Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Зміст заявлених вимог. [PERSON] звернулась до Галицького районного суду м. Львова із заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки серії [NUMBER] , виданої , Харківським обласним управлінням у справах видавництв, поліграфії, Харківська ОБЛКОНТОРА книжкової торгівлі ОБЛКНИГОТОРГ, дата заповнення 6 листопада 1981 року (російською мовою). В обґрунтування заяви зазначає, що вона звернулась до ГУ Пенсійного фонду у Львівській області за призначенням пенсії. Однак, під час опрацювання документів, необхідних для призначення пенсії, зокрема, підтвердження трудового стажу, було виявлено помилку в написанні прізвища. Так, у трудовій книжці серії помилково написано прізвище присвоєне їй після одруження [PERSON] », в той час як правильним є прізвище « [PERSON] ». Заявник зазначає, що внаслідок помилкового написання прізвища у вищенаведеній трудовій книжці вона позбавлена можливості оформлення належної їй пенсії, а відтак змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй зазначеного документа. Рух справи у суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 30.01.2026 року відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду. Позиція сторін по справі Заявник та її представник в судове засідання не з`явились, просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності. У письмових поясненнях представник заявника зазначила, що внесення виправлення до трудової книжки в позасудовому порядку є неможливим, оскільки підприємство, яке видавало та заповнювало вказану трудову книжку, перебуває у стані ліквідації. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області надав письмові пояснення щодо заяви [PERSON] та просить врахувати їх при прийнятті рішення. Зокрема, останній зазначив, що 04.07.2025 [PERSON] звернулася на усну консультацію до Головного управління щодо необхідного стажу для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 Головним управлінням надано роз`яснення, що у трудовій книжці серії [NUMBER] виданої Харківським обласним управлінням у справах видавництв, поліграфії, дата заповнення 6 листопада 1981 року, з помилкою написано прізвище присвоєне після одруження « [PERSON] », правильним є прізвище « [PERSON] ». Встановлені судом фактичні обставини. Судом встановлено та учасниками справи не заперечується, що 04.07.2025 [PERSON] звернулася на усну консультацію до Головного управління щодо необхідного стажу для призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Головним управлінням надано роз`яснення, що у трудовій книжці серії [NUMBER] виданої Харківським обласним управлінням у справах видавництв, поліграфії, дата заповнення 6 листопада 1981 року, з помилкою написано прізвище присвоєне після одруження " [PERSON] ", правильним є прізвище « [PERSON] ». До матеріалів справи додана копія трудової книжки книжці серії [NUMBER] виданої Харківським обласним управлінням у справах видавництв, поліграфії, дата заповнення 6 листопада 1981 року, титульна сторінка якої заповнена російською мовою. У графі прізвище зазначено: « [PERSON] » (закреслено) та « [PERSON] », дата народження [INFO] . Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданим Миколаївським РВ УМВС України у Львівській області 15.03.2005 року, прізвище позивача « [PERSON] », дата народження [INFO] . Згідно Картки платника податків, виданої 04.08.2021 року прізвище заявника « [PERSON] ». Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17.08.2012 року, прізвище заявника до державної реєстрації шлюбу було « [PERSON] », після державної реєстрації шлюбу - « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 14.11.1995 року , укладеного між громадянином [PERSON] і громадянкою [PERSON] , , прізвище заявника після розірвання щлюбу залишилось « [PERSON] ». Крім того, судом встановлено, що згідно відповіді Архівного відділу виконавчого комітету Харківської міської ради в Архівному відділі немає інформації чи існує на теперішній час Харківське обласне управління у справах видавництв, поліграфії, або які у неї правонаступники. Відповідно до відповіді Головного управління статистики у Харківській області в ЄДРПОУ Харківської області станом на 12.03.2026 року суб`єкт з назвою Харківське обласне управління у справах видавництв, поліграфії. Харківська ОБЛКОНТОРА книжкової торгівлі «ОБЛКНИГОТОРГ» не числиться, відомості з ЄДР не надходили. Судом також встановлено, що відповідно до рішення Господарського суду Харківської області від 06.02.2008 у справі № 29/35-08 ДП Харківський облкниготорг, в силу наказу № 109 від 26.03.1990р. по РО Укркнига перейменований в обласне об`єднання по розповсюдженню книги Харківкнига. Згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2015 у справі №820/2688/15 припинено юридичну особу колективне підприємство "Харківкнига" (61105, м. Харків, пр-т 50- річчя СРСР, буд. 29/А, код 02471293). Крім того, 10.03.2026 року представник заявника адвокат Юнко М.В. зверталась із адвокатським запитом до Державного архіву Харківської області щодо надання інформації про реєстрацію юридичної особи «Харківське обласне управління у справах видавництв, поліграфії. Харківська ОБЛКОНТОРА» та її реорганізацію, зміну назви. Однак відповіді на зазначений запит отримано не було. Мотиви прийняття рішення. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567 цс 18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 273 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). На підставі досліджених судом доказів, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що трудова книжка серії [NUMBER] , видана Харківським обласним управлінням у справах видавництв, поліграфії, Харківська ОБЛКОНТОРА книжкової торгівлі ОБЛКНИГОТОРГ, дійсно належить заявнику [PERSON] , а за такого заява про встановлення факту належності останній правовстановлюючого документа, який необхідний для призначення пенсії згідно з чинним законодавством, є обґрунтованою, доведеною і такою, що підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує. що внести виправлення в позасудовому порядку є неможливим, оскільки підприємство, яке видавало та заповнювало вказану трудову книжку, ліквідоване.

Outcome: approved