Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за договором кредитної лінії №L7100435 від 01.02.2019р. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 01.02.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» як первісним кредитодавцем та [PERSON] як позичальником було укладено Договір кредитної лінії №L7100435, відповідно до умов якого (з урахуванням додаткових угод) кредитодавець надав позичальнику кредит у завальному розмірі 8900,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплати проценти. У зв`язку із порушенням договірних зобов`язань та неповерненням суми кредиту, позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача суму заборгованості, судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги позивач обґрунтовує укладеним 01.07.2019р. між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (назву змінено 25.07.2024р. на ТОВ «ФК «Він Фінанс») Договором відступлення права вимоги №01072019, за яким було відступлено за плату право вимоги за вказаним Договором кредитної ліні на загальну суму 19063,99 грн. Рух справи Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.02.2026р. відкрито спрощене позовне провадження, призначено справу до розгляду. Представник позивача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві зазначає про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позовну заяву, клопотань чи заяв до суду відповідачем не було подано. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Встановлені судом фактичні обставини по справі та правовідносини 01.02.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальність «ФК «Дінеро» як кредитодавцем та відповідачем [PERSON] як позичальником було укладено Договір кредитної лінії №L7100435, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язуються надати кредит позичальнику в межах ліміту кредитної лінії, на основі заяви позичальника та за умови їх схвалення, і Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму наданого кредиту та сплатити відповідні договірні компенсації до останнього дня терміну оплати (п.3.1 Загальних умов договору кредитної лінії). Разом з тим, спеціальними умовами для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії, з урахуванням Додаткової угоди до Спеціальних умов для короткострокового Договору кредитної лінії сторонами було узгоджено наступні умови: ліміт кредитної лінії 8900,00 грн; сума кредиту 2,100 грн; відсоткова ставка, в день 0,83%; Потенційний ліміт кредитної лінії 20,000 грн; надана сума кредиту 8900 грн; загальна вартість кредиту 10,164 грн; дата повного погашення 12.05.2019, та визначено інші умови кредитування. Зазначені документи підписано відповідачем в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатору. Матеріалами справи підтверджено видачу (перерахування) грошових коштів на користь позичальника у загальному розмірі 8900,00 грн на картковий рахунок позичальника. Застосовані судом норми права та висновки суду Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, - якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із п.6 ч.1 ст.3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) За приписами статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. За приписами ст.64 ЦПК України докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у Цивільному кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, позовні вимоги заявлені з урахуванням положень ст.625 ЦК України, яка визначає право нарахування на прострочене грошове зобов`язання індекс інфляції та 3% річних підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved