заявка на кредит, сформована Клієнтом; істотні умови договору, погоджені Товариством; дії в інформаційно - комунікаційній системі Товариства на сайті, як то візуальна форма послідовності дій Клієнта та Товариства, що відображає дії Клієнта та Товариства, спрямовані на укладення Договору (направлення одноразового ідентифікатора із зазначенням його числового значення, відображення обраного способу комунікації/направлення ідентифікатора тощо) в матеріалах справи відсутні. Позивач надав відповідачу кошти в розмірі 14 000 гривень шляхом їх перерахування на платіжну картку клієнта № [NUMBER] , зазначену в договорі, що підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay (а.с. 19), Довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту (а.с. 20). Позичальник свої зобов`язання з повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами у встановлений договором строк не виконала. Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І, ІІ та Глава 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ Книги п`ятої ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 року та Закон України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 року (в частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII). Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. На відносини, які виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів, поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Згідно зі ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Фактично, оскільки законодавство не вимагає, щоб електронні договори підписувалися тими видами підпису, які забезпечують незмінюваність їхнього змісту (КЕП або УЕП), питання щодо дотримання письмової форми при їх вчиненні зводиться до того, чи можна вважати зміст цих договорів зафіксованим (вимога ч. 1 ст. 207 ЦК України). Однак відсутність матеріально - правових вимог до фіксації змісту електронного договору не означає, що це питання може ігноруватися в ході судового розгляду. Можливість перевірки судом достовірності, цілісності й незмінюваності електронного документа, залежить насамперед від виду підпису, за допомогою якого він підписаний. Якщо електронний документ підписаний за допомогою КЕП чи УЕП, суд може перевірити достовірність, цілісність і незмінність даних, які в ньому містяться, за допомогою спеціальних програмних засобів або з використанням спеціальних онлайн-сервісів. Які саме це мають бути дії, залежить від способу надання відповідного процесуального документа до суду (паперова копія, електронний примірник тощо), формату, в якому цей документ зберігається, особливостей електронного підпису, за допомогою якого він підписаний, тощо. При цьому характер цих процесуальних дій визначається особливостями дослідження електронних доказів, що передбачені процесуальним законодавством. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 4 лютого 2026 року у справі № 758/14925/23 (провадження 61-4523св25). Згідно з вимогами частини другої статті 1054 ЦК України відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина друга статті 1046 ЦК України). У разі пред`явлення позову про стягнення боргу кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору і його умови. Факт укладення кредитного договору (позики) не може бути встановлено судом без встановлення факту перерахування грошових коштів позичальнику. Встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту перерахування коштів на рахунок боржника слугує додатковим підтвердженням факту укладення кредитного договору. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 09 серпня 2023 року у справі № 755/16831/19 (провадження № 61-17567св21). Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до вимог частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постановах Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В обґрунтування своїх вимог про стягнення заборгованості ТОВ «Укр Кредит Фінанс» посилалося на те, що Договір про відкриття кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту, Правила відкриття кредитної лінії, складають договір про надання кредиту, а тому відповідач зобов`язується виконувати його умови, в тому числі в частині сплати відсотків за користування кредитними коштами. За своєю правовою природою Правила відкриття кредитної лініїта Паспорт споживчого кредиту є публічним договором приєднання. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відтак, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України слідує, що другий контрагент (споживач фінансових послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Наявні у матеріалах справи Правила відкриття кредитної лініїне містять ані власноручного, ані електронного цифрового підпису відповідача, а також відсутнє посилання на підписання вказаного документу одноразовим ідентифікатором. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Правила відкриття кредитної лінії, розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними. Надані суду копії вищезазначених документів не дозволяють пересвідчитися у їх відповідності тим документам, що були надані відповідачу для ознайомлення та підписання, документи виготовлені Позивачем в односторонньому порядку, що дозволяє йому змінювати їх зміст в довільному порядку. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і не спростована позивачем при розгляді вказаної справи. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що Правила відкриття кредитної лінії, які не містять ані власноручного, ані електронного цифрового підпису відповідача, а також відсутнє посилання на їх підписання одноразовим ідентифікатором, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Суд також відхиляє як неналежний доказ наявний у матеріалах справи Паспорт споживчого кредиту, який містить підпис у вигляді одноразового ідентифікатора А922, оскільки з матеріалів справи неможливо встановити факт підписання даного Паспорту саме відповідачем. В матеріалах справи відсутня візуальна форма дій Клієнта та Товариства в інформаційно комунікаційній системі останнього, що позбавляє суд можливості достеменно пересвідчитись, що наявний в матеріалах справи Паспорт споживчого кредиту підписаний саме відповідачем, тим одноразовим ідентифікатором, який був надісланий на номер мобільного телефону та/або на електронну пошту Відповідача в межах процедури укладення договору про відкриття кредитної лінії № 1099 - 1579 від 13.10.2022 через мережу Інтернет. Оцінюючи позовні вимоги Позивача з точку зору їх законності та обґрунтованості, суд виходить з того, що пред`явлені вимоги мають ґрунтуватися на умовах Договору, укладеного сторонами, в якому погоджені всі істотні умови кредитного договору, в тому числі строк кредитування, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитними коштами тощо. При цьому, перевірка дотримання процедури укладення договору в електронній формі, визначеної у розділі 3 Договору, має важливе значення для встановлення факту досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору, ідентичності відтворення вираженого електронними засобами волевиявлення сторін у візуальній формі. Суд взяв до уваги, що розділ 3 Договору про відкриття кредитної лінії № 1099 - 1579 від 13.10.2022, детально регламентує порядок його укладення шляхом вчинення Клієнтом та Товариством сукупності послідовних дій в інформаційно комунікаційній системі Товариства на сайті останнього, які в своїй єдності свідчать про досягнення згоди сторін щодо всіх істотних умов договору. Одночасно з тим, суд зважає на те, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджуються дотримання вищезазначеної послідовності дій. Так, в матеріалах справи відсутня Заявка на кредит, яка відображає волевиявлення Відповідача щодо умов укладення кредитного договору, сформована Клієнтом; істотні умови договору, погоджені Товариством; дії в інформаційно - комунікаційній системі Товариства на сайті, як то візуальна форма послідовності дій Клієнта та Товариства, що відображає дії Клієнта та Товариства, спрямовані на укладення Договору (направлення одноразового ідентифікатора із зазначенням його числового значення, відображення обраного способу комунікації, номеру телефону/ електронної пошти, на які ідентифікатор було відправлено тощо). Підписання Договору про відкриття кредитної лінії № 1099 - 1579 від 13.10.2022 відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора А922 за відсутності інформації, що саме цей одноразовий ідентифікатор був направлений саме на номер телефону/електронну пошту Відповідача, позбавляє суд можливості дійти до висновку про укладення Кредитного договору на умовах, визначених у ньому. Саме по собі посилання позивача на ознайомлення та підписання відповідачем кредитного договору, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято судом, оскільки будь-яка дія Клієнта та Товариства фіксується у відповідній програмі та в подальшому оброблюється спеціалістами Товариства, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта. При цьому, відсутність вказаних доказів, позбавляє суд можливості встановити факт підписання кредитного договору із вказаними умовами надання кредитних послуг, що є обов`язковим у разі пред`явлення позивачем вимог про стягнення заборгованості. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору, а саме строк кредитного договору, обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитними коштами, їх розмір та порядок сплати тощо за відповідний період. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), у постанові Верховного Суду від 16 липня 2024 року в справі № 686/9664/21 (провадження № 61-13455ск23). Відтак, суд дійшов до висновку, що нарахування та стягнення позивачем відсотків за користування кредитом є незаконним і необґрунтованим, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитними коштами слід відмовити. Одночасно з тим, суд вважає доведенною ту обставину, що відповідач отримав від позивача грошові кошти у сумі 14 000,00 грн, які підлягають стягненню на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до частин першої, третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, визначивши спірні правовідносини та норми права, що підлягають застосуванню до них, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» суму заборгованості у сумі 14 000,00 гривень, з яких 14 000,00 гривень заборгованість з тіла кредиту, що становить 20,00 % пред`явлених позовних вимог (14 000,00 грн / 70 000,00 грн х 100 %). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог частково з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 484,48 гривень (2422,40 грн х 20 %).

Outcome: partial