Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У грудні 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 18.06.2018 між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № Z75.00616.004032510 (далі - Договір). 17.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ» чи/або Позивач) укладено Договір факторингу № 17112023 (далі по тексту - Договір Факторингу), відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z75.00616.004032510 від 18 червня 2018 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Рестру боржників №1 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z75.00616.004032510 від 18.06.2018, в сумі 38 437,82 грн, з яких: 11 995,97 грн - заборгованість за основним боргом; 6 385,21 грн - заборгованість за відсотками; 20 056,64 грн - заборгованість за комісіями. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором № Z75.00616.004032510 від 18.06.2018 в сумі 38 437,82 грн., з яких: 11 995,97 грн - заборгованість за основним боргом; 6 385,21 грн. - заборгованість за відсотками; 20 056,64 грн. - заборгованість за комісіями. Враховуючи невиконання умов договору, позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № Z75.00616.004032510 від 18.06.2018 в розмірі 38 437,82 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 442,40 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 20.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за її клопотанням, яке вона може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 18.06.2018 між [PERSON] та АТ «Ідея Банк» укладено кредитний договір № Z75.00616.004032510, який підписано особисто відповідачем. Окрім того під час укладання кредитного договору, відповідачем надано персональні дані, які внесені до анкети-заяви, що підписано особистим підписом відповідача. Відповідно до п. 1.1. Договору банк надає позивальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 12 000,00 (дванадцять тисяч гривень), включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами договору. Згідно з п. 1.2. Договору банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 24 місяці. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 0,49% (Маржу банку) (п. 1.3. Договору). У п. 1.4. Договору передбачено, що станом на день укладання договору змінна частина ставки, визначена Рішенням Правління банку, становить 9,5%, що разом з Маржею банку становить змінювану процентну ставку в розмірі 9,99%. Пунктом 6.1. Договору визначено графік щомісячних платежів за кредитним договором за період з 18.07.2018 по 18.06.2020. Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 12 000 грн у строки, визначені умовами Договору, що підтверджується копіями ордерами розпорядженнями № 1 та № 2 від 18.06.2018. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з не поверненням отриманих коштів за Договором кредиту та відповідно до Довідки-розрахунку заборгованість [PERSON] за Договором № Z75.00616.004032510 від 18.06.2018 станом на 17.11.2023 (дата відступлення) становить 38 437,82 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом в розмірі 11 995,97 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками - 6 385,21 грн; заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями - 20 056,64 грн. 17.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ» чи/або Позивач) укладено Договір факторингу № 17112023 (далі по тексту - Договір Факторингу), відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № Z75.00616.004032510 від 18.06.2018 укладеним між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 1 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z75.00616.004032510 від 18.06.2018, в сумі 38 437,82 грн, з яких: 11 995,97 грн - заборгованість за основним боргом; 6 385,21 грн - заборгованість за відсотками; 20 056,64 грн - заборгованість за комісіями. Норми права, які були застосовані судом Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 530 ЦПК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. За правилами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Мотивована оцінка та висновки суду Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився та належними доказами не спростував доводи позивача, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, та враховуючи те, що умовами кредитного договору встановлено обов`язок позичальника повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд дійшов до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення заборгованості за основним боргом в розмірі 11 995,97 грн та заборгованості за відсотками - 6 385,21 грн. Разом з тим, щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за комісіями у розмірі 20 056,64 грн суд вважає, що вони в цій частині задоволенню не підлягають, з огляду на таке. Верховний Суд у постанові від 18.03.2020 у справі № 183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 6.09.2017 у справі № 6-2071цс16. Враховуючи те, що відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов до висновку, що положення договору щодо обов`язку боржника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19. Таким чином, суд вважає, що оскільки банком у кредитному договорі була встановлена плата послуги (кредитне обслуговування), які повинні надаватися безоплатно, то з відповідача не підлягає стягненню заборгованість за комісіями за кредитним договором № Z75.00616.004032510 від 18.06.2018 в розмірі 20 056,64 грн грн. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за невиконання зобов`язання, встановленого кредитним договором № Z75.00616.004032510 від 18.06.2018 в розмірі 18 381,18 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом в розмірі 11 995,97 грн та заборгованості за відсотками - 6 385,21 грн. Судові витрати Беручи до уваги часткове задоволення позову,

Outcome: partial