Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Позивач 20.11.2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь суму боргу з урахуванням відсотків і встановленого індексу інфляції за час прострочення зобов`язання до часу винесення судом рішення та судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 13 вересня 2019 року він позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 116 000,00 грн, з кінцевим терміном повернення до 23.09.2019 року. Відповідач станом на день звернення до суду кошти не повернула, внаслідок чого він змушений звернутись до суду з позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.11.2019 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 09.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25.05.2020 року у справі № 766/23418/19 задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 13.09.2019 року в сумі 116 000,00 грн, 3% річних в сумі 2326,36 грн, інфляційні втрати в сумі 2320,00 грн, судовий збір в розмірі 1566,03 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.04.2021 р. заочне рішення скасовано вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Ухвалою підготовчого засідання від 29.09.2021 р. витребувані докази. Ухвалою від 26.11.2021 р. призначено судово-почеркознавчу експертизу, провадження по справі зупинене. 07.09.2023 року з Херсонського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (НДЕКЦ) МВС України надійшло повідомлення №СЕ-19/122-21/8381-ПЧ від 08.05.2023 р. про неможливість проведення судової експертизи у зв`язку із несплатою вартості експертизи. Ухвалою суду від 11.09.2023 поновлено провадження, призначене підготовче засідання. Ухвалою підготовчого засідання від 22.04.2024 р. суд направив справу для проведення раніше призначеної експертизи, провадження по справі зупинене. 19.09.2024 року з Херсонського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (НДЕКЦ) МВС України надійшов висновок експертизи №СЕ-19/122-24/3079-ПЧ від 29.07.2024 р. Ухвалою суду від 27.09.2024 поновлене провадження, призначене підготовче засідання. Ухвалою від 16.01.2025 закрите підготовче провадження, справа призначене до розгляду за суттю. Ухвалою від 16.10.2025 р. позов залишений без розгляду через повторну неявку позивача та відсутністю заяви про розгляд справи за суттю у його відсутність. Постановою Херсонського апеляційного суду від 04.11.2025 року ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 16.10.2025 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.12.2025 справа прийнята до провадження, призначене судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, представником позивача адвокатом Савченко В.Ю. подана заява про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позов підтримує, заявила про наявність витрат на правову допомогу, докази будуть надані протягом 5 днів з дня винесення рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи відповідачка та її представник адвокат Ювченко А.В. повідомлені належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавала. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. 13 вересня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики №б/н, за умовами якого [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 116000,00 грн, строком повернення до 23 вересня 2019 року. Факт отримання грошових коштів підтверджено розпискою, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи. За висновком експерта № СЕ-19/122-24/3079-ПЧ рукописний текст, який починається словами «Расписка. Я, [PERSON] …» та закінчується «… [PERSON] » у наданій розписці від імені [PERSON] від 13.09.2019, виконаний [PERSON] . Враховуючи висновок експерта посилання сторони відповідачки на підробку розписки до уваги судом не приймаються, а звернення органів поліції та порушення кримінального провадження за підробку документів (витяг з ЄРДР) не є належним доказом на спростування отримання відповідачкою грошових коштів від позивача, підтвердженого розпискою написаною власноруч відповідачкою, про що наданий висновок почеркознавчої експертизи. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносинами, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідач у встановлений договором позики №б/н від 13.09.2019 року (строк повернення 23.09.2019 року) грошові кошти не повернула. У відповідності ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свої зобов`язання і на підставі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №б/н від 13.09.2019 року в загальній сумі 116000,00 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України є два самостійні елементи компенсації за прострочення грошового зобов`язання: 3% річних від простроченої суми та індексація боргу відповідно до встановленого індексу інфляції. 3% річних - це визначена законом плата за користування боржником чужими грошовими коштами. На відміну від штрафних санкцій, які мають карну природу та застосовуються як засіб впливу на боржника за порушення зобов`язання, 3% річних від простроченої суми мають компенсаційний характер. Інфляційні втрати (індексація) спрямовані на відшкодування кредиторові знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Механізм індексації забезпечує збереження купівельної спроможності грошової суми, що належить кредиторові, на рівні, який був у момент порушення грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду сформувала усталену правову позицію щодо природи цих платежів. Зокрема, у постанові від 2 липня 2025 року у справі №903/602/24 визначено, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, які виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора. Закон України від 14 травня 2025 року №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» скасовує норму про загальне зупинення строків позовної давності на період воєнного стану. Закон набрав чинності 4 вересня 2025 року, тобто з цієї дати строки позовної давності відновили свій перебіг, що безпосередньо впливає на можливість стягнення 3% річних від простроченої суми та індексації боргу відповідно до встановленого індексу інфляції за ст. 625 ЦК України. Оскільки прострочення виконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, право на стягнення 3% річних від простроченої суми та індексації боргу обмежується останніми трьома роками до подання позову. Після відновлення перебігу це обмеження знову застосовується - кредитори можуть стягнути компенсації лише за останні три роки до подання позову, якщо не встигнуть звернутися до суду до спливу залишку строку позовної давності. Для кредитних і позикових відносин Закон має значення щодо стягнення сум, нарахованих до 24 лютого 2022 року, оскільки за період з цієї дати діє мораторій на нарахування 3% річних від простроченої суми та індексації боргу відповідно до встановленого індексу інфляції. Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2024 року у справі №206/2984/23 розглядав конкретний випадок багаторічної затримки виконання грошового зобов`язання. Суд підтвердив, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення. З 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Законодавець запровадив захист для позичальників у кредитних і позикових відносинах через встановлення спеціального мораторію. У п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором кредиту або позики позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати неустойки, штрафу чи пені за такий період прострочення. Темпоральні межі мораторію: дія мораторію розпочинається з 24 лютого 2022 року (дата введення воєнного стану) та триває протягом періоду дії воєнного стану плюс 30 днів після його припинення або скасування. Закон №2120-ІХ від 15 березня 2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», що вніс зміни до норм ЦК України, виключив можливість нарахування сум за ст. 625 ЦК України з 24 лютого 2022 року для кредитних і позикових відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, підлягають задоволенню вимоги про стягнення 3% річних з 24.09.2019 р. по 23.02.2022 р. Розрахунок за договором позики №б/н від 13.09.2019 року: строк виконання обов`язку 23.09.2019 року, тому кількість днів прострочення зобов`язання 885днів (з 24.09.2019 р. по 23.02.2024 р.), сума боргу 116000,00 грн, відповідно 3% річних становить 8428,27 грн. Інфляційні втрати суд розраховує за формулою: відсоток інфляційних втрат помножений на суму боргу за відрахуванням суми боргу. При цьому, загальний відсоток інфляції розраховує шляхом помноження усіх індексів інфляції за період прострочення платежу. Розрахунок інфляційних втрат за договором позики №б/н від 13.09.2019 року: загальний відсоток інфляції, за період з жовтня 2019 року по лютий 2022 року становить 1,19593626. Тому, інфляційні втрати становлять 22728,61 грн (116000,00*1,19593626-116000,00). Враховуючи вищевикладене, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню 116000,00 грн. борг за договором позики №б/н від 13.09.2019 р, 8428,27 грн 3 % річних та 22728,61 грн інфляційні втрати. Оскільки позов задоволений в повному обсязі витрати відповідачки покладаються на неї. В силу ст. 141 ЦПК України, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача 1566,03 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. За приписами ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ч. 8 ст. 158 ЦПК України якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Рішення в повному обсязі складене 14 квітня 2026 року. На підставі наведеного та

Outcome: approved