Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

11.03.2026 року до суду надійшла заява [PERSON] , в особі представника [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькі області про встановлення факту, що має юридичне значення. В обгрунтування заяви представник заявника зазначає, що 18 вересня 2025 року [PERSON] звернулася до ГУ ПФУ у Запорізькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком. За результатом розгляду поданих Заявницею документів ГУ ПФУ у Запорізькій області 26.09.2025 року прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком № 084450011093, в якому вказано про незарахування до страхованого стажу періодів роботи згідно з трудовою книжкою від 21.08.1980 [NUMBER] , оскільки на титульному аркуші трудової книжки не вірно вказано ім`я до паспортних даних заявниці ( [PERSON] - російською мовою оригіналу), що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58. Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 07.02.2002 ім`я Заявниці на 2 сторінці паспорту зазначено російською « [PERSON] ». Відповідно до копії трудової книжки від 21.08.1980 [NUMBER] ім`я заявниці на титульній сторінці зазначено російською - « [PERSON] ». Зазначає, що встановлення судом факту належності заявниці [PERSON] трудової книжки від 21.08.1980 [NUMBER] необхідно для призначення пенсії, оскільки трудові книжки є основним документом, які підтверджують страховий стаж. Вважає, що сукупність доданих до заяви документів вказує на те, що трудова книжка від 21.08.1980 [NUMBER] належать Заявниці [PERSON] [INFO] . Просить суд встановити факт належності [PERSON] . Трудової книжки від 21.08.1980 [NUMBER] . 16.03.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито окреме провадження, судове засідання призначено на 31.03.2026. Представник заінтересованої особи ГУ ПФУ в Запорізькій області до суду не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином. Заявник та його представник, своєчасно та належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явились. 31.03.2026 до суду надійшла заява представника заявника адвоката Василенко Л.О. про розгляд справи без участі заявника та його представника, просила заяву задовольнити. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії народження серії [NUMBER] , виданого 27.07.1964 Кіровською сільською радою Красноармійського району Запорізької області народилася [PERSON] ім`я зазначено російською « [PERSON] » (а.с. 9 зворотня сторона). 18 вересня 1982 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області, де ім`я заявниці зазначено російською « [PERSON] » (а.с. 10). 21.08.1980 заведена трудова книжка [NUMBER] на ім`я (мовою оригіналу): « [PERSON] , дата рождения: [INFO] » (а.с.12-14). Згідно з паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданого Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 07.02.2002 ім`я заявниці на 2 сторінці паспорту зазначено російською мовою « [PERSON] » (а.с. 6-8). 18.09.2025 [PERSON] звернулася до ГУ ПФУ у Запорізькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком (а.с. 10 зворотня сторона 11). ГУ ПФУ у Запорізькій області рішенням від 26.09.2025 № 084450011093 відмовило [PERSON] у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з незарахуванням до страхованого стажу періодів роботи згідно з трудовою книжкою від 21.08.1980 [NUMBER] , оскільки на титульному аркуші трудової книжки не вірно вказано ім`я до паспортних даних заявниці ( [PERSON] - російською мовою оригіналу), що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (а.с. 11 зворотня сторона). Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії. Відповідно до п. 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України № 58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Відповідно до п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Згідно з п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Судом встановлено, що на сторінці 1 трудової книжки має місце не відповідність імені заявниці з паспортними даним зазначеними на 2 сторінці паспорту ( [PERSON] - російською мовою оригіналу), що зумовило необхідність звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності трудової книжки. Згідно ч.3 ст.48 Кодексу законів про працю України працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993року №301«Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності вказують на те, що трудова книжка належить заявниці. Суд приходить до висновку про те, що заявником доведено та не викликає сумніву факт належності заявниці [PERSON] трудової книжки [NUMBER] від 21.08.1980, виданої на ім`я мовою оригіналу: « [PERSON] » закреслено, нижче записано мовою оригіналу :« [PERSON] », дата народження: [INFO] . Згідно п.12 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Згідно роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Згідно частини 1 статті 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Судом встановлено, що метою встановлення факту належності заявнику трудової книжки є необхідність в оформленні передбаченого законом державного пенсійного забезпечення. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт належності трудової книжки, суд приходить до висновку, що надані заявником докази є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності достатніми для задоволення даної заяви. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», клопотання представника заявника про звільнення [PERSON] від сплати судового збору підлягає задоволенню, оскільки розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік заявника, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованого доходу за 2025 рік (а.с. 5).

Outcome: approved