Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що свої обов`язки, визначені нормативно-правовими актами, позивач, як організація, яка надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, виконує належним чином, разом з тим відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків зі сплати коштів на надані послуги, тому за період з 01.05.2018 по 01.07.2025 у відповідачки за особовим рахунком № [NUMBER] ( [NUMBER] ) у кімнаті [ADDRESS] перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» виникла заборгованість у загальному розмірі 59771,95 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів у повному розмірі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2025 року, для розгляду даної справи було визначено головуючого суддю Войтенко Т.В. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 14.11.2025 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Судом встановлено, що згідно з рішенням Київської міської ради (ІІ сесія VII скликання) від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» створено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та затверджено його статут. Згідно даного рішення, всі комунальні підприємства Подільського району м. Києва передають новоствореному Комунальному підприємству житловий фонд, який був переданий до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01 серпня 2014 рік. Відповідно до п. 2.1. Статуту метою діяльності Комунального підприємства є забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об`єктів благоустрою та отримання прибутку. Положеннями п.п.2.2.2. Статуту визначено, що предметом діяльності Комунального підприємства є: надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у власному порядку. Основним видом діяльності Комунального підприємства є: комплексне обслуговування об`єктів (81.10). Згідно розпорядження Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.01.2015 р. №50 на баланс Комунального підприємства переданий житловий та нежитловий фонд, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Києва та переданий до сфери управління Подільської районної в м. Києві державної адміністрації та приватизований житловий фонд станом на 01.01.2015 р., згідно з додатком, з метою його подальшого обслуговування. Вищевказаним переліком, визначено, що до господарського управління Комунального підприємства був переданий, поміж інших, будинок [ADDRESS] , в якому розташована кімната [ADDRESS] (будинок є гуртожитком), в якому зареєстрована відповідачка. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Так, 01 травня 2018 року між Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва» та громадянкою [PERSON] було укладено Договір №24/100960 про надання послуги з управління житловим приміщенням в гуртожитку. Відповідно до п.1 Договору, управитель зобов`язується надавати співвласнику послугу з управління гуртожитком, що розташований за вказаною вище адресою, а співвласник зобов`язується оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору. Згідно п.2 Договору, послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців гуртожитку шляхом утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території. Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, поточний ремонт. Положенням п.3 Договору, визначено, що з урахуванням колективного споживання електричної енергії, управитель забезпечує передачу електричної енергії від енергопостачаючої організації до співвласника з урахуванням додаткових вимог управителя. Згідно п.6 Договору, співвласник зобов`язаний, поміж іншого, оплачувати управителеві надані послуги з управління та вартість електричної енергії за ціною та у строки, встановлені цим Договором. В свою чергу, п.7 Договору визначено, що управитель має право вимагати від співвласника оплату наданої послуги з управління в порядку, за ціною та у строки встановлені цим договором. Управитель має право вести претензійно-позовну роботу у разі виникнення заборгованості за надану послугу з управління в порядку і строки, встановлені законом та\\або договором. Плата за послугу з управління нараховується щомісяця управителем та вноситься співвласником не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно п.30 Договору, передбачено, що цей договір набирає чинності 01.05.2018 року та укладається строком на один рік. Відповідно до п.31 Договору, якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово інші стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік. Позивач стверджує, що письмові повідомлення сторін про наміри відмови від згаданого вище договору не надходили, тому Договір №24/100960 про надання послуги з управління житловим приміщенням в гуртожитку є продовженим та діє станом на день ухвалення судового рішення. Крім того, згідно п.34 Договору, припинення дії цього договору не звільняє сторони від виконання обов`язків, які на час такого припинення залишилися невиконаними, якщо інше не випливає з підстав припинення цього договору або не погоджене сторонами. Положеннями п.40 Договору визначено, що правовідносини, що виникають зв`язку з виконанням умов цього договору і не врегульовані ним, регулюються відповідно до законодавства. Так, згідно ч. 1 п. 1 ст.5 Закону, до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - це послуга з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 1 Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунально послуги. Індивідуальний споживач, поміж іншого, зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Відповідно до відомостей з РТГК встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає за вказаною вище адресою з 01.04.2010 року, тобто, в контексті Закону України «Про житлово - комунальні послуги» є індивідуальним споживачем, яка отримує згідно згаданого вище Договору житлово-комунальну послугу та у якої виникла заборгованість за оплату даної послуги. Позивач визнає, що за період з дати підписання даного Договору боржник здійснювала оплату послуг з управління житловим приміщенням в гуртожитку, втім, перестала здійснювати платежі. Так, з метою звернення до суду щодо стягнення заборгованості із споживання, 05.08.2025 року Комунальне підприємство звернулося з листом до КК «ЦКС» з проханням надати розрахунки заборгованості за послуги: утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, управління багатоквартирним будинком та електропостачання за період з 01.04.2015 по 01.07.2025. 14.08.2025 листом за №058/02-3142 КК «ЦКС» надано на адресу Комунального підприємства розрахунки заборгованості за адресами. Аналізом розрахунково-аналітичної інформації, розпорядником якої Комунальне підприємство, встановлено ряд індивідуальних споживачів, які системно не виконують покладений на них обов`язок щодо оплати за надані житлово комунальні послуг. Так, розрахунком заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.05.2018 по 01.07.2025 встановлено, що за згаданою вище адресою виникла заборгованість зі сплати згаданих послуг, виконавцем (управителем) яких Комунальне підприємство. Наданим розрахунком заборгованості, встановлено, що заборгованість з управління багатоквартирним будинком за відповідний період склала 10710,64 грн., а з постачання електричної енергії за відповідний період склала 32593,21 грн. Щодо заборгованості за електричну енергію, судом встановлено таке. На обслуговуванні Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» перебувають багатоквартирні житлові будинки, які були побудовані як гуртожитки. Мешканці цих будинків проживають не у відокремлених квартирах індивідуального заселення, а у житлових кімнатах. Кухні, душові, туалети є спільними для мешканців декількох кімнат. В таких будинках відсутня технічна можливість встановити окремі електролічильники на побутові потреби кожного споживача і укласти прямі індивідуальні договори з постачальником послуги з електропостачання. Облік електроенергії здійснюється загальним електролічильником, який встановлений на весь будинок. Комунальне підприємство уклало договір з постачальником та оплачує обсяг електричної енергії, спожитої на весь будинок. Мешканцям будинку Комунальне підприємство здійснює нарахування за обсяг електроенергії, спожитої на побутові потреби (електроенергія на технічні цілі обліковується окремо, її вартість входить до послуги з утримання будинку/управління). Розподіл обсягу електроенергії на побутові потреби між мешканцями (користувачами) будинку здійснюється пропорційно кількості займаних кімнат (одна сім`я може проживати як в одній кімнаті, так і в декількох) або пропорційно кількості користувачів. У будинку [ADDRESS] застосовується порядок розподілу спожитої електроенергії пропорційно кількісті користувачів. Електропостачання житлових будинків із загальнобудинковим обліком здійснюється на підставі публічного договору постачальником універсальних послуг (ТОВ «Київські енергетичні послуги»), до умов якого в 2018 році приєдналось Комунальне підприємство. Так, 01.02.2016 року було укладено договір про постачання електричної енергії №20120 з ПАТ «Київенерго». 19.03.2018 було укладено додаткову угоду до договору №20/20 від 01.02.2016 про зміну назви постачальника на ПАТ «ДТЕК Київські електромережі». В 2018 році внаслідок змін на ринку електричної енергії було розділено функції оператор системи розподілу ПАТ «ДТЕК Київські електромережі») та постачальника. Комунальне підприємство листом N? 10663-5865 від 29.12.2018 підтвердила свої наміри долучитися до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Київські енергетичні послуги». 3 1 січня 2019 року по теперішній час електропостачання житлових будинків загальнобудинковим обліком здійснюється на підставі публічного договору з постачальником універсальних послуг (ТОВ «Київські енергетичні послуги»). В період з 1 квітня 2015 року до 1 лютого 2016 року сплата постачальнику за спожиту електричну енергію здійснювалась відповідно до тристоронніх договорів поруки, укладених між ПАТ «Київенерго», Комунальним підприємством та комунальними підприємствами, на обслуговуванні яких раніше перебували житлові будинки. Вбачається, що загальний розмір заборгованості становить 59771,95 грн. та включає плату за управління багатоквартирним будинком у розмірі 10710,64 грн., за постачання електричної енергії у розмірі 32593,21 грн., інфляційну складову та 3 відсотків річних. Згідно із вимогами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). За приписами ст.ст. 526, 525, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що відповідач тривалий час не виконує належним чином зобов`язання щодо оплати спожитих комунальних послуг, у зв`язку з чим у них утворилася заборгованість перед позивачем. Доказів того, що відповідач зверталася до позивача з повідомленнями щодо того, що вона не користуються наданими позивачем послугами або щодо проведення звірки розрахунків матеріали справи не містять. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 01.05.2018 по 01.07.2025 у розмірі 10710,64 грн. та за електричну енергію у розмірі 32593,21 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відтак, позов КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат і передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У свою чергу, одним з видів витрат, пов`язаних з розглядом справи є витрати на професійну правничу допомогу, які несуть сторони судової справи (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження понесення втрат на правову допомогу позивач надав: договір №702/25 про надання правничої допомоги від 8 серпня 2025 року; рахунок-фактуру 2710/1 від 27 жовтня 2025 року; платіжну інструкцію №269606452; акт №2312/1 приймання-передачі наданих послуг від 27 жовтня 2025 року; детальний опис послуг наданих АБ «Олега Пилипченка». Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. На це вказав КЦС Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Відповідачі спростування суми витрат на правову допомогу не подавали. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути із відповідачки на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 3450,00 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір в сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved