Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

05.03.2026 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частини земельної ділянки, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.10.2006 року, посвідченого Токарчуком С.А., приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим №6065. Право власності на житловий будинок було зареєстроване в електронному реєстрі 07.02.2024 року, про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру речових прав. Отже, з цього моменту Позивачка стала законним власником вказаного вище житлового будинку. Позивач вирішила приватизувати 1/2 частки земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якої розташована відповідна частка. В ході підготовки документів з`ясувалось, що приватизувати ділянку неможливо, оскільки право власності на неї зареєстроване за колишніми власниками - [PERSON] та [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії МК №б/н, виданого 11.10.1993 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №485, про що свідчать копії державного акту та Інформація Відділу №4 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області, які додаюся. Разом з тим, у процесі підготовки документів було встановлено, що після видачі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку право власності на 'Л частку житлового будинку перейшло до іншої особи, а саме до [PERSON] , яка набула право власності на частину житлового будинку на законних підставах, однак перехід права власності на земельну ділянку під житловим будинком оформлений не був. На даний час Позивачка не має можливості переоформити право власності на вказану частку земельної ділянки, оскільки власники земельної ділянки померли та тому, що не можливо укласти угоду купівлі продажу земельної ділянки на якій розміщений житловий будинок без продажу житлового будинку. Так, 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,0700 га, фактично перейшла у власність Позивачки з моменту реєстрації права власності на житловий будинок, відповідно до умов ст. 120 ЗК України. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача, Первомайської міської ради Миколаївської області, в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власником 1/2 частини житлового будинку, з відповідними надвірними спорудами, [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.10.2006 року, посвідченого Токарчуком С.А., приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області за реєстровим №6065. Однак, право власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, площею 0,0700 га, кадастровий номер: 4810400000:08:042:0006, що знаходиться по [ADDRESS] , зареєстроване за колишніми власниками земельної ділянки, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю та витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку . Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України, ухваленій у справі за № 6-2цс15 від 11.02.2015 року. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З урахуванням наведеного вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved