Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

02 грудня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову посилається на те, що 11 березня 2016 року між позивачем та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, що підтверджується відповідним свідоцтвом. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для пред`явлення позову є фактичне припинення шлюбних відносин між сторонами, у зв`язку із різницею поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, втратою почуття любові. Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Просить суд розірвати шлюб. Процесуальні дії та рішення у справі. 26 грудня 2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Позиції учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явився. Направив до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, строку для примирення не потребує. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала, строку для примирення не потребувала. Після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні, суд розглядає цивільну справу за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 11.03.2016 року шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №322. Дівоче прізвище дружини « [PERSON] ». Прізвище після державної реєстрації шлюбу: дружини - « [PERSON] ». У сторін є малолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 14 вересня 2016. Застосовані норми права. В ч. 1 ст. 51 Конституції України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як зазначено у ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Мотиви і висновки суду. Із позовної заяви, вбачається, що сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примирення між ними неможливе, це суперечить їх інтересам. Враховуючи ці обставини, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб сторін необхідно розірвати, відповідач має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися набутим в шлюбі прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, у позовній заяві позивач не просив стягувати з відповідача судовий збір. У зв`язку із цим, суд вважає розумним та справедливим не стягувати судовий збір з відповідача.

Outcome: approved