Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ» ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № Р25.00408.003658609, який мотивувало наступним. 12.02.2018 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРСИТВОМ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р25.00408.003658609. 07.07.2023 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого АТ «ІДЕЯ БАНК» відступило позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить АТ «ІДЕЯ БАНК», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Відповідно до реєстру боржників № 4 до договору факторингу № 07072023, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 113040,52 грн. з яких: 42915,65 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 70124,87 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. - сума заборгованості за комісіями, яку позивач і прохає стягнути з відповідача. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 23.01.2026 відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 11.03.2026 витребувано в АТ «ІДЕЯ БАНК» детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № Р25.00408.003658609 від 12.02.2018. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив не подав. Інших клопотань від нього не надійшло. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч.8 ст.178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані представником позивача документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. 12.02.2018 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРСИТВОМ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р25.00408.003658609, гідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 59999,00 грн. строком на 48 місяців зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту та плати за обслуговування кредитної заборгованості, зокрема за надання послуг, передбачених п.1.4. кредитного договору, у розмірі 2,65 % щомісячно від початкової суми кредиту. Згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором, відображеному у кредитному договорі № Р25.00408.003658609 та паспорті споживчого кредиту, відповідач за 48 місяців кредитування мав сплати позичальнику 2739,77 грн. - відсотків за користування кредитом (сума всіх платежів у відповідному стовпчику графіка) та 76082,59 грн. - плати за обслуговування кредитної заборгованості (сума всіх платежів у відповідному стовпчику графіка). 07.07.2023 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 07072023, у відповідності до умов якого АТ «ІДЕЯ БАНК» відступив позивачу право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить АТ «ІДЕЯ БАНК», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Відповідно до реєстру боржників № 4 до Договору факторингу № 07072023, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 113040,52 грн. з яких: 42915,65 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 70124,87 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. - сума заборгованості за комісіями. Відповідно до детального розрахунку по кредиту Р25.00408.003658609, наданого АТ «ІДЕЯ БАНК» до суду на виконання ухвали від 11.03.2026, заявлена позивачем сума заборгованості по кредитному договору № Р25.00408.003658609 у розмірі 113040,52 грн. складається з: 42915,65 грн. сума простроченої заборгованості по кредиту; 66916,09 грн. сума простроченої плати за обслуговування; 1736,70 грн. сума прострочених процентів; 1472,08 грн. сума прострочених процентів на прострочену заборгованість. При цьому відповідачем було здійснено часткове погашення кредиту, зокрема ним було сплачено: 836,45 грн. оплачена сума процентів; 19270,50 грн. оплачена сума плати за обслуговування; 17083,35 оплачена сума кредиту; 0,13 грн. оплачена сума на прострочену заборгованість. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін)його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, позивачем доведено належними та допустимими доказами у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин, надано докази щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення, а тому позовні вимоги щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування є обґрунтованими. Що стосується позовних вимог про стягнення заборгованості по платі за обслуговування кредитної заборгованості, суд вважає в цій частині позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Частиною 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції станом на 12.02.2018) передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). Пунктом 1.4. кредитного договору позивачем встановлено плату за надання інформації щодо кредиту. Розмір такої плати визначений графіком щомісячних платежів за кредитним договором (п.6.1. кредитного договору). Згідно частин 1, 2 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції станом на 12.02.2018), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції станом на 12.02.2018), умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше ніж один раз на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 цього Закону. Аналогічних висновків дійшов КЦС ВС у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20). Пунктом 1.4. кредитного договору відповідачу встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем. Розмір плати за обслуговування кредиту, визначений у п.6.1. кредитного договору (у графіку щомісячних платежів), фактично стосується лише послуг з надання інформації про кредит на вимогу споживача не частіше ніж один раз на місяць, оскільки ним не передбачено надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості. Ураховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, суд дійшов висновку про те, що положення пунктів 1.4. та 6.1. кредитного договору, укладеного між АТ «ІДЕЯ БАНК та відповідачем, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)). Відтак, суд приходить до висновку про неправомірність нарахування плати за обслуговування кредиту та про відмову в стягненні такої складової заборгованості. Сплачені відповідачем 19270,50 грн. в якості плати за обслуговування кредиту суд вважає за необхідне зарахувати їх у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № Р25.00408.003658609 від 12.02.2018 у розмірі 26853,93 грн., що складається з: 23645,15 грн. заборгованості за основним боргом (42915,65 грн. - 19270,50 грн. = 23645,15 грн.); 1736,70 грн. заборгованості по процентам; 1472,08 грн. заборгованості по процентам на прострочену заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 719,45 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (26853,93 грн. ? 113040,52 грн. ? 100 % = 23,76 %; тому 3028,00 грн. судового збору ? 23,76 % = 683,72 грн.)

Outcome: partial