Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

До Новобаварського районного суду міста Харкова звернувся представник ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив суд ухвалити рішення на підставі якого стягнути з відповідача на користь ТОВ «Єврокредит» заборгованість за кредитним договором від 04.11.2020 у розмірі 33301,01 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 04.11.2020 між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та [PERSON] було укладено договір №TDB.2020.0991.19420 про відкриття рахунків, видачу та обслуговування платіжних карток МПС з відкриттям кредитної лінії. Банк свої зобов`язання перед Клієнтом за Кредитним договором виконав у повному обсязі, встановивши Доступний ліміт кредитної лінії у межах Максимального ліміту кредитної лінії на Картковий рахунок Клієнта і надавши йому можливість користуватись кредитними коштами у межах Доступного ліміту кредитної лінії, визначеного Кредитним договором. Клієнт здійснював користування грошовими коштами Доступного ліміту кредитної лінії, що відображено у виписках з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією відповідач не виконав. Так, згідно з виписок по рахунку Позичальника станом на 03.09.2024 року у відповідача сформувалась заборгованість перед Банком, що складається із: заборгованості за кредитом (в тому числі прострочена) 9991,77, заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 23309,24 грн., загальної суми заборгованості - 33301,01 грн. 03.09.2024 року відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 року, між Акціонерним товариством «МЕГАБАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» був укладений Договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги. 27.12.2024 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК ЄВРОКРЕДИТ» Договір № 1/12 про відступлення прав вимоги. Згідно з Розрахунком заборгованості Відповідача боржника за Кредитним договором №TDB.2020.0991.19420 від 04.11.2020 року, сформованої АТ «МЕГАБАНК» станом на 03.09.2024 року (дата укладання Договору №GL1N426240 про відступлення прав вимоги) заборгованість Боржника/Відповідача становить: заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена) 9 991,77 заборгованості по сплаті відсотків (в тому числі прострочена) 23309,24 грн., загальної суми заборгованості 33301,01 грн.. Всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», а в подальшому ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ», права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «МЕГАБАНК» станом на день відступлення права вимоги 03.09.2024 року. У свою чергу, ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «МУСТАНГ ФІНАНС», ні ТОВ «ФК ЄВРОКРЕДИТ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань, умови Кредитного договору в односторонньому порядку не змінювало. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Вказана позовна заява містить відомості про те, що документ сформовано в системі «Електронний суд». Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 10.11.2025 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. 26 листопада 2025 року зареєстровано відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд» представником відповідача [PERSON] - адвокатом Лебединською І.С.. Відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позову по цивільній справі №639/8324/25 за позовом ТОВ "ФК Єврокредит" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Єврокредит» на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень. Зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката позивача по цивільній справі у зв`язку з неспівмірністю зі складністю справи та витраченого часу з 11200,00 грн. до 4000 грн. Відповідач вважає, що заборгованість з відсотків відсутня. Згідно з Випискою по особовому рахунку з 04/11/2020 по 02/12/2022 року по рахунку [NUMBER] [PERSON] АТ "МЕГАБАНК" за період з 27.11.2020 року по 04.11.2021 року були нараховані відсотки за користування овердрафтом у розмірі 4069,50 грн., які були повністю погашені (які є відсотками за користування кредитом та нараховані в межах строку кредитування) (Аркуш 23 25 Виписки). В позовній заяві позивач вказує, що: «Згідно виписок по рахунку Позичальника станом на 03.09.2024 року сформувалась заборгованість перед Банком, що складається з: Заборгованість за кредитом (в тому числі прострочена): 9991,77 грн. Заборгованість по сплаті відсотків (в тому числі прострочена): 23309,24 грн. Загальна сума заборгованості: 33301,01 грн.». Згідно з Випискою по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] АТ "МЕГАБАНК" за період з 03.12.2022 по 03.09.2024 року: Відсотки, вказані у позовній заяві у розмірі 23309,24 грн., складаються з: Нарахованих за період з 12.01.2023 року по 02.09.2024 року АТ "МЕГАБАНК" 14001,11 грн. відсотків. Нарахованих за період з 31.12.2020 року по 02.12.2022 року відсотків за простроченим овердрафтом по договору овердрафту у розмірі 9308,13 грн. 14001,11 грн. відсотків + 9308,13 грн. = 23309,24 грн. Аркуш 8 Виписки (таблиця знизу сторінки) + (аркуш 1 Виписки). В п. 4 Заяви-Договору № TDB.2020.0991.19420 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 04.11.2020 року визначено строк кредитування 12 місяців. Згідно з Паспортом споживчого кредиту визначено строк кредитування 12 місяців. Отже, строк кредитування закінчився 04.11.2021 року. При цьому, визначений у п.7 Заяви-Договору № TDB.2020.0991.19420 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 04.11.2020 року строкдії договору у 3 роки, є строком дії Договору, а не строком кредитування. 04.11.2020 року є не тільки кредитним договором, а комплексним договором на підставі якого банк відкриває Клієнту Поточний рахунок у гривні, що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, та Поточні рахунки у доларах США та у Євро, що обслуговуються за дебетовою схемою, та видав платіжну картку міжнародної платіжної системи. Згідно з Випискою по особовому рахунку з 04/11/2020 по 02/12/2022 року по рахунку [NUMBER] [PERSON] АТ "МЕГАБАНК" за період з 12.01.2023 року по 02.09.2024 року були нараховані 14001,11грн. відсотків поза межами строку кредитування, який закінчився 04.11.2021 року. Право АТ "МЕГАБАНК" нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося після спливу визначеного строку кредитування з 04.11.2021 року. Згідно з Випискою по особовому рахунку Згідно з Випискою по особовому рахунку по рахунку [NUMBER] [PERSON] АТ "МЕГАБАНК" за період з 31.12.2020 року по 02.12.2022 року були нараховані відсотків за простроченим овердрафтом по договору овердрафту у розмірі 9308,13 грн. (Аркуш 1-19 Виписки). Вказані відсотки були нараховані АТ "МЕГАБАНК" в порушення вимог закону, частково поза межами строку кредитування, який закінчився 04.11.2021 року. Крім того, в п. 4 Заяви-Договору № TDB.2020.0991.19420 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 04.11.2020 року встановлено, що процентна ставка становить - 56% річних, яка є процентною ставкою за користування кредитними коштами. У Виписці по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] АТ "МЕГАБАНК" не зазначено за якою процентною ставкою були нараховані відсотки за просроченим овердрафтом по договору овердрафту. Разом з тим, Заяві-Договорі № TDB.2020.0991.19420 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 04.11.2020 року відсутнє погодження сторонами нарахування відсотків за прострочений овердрафт та не погоджена процентна ставка за нарахування відсотків за прострочений овердрафт. Разом з тим, [PERSON] «Умов та правил надання банківських послуг», згідно з якими банк самостійно може встановлювати та змінювати умови кредитування клієнтів не підписувала. В Заяві-Договорі № TDB.2020.0991.19420 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 04.11.2020 року відсутнє погодження сторонами нарахування відсотків за прострочений овердрафт та не погоджена процентна ставка за нарахування відсотків за прострочений овердрафт. Позивачем не надано до суду разом з позовною заявою Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг АТ «МЕГАБАНК» з підписом [PERSON] про ознайомлення з умовами. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Правил надання банківських послуг в АТ «МЕГАБАНК» розуміла [PERSON] ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи Заяву-Договір № TDB.2020.0991.19420 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 04.11.2020 року. Умови та правила надання банківських послуг», Тарифи Банку, що розміщені в інтернет на сайті, разом із Заявою-Договором № TDB.2020.0991.19420 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank від 04.11.2020 року не є складовими частинами укладеного між відповідачем та позивачем Договору. Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомився і погодилася з ними, підписуючи заявуанкету про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Наданий позивачем разом з позовною заявою Паспорт споживчого кредиту не є належним доказом по справі. Паспорт споживчого кредиту не є належним доказом по справі. До позовної заяви позивачем додано копію Паспорта споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Витрати на правничу допомогу є завищеними, не були для позивача фактичними і неминучими, а їхній розмір необґрунтований, та підлягають зменшенню судом. Враховуючи ціну позову - 33301,01 грн., предмет та підстави позову, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, значення для суспільного інтересу, можна зробити висновок про те, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 11200,00 грн. не відповідає складності справи. З огляду на складність підготовки позовної заяви та їх невеликий обсяг, затрачений адвокатом час на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді першої інстанції ) не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось, складання позову не вимагало вивчення та аналізу великого обсягу матеріалів, у даному випадку розумним та пропорційним є стягнення 4000 грн. Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17) Відповідач поніс витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач відповідач та очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить витрати на правничу (правову) допомогу адвоката у розмірі 5000 грн. 8 грудня 2025 року представником позивача в системі «Електронний суд» сформовано ввідповідь на відзив. Позивач не погоджується із зазначеною позицією відповідача, оскільки вона суперечить умовам укладеного між сторонами кредитного договору № TDB.2020.0991.19420 від 04.11.2020 року, а також положенням чинного законодавства України. Пунктом 4 договору передбачений розмір та порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами. В свою чергу, відповідно до п.8.9 Тарифами на послуги Банку (Додаток № 1 до Договору), нарахування процентів у випадку наявності простроченої заборгованості (використання несанкціонованого овердрафту, % річних) складає 80%. Тобто сторони договору погодили можливість і порядок нарахування підвищених відсотків у разі невиконання зобов`язань у строк, і така умова не суперечить імперативним нормам Цивільного кодексу України. Більш того, За умовами п. 7 розділу «Запевнення та умови» Кредитного договору, він набирає чинності з моменту підписання Заяви - Договору та діє протягом 3 (трьох) років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього Договору жодна із Сторін не заявить про його розірвання, цей Договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій Договору є необмежною. Таким чином, положення договору прямо передбачають можливість нарахування процентів за користування кредитними коштами після спливу строку користування кредитними коштами. Отже, зобов`язання за договором залишаються невиконаними, а тому підлягають застосуванню положення пункту 4 Договору (п.8.9 Тарифів) щодо нарахування процентів на прострочену заборгованість до моменту повного виконання зобов`язань. Відповідач у Відзиві на позовну заяву не погоджується із розміром заявлених Позивачем судових витрат, вказуючи, що вони, на його думку, є не співмірними. Усі доводи представника Відповідача на обґрунтування клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які заявлені Позивачем, зводяться до того, що така сума, начебто, є необґрунтованою до предмета спору. Проте, із такими запереченнями неможливо погодитися, вони є необґрунтованими та не підтверджені жодними доказами. Судові витрати у заявленому розмірі, понесені Позивачем, відповідають критеріям реальності (їх дійсності та необхідності), розумності. Розмір таких витрат є обґрунтованим. В судове засідання учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник сторін подали до суду заяви, в яких просиди проводити розгляд справи в їх відсутність. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 04.11.2020 між АТ «МЕГАБАНК» та [PERSON] укладено договір № TDB.2020.0991.19420 про приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank, який складається з публічної частини договору, яким є Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank з додатками, розміщений у місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com (далі - Договір) та індивідуальної частини, якою є вказана Заява - Договір. Відповідно до п. 1 Заяви-Договору № TDB.2020.0991.19420 від 04.11.2020, підписанням цієї Заяви-Договору Клієнт беззастережно підтверджує: прийняття в повному обсязі Публічної пропозиції АТ «МЕГАБАНК» на приєднання до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб щодо карткових продуктів todobank (надалі - Договір), що розміщений у Місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК»: www.megabank.ua та в мережі інтернет ww.todobank.com; згоду з умовами Договору, а також положеннями усіх Додатків до нього; укладання з Банком шляхом приєднання до Договору, який складається з публічної частини договору, що розміщена у Місці інформування Клієнта та на сайті АТ «МЕГАБАНК» www.megabank.ua та в мережі інтернет www.todobank.com та індивідуальної частини договору, а саме цієї Заяви-Договору, підписанням якої Клієнт приєднується до Договору в цілому; укладання з Банком шляхом приєднання до Публічного договору (оферти) АТ «МЕГАБАНК» про умови надання послуги «Р2Р-перекази з картки на картку» (розміщеного на Сайті Банку, за інтернет-посиланням https://erc.megabank.ua/ru/p2poffer та у Місці інформування Клієнта), з урахуванням особливостей, передбачених розділом 2.17. публічної частини Договору (а.с. 12). Пунктом 2 Заяви-Договору передбачено, що Банк відкриває Клієнту: поточний рахунок (у гривні), що обслуговується за дебетово-кредитною схемою, поточні рахунки (у доларах США), (у Євро), що обслуговуються за дебетовою схемою, а також видає платіжну картку міжнародної платіжної системи Visa International Gold Rewards миттєвого випуску (неперсоніфіковану). Картка є власністю Банку. Згідно з пунктом 3 Заяви-Договору, картка використовується Клієнтом для отримання/внесення готівкових коштів, оплати товарів і послуг, а також з метою здійснення інших операцій, передбачених умовами Договору та/або чинним законодавством України і не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності. Пунктом 4 Заяви-Договору закріплено, що Банк може надавати Клієнту кредит шляхом сплати з Карткового рахунку платежів Клієнта, здійснення його розрахункових операцій та видачі йому готівки на суму, що перевищує залишок на цьому рахунку, але в межах Доступного ліміту кредитної лінії, а саме: сума максимального ліміту кредитної лінії становить 200 000,00 грн; строк кредиту 12 місяців; пільговий період - 62 дні; процентна ставка (фіксована): базова складає 56 % річних, у пільговий період 0,0001 % річних; обов`язковий мінімальний платіж (ОМП), % від використаного доступного ліміту становить 5,0; строком сплати ОМП є передостанній робочий день місяця, в який здійснюється розрахунок/нарахування обов`язкових платежів Клієнта за відповідний Звітний період. Відповідно до пункту 5 Заяви-договору, сторонами погоджені в договорі такі умови: права та обов`язки сторін; відповідальність сторін; порядок обчислення, зміни та сплати; порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; порядок повернення (в т.ч. дострокового) кредиту; порядок зміни і припинення дії Договору. У п. Договору сторони погодили, що договір набирає чинності з моменту підписання цієї Заяви-Договору та діє протягом 3 років. Якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії цього Договору жодна із Сторін не заявить про його розірвання, цей Договір вважається продовженим на той же строк та на тих же умовах. Кількість таких пролонгацій Договору є необмеженою. Вказаний договір підписано відповідачем власноручно.Виписка по особовим рахункам відкритому в АТ «Мега Банк» на ім`я [PERSON] за період з 04.11.2020 по 02.12.2022 свідчить про користуванням грошовими коштами відповідачем (а.с. 19-31). Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20 (провадження № 61-168 св 21) виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Згідно з довідкою-розрахунком, складеною АТ «Мегабанк», заборгованість [PERSON] за кредитним договором № TDB.2020.0991.19420 від 04.11.2020 станом на 03.09.2024 становить 33 301,01 грн, що складається з: заборгованості за основним боргом 9 991,77 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 23 309,24 грн (а.с. 38). Фактичне використання [PERSON] кредитного ліміту за зазначеним кредитним договором підтверджується наданими позивачем виписками з його банківського рахунку у АТ «МЕГАБАНК», та випискою з рахунку, що сформована у програмному комплексі Національного банку України (Єдина інформаційно-облікова система НБУ). Загальна сума використаного кредитного ліміту (основного боргу) складає 9991,77 грн. грн., що підтверджується випискою АТ «МЕГАБАНК» (а.с.19) Також з виписки АТ «МЕГАБАНК» по нарахуванню відсотків вбачається початок нарахування відсотків в період строку кредитування з 31.12.2020 по 02.12.2022 та залишок заборгованості складає на суму 9308,13 грн. ( а.с.28) Зазначені заборгованість за відсотками внесена у виписку з рахунку, що сформована у програмному комплексі Національного банку України ( а.с.35 звор. - 37). Також з виписки з рахунку, що сформована у програмному комплексі Національного банку України вбачається, що з 12.01.2023 по 02.09.2024 нараховані відсотки на загальну суму 14001,11 грн.(а.с. 17-22). Загальний розмір відсотків складає 23309,24 грн. (9308,13 + 14001,11), які просить стягнути позивач. Згідно з протоколом електронного аукціону №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 до переможця електронного аукціону ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» перейшов пул активів (майна), належного АТ «Мегабанк», а саме права вимоги за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, дебіторська заборгованість фізичних осіб та майнові права за дебіторською заборгованістю у кількості 20054 од. 03.09.2024 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Мустанг Фінанс» було укладено договір №GL1N426240 про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 1 договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Згідно з п. 2 договору №GL1N426240 від 03.09.2024 після набуття Новим кредитором Прав вимоги, Новий кредитор має право на власний розсуд відступати (продавати, здійснювати наступне відступлення) такі Права вимоги повністю або в частині третім особам в порядку, встановленому чинним законодавством України. Згідно зі змістом платіжної інструкції №66895 від 31.07.2024 ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» сплатило АТ «Мегабанк» 23425777,00 грн в якості оплати за лот №GL1N426240 відповідно до протоколу електронного аукціону №GFD001-UA-20240618-01260 від 09.07.2024 (а.с. 43). Відповідно до Витягу додатку №1 до Договору № GL1N426240 про відступлення прав вимоги, укладеного 03.09.2024 «Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та Боржників/Дебіторів за такими договорами», ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 33 301,01 грн, яка складається із: 9 991,77 грн заборгованість за кредитом; 23 309,24 грн заборгованість по сплаті відсотків (а.с. 44). 27.12.2024 між ТОВ «ФК Єврокредит» та ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» було укладено договір №1/12 про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 1 договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор відступає Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора до дебіторів та/або позичальників та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору (Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються до Боржників/Дебіторів за такими договорами), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за договорами на розрахунково-касове обслуговування та/або договорами про користування банківськими індивідуальними сейфами та/або кредитними договорами (в тому числі договорами про надання кредиту (офердрафту)), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору (а.с. 47-48). Відповідно до платіжної інструкції №1074 від 27.12.2024 ТОВ «ФК «Єврокредит» сплатило ТОВ «ФК «Мустанг Фінанс» 8030000,00 грн в рахунок оплати згідно договору №1/12 про відступлення прав вимоги від 27.12.2024 (а.с. 49). Згідно з Витягом з додатку №1 до Договору № 1/12 про відступлення прав вимоги, укладеного 27.12.2024 «Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та Боржників/Дебіторів за такими договорами» ТОВ «ФК Єврокредит» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 33301,01 грн, яка складається із: 9991,77 грн заборгованість за кредитом; 23 309,24 грн заборгованість по сплаті відсотків (а.с. 50). За правилами ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно дост.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правилами ч. 1 ст.1054 ЦК України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Положеннями ч. 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це закріплено вимогами ст. 526 ЦК України. Положеннями ст.610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що закріплено вимогами ст. 611 ЦК України. За змістом ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, що визначено положеннями ст. 599 ЦК України. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 57, 60-62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджений Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 №75, інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. З наведеного вбачається, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Позивачем разом з позовною заявою надано виписки по рахунках відповідача, в яких відображені як зарахування кредитних коштів, так і використання відповідачем коштів у межах встановленого йому кредитного ліміту. Надані позивачем докази є належними та достатніми для висновку про виконання кредитором АТ «Мегабанк» свого обов`язку за кредитним договором щодо надання кредиту та визначення боргу. Як це унормовано вимогами ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правилами ст. 