Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшла справа за позовом АТ "Акцент-Банк" до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 28 260,21 грн. та судові витрати. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. 04.05.2024 [PERSON] уклав з АТ "Акцент-Банк" (далі по тексту АТ "А-Банк") кредитний договір б/н про встановлення кредитного ліміту (або Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком) на підставі якої (яких) відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. Вказані документи містять всі суттєві умов кредитування, строк, розмір процентів, максимальний розмір кредиту. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну карту. Кредитний договір підписано відповідачем. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 04.11.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним Договором становить суму в розмірі 28 260,21 грн., яка складається з: 14386,28 грн. грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 12623,93 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами., 1250,00 грн. - загальний залишок заборгованості за пенею, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір. Представник позивача у позові просив, здійснювати розгляд справи за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання згідно з п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду. Причини неявки в судове засідання не повідомив, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подав. Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 04 травня 2024 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», відповідно до якої до укладання цієї угоди ознайомився з договором про надання банківських послуг. Крім того, 04 травня 2024 року [PERSON] підписав заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком. Також, [PERSON] підтвердив, що дана анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням https://a-bank.com.ua між ним та АТ «А-Банк» становлять договір про надання банківських послуг, умови якого йому зрозумілі. Відповідач [PERSON] електронним підписом підписав паспорт споживчого кредиту «Кредитна картка «Вигода», в якому викладені умови кредитування. До матеріалів справи доданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», Тарифи по картці «Зелена». Згідно з довідкою АТ «А-Банк» [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано наступні картки: № [NUMBER] строком дії до грудня 2031 року; № [NUMBER] строком дії до грудня 2031 року; [NUMBER] строком дії до грудня 2031 року. Із довідки за лімітами вбачається, що 04.05.2024 року відповідачеві [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 19000 грн, який в подальшому було збільшено та зменшено і станом 04.11.2025 становить 14400 грн. Випискою по картці підтверджується, що [PERSON] активно користувався банківською карткою, що видавалась йому, як платіжним засобом в споживчих цілях. АТ «А-Банк» свої зобов`язання виконало у повному обсязі, надавши [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами, що підтверджується випискою по картці, але відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 04 листопада 2026 року має заборгованість в розмірі 28260,21 грн, з яких 14386,28 грн - заборгованість за кредитом, 12 623,93 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1250 грн заборгованість по пені. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Згідно з частинами 1 статті 15, частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону). Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що 04.05.2024 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у А-Банку, яка містить позначення, що позичальник згодний з тим, що його заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, складають Договір про надання банківських послуг. Позичальник зобов`язувався самостійно знайомитись зі змінами Умов та правил надання банківських послуг на офіційному сайті банка www.а-bank.com.ua. Згідно даної заяви АТ «А-Банк» надало відповідачеві строковий кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, який в подальшому було збільшено та згодом встановлено 14400 грн. Надані позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послугу АТ «Акцент-Банк», Тарифи по картці «Зелена» визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надавши відповідачеві можливість розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач активно користувався кредитними коштами, що підтверджує факт укладення кредитного договору та визнання його умов в цілому. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, заборгованість [PERSON] за кредитним договором станом на 04 листопада 2025 року складає 28260,21 грн, з яких з яких 14386,28 грн - заборгованість за кредитом, 12623,93 грн - заборгованість за відсотками, 1250 грн заборгованість по пені. Факт неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору також підтверджується випискою по рахунку відповідача. Відповідачем не надано до суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «А-Банк», не надано контррозрахунків, також відповідачем не доведено відсутність заборгованості. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості за договором кредиту відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за вказаним договором суду також не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказаний розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості АТ «А-Банк» також просило стягнути з відповідача заборгованість по пені у розмірі 1250грн. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який продовжувався Указами Президента України і діє до цього часу. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також, зазначеним Законом внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до пункту 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 489/192/17 (провадження № 61-5465св23) зазначено, що «за змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини 1-3 статті 89 ЦПК України). Згідно з розрахунком заборгованості станом на 04 липня 2026 року АТ «А-Банк» просило стягнути з відповідача заборгованість у тому числі по пені у розмірі 1250грн. Однак, нарахування позивачем пені (штрафу) за період після 24 лютого 2022 року не відповідає вимогам законодавства, а тому в цій частині позовні вимоги не можуть бути задоволені, адже з 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 18 Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX позичальники звільняються від відповідальності, та від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені). За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по пені у розмірі 1250 грн. З врахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що відповідач, отримавши від позивача кредитні кошти, у добровільному порядку та у встановлені договором строки їх не повернув, проценти у встановленому договором розмірі не сплатив, ним не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, тому позовні вимоги АТ «А-Банк» є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 27 010,21 грн, з яких заборгованість: за кредитом 14386,28 грн, за відсотками 12623,93 грн, у решті позову слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат У відповідності до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2315.25 грн. На підставі статей 11, 207, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 626, 627, 628, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial