Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 81 986,43 гривень, посилаючись на те, що у період з 01.11.2018 року по 30.11.2025 року позивач надав відповідачу житлово-комунальні послуги за адресою її реєстрації в [ADDRESS] . На теперішній час відповідач [PERSON] не здійснила повну оплату за надані послуги, тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 81 986,43 гривень, а також понесені ним при пред`явленні позову судові витрати у розмірі 2 422,40 гривні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Судом установлено, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у порядку, передбаченому ЦПК України. Судові повістки направлялися за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача рекомендованою кореспонденцією, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, згідно з якою направлення судової кореспонденції на дійсну адресу є достатнім для визнання повідомлення належним, оскільки отримання поштового відправлення перебуває поза межами контролю відправника (постанова Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 та інші). У випадках, коли поштове повідомлення повертається з відповідною відміткою або вручення є неможливим з причин, що не залежать від суду, особа вважається повідомленою у день проставлення такої відмітки (пункти 3, 4 ч.8 ст.128 ЦПК України; правові позиції Великої Палати Верховного Суду). Відповідач, будучи обізнаним про наявність судового провадження, не подав відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк, не повідомив суд про причини неявки та не заявив клопотань про відкладення розгляду справи. Враховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо належного повідомлення відповідача, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення відповідно до статей 223, 247, 280282 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Такий підхід відповідає принципу юридичної визначеності та положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Основним видом його економічної діяльності є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 02.10.1990 року по цей час, а звідси є споживачем послуг з централізованого опалення, що постачається Концерном «Міські теплові мережі» (особовий рахунок № [NUMBER] ). Згідно інформації з Реєстру нерухомості за №5005598177935 від 05.12.2025 року [PERSON] є власником нерухомого майна квартири за [ADDRESS] . Відповідно до довідки щодо заборгованості за надані послуги по особовому рахунку за № [NUMBER] , який оформлено на [PERSON] , за прив`язкою до адреси [ADDRESS] , визначено період виникнення заборгованості з 01.11.2018 року по 31.11.2025 року в сумі 81 986,43 грн. Між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законами України «Про теплопостачання» і «Про житлово-комунальні послуги», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Згідно з розрахунком заборгованості, відповідач [PERSON] має заборгованість за житлово-комунальними послугами за період з 01.11.2018 року по 31.11.2025 року в сумі 81 986,43 гривень, яку добровільно ним не сплачено. За правилами ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. На підставі п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, плата за надані послуги вноситься щомісячно. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону власники/споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Оцінивши надані сторонами матеріали справи, дослідивши письмові докази та з урахуванням норм чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов Концерну «Міські теплові мережі» є обґрунтованим, доведеним та підлягає задоволенню у повному обсязі. Встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини щодо надання житлово-комунальних послуг - централізованого опалення та гарячого водопостачання, які відповідачі отримували за місцем свого проживання та реєстрації. Факт користування послугами підтверджується належними доказами, зокрема розрахунками заборгованості та наявністю укладеного договору. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, без поважних причин до суду не з`явилася, не надала відзиву або заперечень, а заборгованість, підтверджену документально, не спростувала. Також не вжила заходів щодо добровільного погашення заборгованості. Згідно із Законами України «Про теплопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати отримані послуги у встановлений договором або законом строк. Оскільки зобов`язання відповідачами порушено, у позивача виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме: стягненню з [PERSON] заборгованості за надані послуги у розмірі 81 986,43 гривень. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Суд зазначає, що під час розгляду справи права відповідача порушені не були, а провадження здійснювалося з дотриманням принципів змагальності сторін та рівності учасників процесу, передбачених статтями 12, 13 ЦПК України. Відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження, дату, час і місце судових засідань у порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Судом вжито всіх передбачених законом заходів для забезпечення його участі у справі та реалізації права на захист. Водночас відповідач не подав відзиву на позов, не надав доказів на спростування вимог, не повідомив суд про причини неявки та не заявив клопотань. Така процесуальна поведінка є реалізацією його права, але не свідчить про порушення з боку суду. Справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог та на підставі поданих доказів. Позивач довів обставини, на які посилався, тоді як відповідач своїм правом на подання заперечень не скористався. Отже, заочне рішення ухвалено з дотриманням вимог процесуального закону та без порушення прав відповідача.

Outcome: approved