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням, як це визначено положеннями ст. 516 ЦК України. Правилами ст. 517 ЦК України закріплено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Виходячи з наведеного вище, до ТОВ «ФК Єврокредит» від ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача. Правилами ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначене свідчить про те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки це не буде спростовано, зокрема на підставі судового рішення. За правилами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, як це закріплено положеннями ст. 599 ЦК України. Положення ст. 610 ЦК України унормовують, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. З огляду на те, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови вказаного вище Договору, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про наявність порушення відповідачем прав позивача, суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 9 991,77 грн. Що стосується позовних вимог ТОВ «Єврокредит» про стягнення з відповідача процентів в сумі 23 309,24 грн, то суд керується таким. Як це закріплено вимогами ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Як убачається зі змісту Кредитного договору, його умовами сторонами погоджено процентну ставку у пільговий період, що виникла внаслідок здійснення операцій в торгово-сервісних мережах до 62 днів - 0,0001% річних; процентна ставка за користування Доступним лімітом кредитної лінії по операціям, які здійснені в торгово-сервісних мережах (фіксована) та процентна ставка за користування Доступним лімітом кредитної лінії по операціям зняття готівки з термінальних пристроїв (фіксована) 56,00% річних за тарифом todobank та 48,00% за тарифом todobank+; кінцевий строк, до якого має бути сплачена заборгованість за Доступним лімітом кредитної лінії у повному обсязі 04.11.2020. Водночас, після закінчення строку кредитування відповідач бере на себе зобов`язання сплатити проценти за неправомірне користування чужими коштами та відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, якими закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак, якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Отже, регулятивна норма ч. 1ст. 1048 ЦК України та охоронна норма ч. 2 ст. 625 ЦК України не можуть застосовуватись одночасно. Відтак, якщо грошове зобов`язання виникло з договірних відносин, то прострочення його виконання призводить до відповідальності боржника перед кредитором, зокрема, настання обов`язку зі сплати процентів річних у розмірі, встановленому законом або договором, але саме грошове зобов`язання залишається при цьому незмінним. Крім того, якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України. Натомість, суд, перевіривши заявлений позивачем до стягнення з відповідача процентів в сумі 23 309,24 грн, доходить висновку, що він не відповідає умовам договору та положенням чинного законодавства, з огляду на таке. Проте, як вбачається з умов Кредитного договору, строк кредиту становить 12 місяців. До 04 листопада 2021 року. З 31.12.2020 по 04.11.2021 первісним кредитором нараховувались відсотки в межах строку кредитування, та після закінчення строку кредитування продовжувались нараховуватися відсотки після 04.11.2021 по 02.12.2022 всього на суму 13 885,58 грн., з урахуванням сплати боргу по відсоткам станом на 02.12.2022 визначено борг по відсоткам 9308,13 грн. За весь період нарахувань здійснювалось відповідачем погашення відсотків на загальну суму 3777,45, що підтверджується випискою за цей період, що за розрахунком суду за період з 31.12.2020 по 04.11.2021 нарахованих та сплачених відсотків не вбачається заборгованості за відсотками в межах встановленого строку кредиту. Матеріали справи не містять підтверджень про наявність умов договору щодо порядку пролонгації строку кредитування або додаткових угод до договору про встановлення іншого строку кредитування. При цьому, умовами договору визначено, що нарахування процентів на залишок коштів на Карткових рахунках, за користування Доступним лімітом кредитної лінії та у разі виникнення заборгованості на суму несанкціонованого овердрафту здійснюється згідно Правил та Тарифів. Правил обслуговування клієнтів за платіжними картками todobank у АТ «Мегабанк» позивачем не надано, клопотань про витребування письмових (електронних) доказів також не заявлено. За відсутності погодження іншого строку кредитування, ніж визначеного у договорі, Правил обслуговування клієнтів, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови пролонгації за кредитом. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за Договором тільки у межах строку його дії - до 04.11.2021 року. Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У зазначені постанові також визначено щодо змісту понять "строк договору", "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" . Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. У постанові від 05 квітня 2023 року, справа №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Оскільки, договором встановлений строк кредиту 12 місяців (до 04.11.2021), тому суд вважає неправомірним нарахування процентів після зазначеної дати за відсутності погодження іншої дати повернення заборгованості. На підставі зазначеного, суд також не вбачає підстав до стягнння заборгованості за відсотками в сумі 8229,00 грн. за період з 12.01.2023 по 02.09.2024. Крім цього, слід зазначити, що нараховані відсотки в сумі 14001,11 грн. передбачають відповідальність боржника за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту у формі застосування процентної ставки 80% річних, що передбачено п. 6 договору.. З аналізу нарахувань, є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання, що передбачена ст. 625 ЦК України. При цьому сторони врегулювали у договорі відмінну від зазначеної у цій статті ставку процентів: замість 3% річних від простроченої суми встановили вищу ставку 80%. Три відсотка річних розраховується за формулою S x D x 3 : 100 : 365 днів у році, де: S-сума простроченого зобов`язання, D-кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання. Так 31.01.2023 нараховано 678,89 грн. за період з 01.01.2023 по 31.01.2023, яка визначається за вказаною формулою (9991,77 сума боргух31х80%/365/100) Аналогічні нарахування здійснені в подальших нарахуваннях. Однак ці нарахування після завершення строку кредитування були здійснені у період воєнного стану в Україні, тому на підставі норм п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК, а відповідні нарахування підлягають списанню кредитодавцем. Тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Єврокредит» підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь ТОВ «ФК Єврокредит» підлягає стягненню заборгованість за кредитним лінією в сумі 9991,77 грн.. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягаю, як безпідставні. Вирішуючи вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно дост.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст.270 цього Кодексу. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 від 03.10.2019 року. Згідно зі статтею 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача ТОВ «ФК «Єврокредит» є Адвокатське об`єднання «Альянс ДЛС» на підставі договору про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 (а.с. 25-30). Позивач на підтвердження понесених витрат в розмірі 11 200,00 грн надав: договір про надання правничої допомоги № 1/07 від 01.07.2025 (а.с.54-57), акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12122866 від 14.08.2025 (а.с. 60); реєстр боржників від 21.07.2025 (а.с. 45). Сума гонорару за надання послуг (виконання дій та заходів, визначених в п. 1.2. цього Договору) по стягненню Заборгованості з Боржників, визначається виходячи iз фактичного обсягу наданих послуг та Bapтостi послуг (прейскуранту), зазначеного в Додатку № 2 до цього Договору, та зазначається Об`єднанням в Aкті приймання-передачі наданих послуг (п. 3.2. Договору) (а.с. 26). На виконання умов п. 2.1. Договору, Клієнт передав, а Адвокат отримав в роботу наступний Реєстр прав вимог, зокрема, зазначається відповідач за договором № TDB.2020.20991.19420 від 04.11.2020. Згідно з Актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 12122866 від 14.08.2025, адвокатом надано наступні послуги: проведення юридичного аналізу, 1 200,00 грн, складання, підписання та подання до суду позову, 10 000,00 грн, загальна сума становить 11 200,00 грн (а.с. 60). У Постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19) викладено правовий висновок про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial