Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

30 січня 2026 року [PERSON] , інтересах якої діє представник адвокат Казміренко Л.О., звернулася до суду з даним позовом, який в подальшому уточнила, та свої вимоги мотивує тим, що з 26 вересня 2007 року вона працювала в АТ «Сумихімпром» лаборантом хімічного аналізу. Наказом відповідача від 21 липня 2025 року № 267 її було звільнено з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Зазначає, що з грудня 2023 року підприємство перестало виплачувати їй заробітну плату, а з квітня 2024 року почало частково виплачувати, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 40283 грн 49 коп., яка не була виплачена їй при звільненні. Зауважує, що у встановлений законом строк вона не звернулася до суду у зв`язку з непереборними обставинами, пов`язаними з воєнним станом в Україні, проживанням позивачки в зоні можливих бойових дій м. Суми, наявністю в місті триваючих повітряних тривог, постійної відсутності електропостачання за графіком відключень та за графіками аварійних відключень, пов`язану з цим відсутністю тепла, води, мобільного зв`язку та Інтернету, ракетними атаками та іншими збройними ураженнями території міста Суми, небезпекою та ризиками для її життя та здоров`я. Крім того, позивачка сподівалася, що відповідачем буде здійснений з нею в повній мірі розрахунок по заробітній платі та очікувала надходження заробітної плати на свій картковий рахунок, тому пропустила встановлений законом строк звернення до суду. Посилаючись на вказані обставини, та уточнивши позовні вимоги, позивачка просить поновити строк звернення до суду як такий, що пропущений з поважних причин, та стягнути з відповідача на її користь заборгованість із заробітної плати в сумі 40283 грн 49 коп. (а.с. 13-15). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06 березня 2026 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 24 березня 2026 року. 23 березня 2026 року відповідач АТ «Сумихімпром» через систему «Електронний суд» подало відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачкою строку звернення до суду з даним позовом. При цьому, вважає, що наведені позивачкою причини пропуску строку є абстрактними, необґрунтованими, немотивованими, неаргументованими та такими, що не підтверджені жодним доказом. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки свого представника в судове засідання суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 26 вересня 2007 року працювала в АТ «Сумихімпром» лаборантом хімічного аналізу 3 розряду (лабораторії цеху нейтралізації та очищення промислових вод). Звільнена з підприємства на підставі наказу від 21 липня 2025 року за № 267 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за ст. 38 КЗпП України (а.с. 7-8). Згідно з наданого позивачем розрахункового листка за липень 2025 року відповідач АТ «Сумихімпром» не виплатило позивачці заробітну плату і борг за підприємством станом на кінець липня 2025 року склав 40283 грн 49 коп., що підтверджується також повідомленням начальника сектору з зарплати АТ «Сумихімпром» (а.с. 9). Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно вимог статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством. Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як передбачено ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно з ч. 2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116 КЗпП України). З наведеної норми вбачається, що визначений ч. 2 ст. 233 строк звернення до суду із позовом повинен обраховуватися з дня отримання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані йому при звільненні. Водночас, відповідач не надав, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження факту того, коли саме відповідач вручив позивачці письмове повідомлення про суми, нараховані їй при звільненні. Так, до позовної заяви позивачка додала письмове повідомлення начальника сектору податкового обліку про суму, яка належить їй до виплати при звільненні з 21.07.2025 року ст. 38 КЗпП України за власним бажанням та складає 40283 грн 49 коп. (а.с. 9). Однак, вказаний документ не містить дати та підпису позивачки, у зв`язку з чим неможливо встановити, коли саме позивачка отримала письмове повідомлення про суми, нараховані їй при звільненні. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду, позивачка зазначила, що з дати звільнення сподівалася на добровільне виконання підприємством обов`язку по сплаті заборгованості. Позивачка також вказала на ситуацію в м. Суми, яке є прикордонним містом, пов`язану з наслідками збройної агресії РФ проти України, у тому числі, про наслідки ракетних атак і щоденних обстрілів, відсутність світла за графіками відключення та аварійними відключеннями та інші обставини. На думку суду, вказані обставини є загальновідомі, тому не потребують доказування. Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, суд виходить з приписів ст.ст. 43, 55 Конституції України про те, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом (частини перша, друга, четверта, сьома статті 43 Основного Закону України). Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша статті 55 Конституції України). На переконання суду, враховуючи предмет спору, доводи позивача щодо поважності причин пропуску такого строку, суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення такого строку. Таким чином, ураховуючи обставини того, що станом на день звільнення [PERSON] з роботи заробітна плата у розмірі 40283 грн 49 коп. їй виплачена не була, а також вказана сума заборгованості не виплачена позивачу і станом на день розгляду даної справи в суді, протилежного відповідач не довів, а матеріали справи вказаних доказів не містять, тому вказана сума заборгованості із заробітної плати підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1331 грн 20 коп. (3328 грн * 0,4), ураховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved