Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник ТОВ «Бізнес позика» подав до суду позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 58 990 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору позивач покликається на те, 17.05.2025 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] укладено договір №538949-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 17.05.2025 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №538949-КС-001 про надання кредиту. ТОВ «Бізнес позика» направило [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7320 на номер телефону, що зазначений позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті. Відповідно до п. 1 Договору про надання кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 19 000 грн, на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Як зазначає позивач, ним виконано зобов`язання за договором та надано позичальнику грошові кошти в розмірі 19 000 грн шляхом перерахування на банківську картку, яку позичальником було вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 58 990 грн, що складається з: 19 000 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 29 260 грн - сума прострочених платежів по процентах, 7 980 грн сума заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦК України, 2 750 грн сума прострочених платежів за комісією. Враховуючи вищенаведене, позивач просить позов задовольнити. Процесуальні дії у справі. До позовної заяви представник позивача подав клопотання про витребування доказів. Ухвалою від 10.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі. Відповідачці надано строк для подання відзиву та заперечень. Ухвалою суду від 17.03.2026 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, розгляд справи відкладено. На адресу суду 06.04.2026 надійшов лист від АТ КБ «Приват банк», в якому повідомили, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Додатково направили виписку по рахунку № [NUMBER] за період 17.05.2025-01.11.2025, з якої вбачається зарахування грошових коштів в розмірі 19 000 грн 17.05.2025. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, щодо заочного рішення не заперечує. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи у її відсутності, зважаючи на те, що така повідомлялася про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду надано не було. За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В силу приписів ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що 17.05.2025 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором укладено договір №538949-КС-001, згідно з яким відповідачка отримала кредит в розмірі 19 000, строк дії договору до 01.11.2025, денна процентна ставка 1% в день. Відповідно до умов кредитного договору, такий укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика» Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Бізнес Позика» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення Товариством з обмеженою відповідальністю " Бізнес позика " електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Бізнес Позика» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Бізнес Позика» через веб-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника. Укладення ТОВ «Бізнес Позика» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним укладенню кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Відповідачка прийняла пропозицію (оферту) ТОВ «Бізнес позика» укласти договір №538949-КС-001 про надання кредиту підписавши одноразовим ідентифікатором UA-7320. В анкеті клієнта зазначено найменування позичальника, адресу реєстрації та проживання, документ, що посвідчує особу, телефон, адресу електронної пошти та номер банківського рахунку. У паспорті споживчого кредиту визначені, основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредитку, порядок повернення та інша додаткова інформація. Згідно з підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів, наданого ТОВ «ПрофітГід», 17.05.2025 було здійснено переказ грошових коштів на рахунок № [NUMBER] , платник: ТОВ «Бізнес позика», призначення переказу: перерахування коштів [PERSON] відповідно до кредитного договору №538949-КС-001 від 17.05.2025. Згідно з поданим ТОВ «Бізнес Позика» розрахунком, заборгованість відповідачки станом на 08.01.2026 становить 58 990 грн, що складається з: 19 000 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 29 260 грн - сума прострочених платежів по процентах, 7 980 грн сума заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦК України, 2 750 грн сума прострочених платежів за комісією. Відповідно до довідки про стан заборгованості, загальна сума заборгованості [PERSON] за договором №538949-КС-001 про надання кредиту від 17.05.2025 станом на 08.01.2026 становить 58 990 грн, що складається з: 19 000 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 29 260 грн - сума прострочених платежів по процентах, 7 980 грн сума заборгованості по штрафам, 2 750 грн сума прострочених платежів за комісією. Норми права, які застосував суд. Так, приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України) Згідно з приписом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 17.05.2025 між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, шляхом підписання одноразовим ідентифікатором укладено договір №538949-КС-001, згідно з яким відповідачка отримала кредит в розмірі 19 000 грн, строк дії договору до 01.11.2025, денна процентна ставка 01% в день. Станом на 08.01.2026 становить 58 990 грн, що складається з: 19 000 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 29 260 грн - сума прострочених платежів по процентах, 7 980 грн сума заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦК України, 2 750 грн сума прострочених платежів за комісією. Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідачка, підписавши договір про надання кредиту шляхом ведення одноразового ідентифікатора відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію" погодилася з умовами договору, однак належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала. Підстав вважати, що нарахована сума заборгованості в частині тіла кредиту та відсотків не узгоджується з умовами договору та розрахована неправильно, суд не вбачає. Розмір заборгованості у цій частині стороною відповідача належними та допустимими доказами не спростовано, своїх розрахунків, відмінних від наявних у матеріалах справи, не наведено. Однак, суд звертає увагу на те, що в загальну суму заборгованості включено суму заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 7 980 грн та комісію у розмірі 2 750 грн. У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок суму заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦК України у розмірі 7 980 грн за період з 01.06.2025 по 04.06.2025 та з 15.06.2025 по 05.07.2025 (під час дії в Україні воєнного стану), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Обґрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості, представник позивача також просив стягнути заборгованість за комісією за надання кредиту в розмірі 2 750 грн. Аналіз умов кредитного договору №538949-КС-001 від 17.05.2025 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 2 750 грн є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Умови договору не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 у справі №524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь фінансової установи винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які фінансова установа здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи наведене, положення кредитного договору № №538949-КС-001 від 17.05.2025 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 2 750 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за комісією. З урахуванням викладеного, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідачки заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 48 260 грн, з яких: 19 000 грн становить заборгованість за тілом кредиту, а 29 260 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Надати оцінку аргументам відповідачки суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, слід стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви, що складає 2 178,12 грн.

Outcome: partial