Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Короткий зміст заяви та доводів заявника 03.02.2026 року представник заявника подав суду вищенаведену заяву, яка обґрунтована таким. Заявник народився [INFO] в с. Верхній Студений Міжгірського (на даний час Хустського) району Закарпатської області в сім`ї [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьки заявника були членами колгоспу ім. Кірова с. Нижній Студений Міжгірського району Закарпатської області. Згідно з розпорядженням Міжгірської РДА Закарпатської області від 25.02.1993 року №74 колгосп ім. Кірова с. Нижній Студений було реорганізовано у колективне сільськогосподарське підприємство «Бескид» (далі КСП «Бескид»). На підставі розпорядження Міжгірської районної державної адміністрація Закарпатської області від 07.04.1997 року №197 за членами КСП «Бескид» було визнано право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності підприємства розміром 0,71 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). На підтвердження цього права батькові заявника [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК №010427, зареєстрований 05.03.1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №962, а матері заявника [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК №010428, зареєстрований 03.03.1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №911. Окрім того, у шлюбі батьки заявника збудували та набули у власність житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Батько заявника, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , який був постійним мешканцем [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті в [ADDRESS] , фактично проживала і була зареєстрована його дружина [PERSON] , [INFO] , проживав, але не був зареєстрований його син [PERSON] , [INFO] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповітів не залишав, спадкові справи до його майна не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. У відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] та заявник прийняли спадщину до майна померлого [PERSON] шляхом постійного спільного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття. Мати заявника, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , яка була постійною мешканкою [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в с.Верхній Студений, 625, фактично проживав, але не був зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] . [PERSON] на випадок смерті заповітів не залишала, спадкові справи до її майна не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. 29 січня 2026 року заявник звернувся до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Чіжмаря С.І. із заявою про відкриття спадкової справи за майном померлої [INFO] [PERSON] . Однак листом від 29.01.2026 року №65/01-16 нотаріус повідомив заявника про те, що він у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини не подав і спадщину він не прийняла шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем на момент її смерті, оскільки місце реєстрації проживання заявника на момент смерті [PERSON] відмінне від місця реєстрації померлої, відкрити спадкову справу за майном померлої [PERSON] неможливо, а тому нотаріус рекомендував заявнику звернутися до суду для вирішення питання щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої [PERSON] або встановлення факту прийняття спадщини шляхом постійного спільного проживання. Заявникові необхідно встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини для підтвердження прийняття спадщини. Винесені в справі процесуальні рішення Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 04.02.2026 року прийнято заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження. Позиції учасників справи 13.03.2026 року представник заявника подав суду заяву про залучення заінтересованих осіб: рідних братів заявника [PERSON] , 1956 р.н., мешканця м.Берегове Закарпатської області та [PERSON] , [INFO] , мешканця м.Ужгород Закарпатської області. Точні адреси місць проживання братів заявнику невідомі та отримати такі він не може з огляду на обмеження щодо доступу до персональних даних, тому просить суд витребувати з ЄДДР такі відомості. Представник заявника в залі судового засідання заяву підтримав та просив задовольнити. Стосовно заяви про залучення заінтересованих осіб зазначив таке. Заявнику невідоме точне місце проживання братів, оскільки він з такими не спілкується та не підтримує відносини. Представник заявника подав таку заяву у зв`язку з недопущенням спору в майбутньому, проте ні [PERSON] , ні [PERSON] спадщину до майна померлої матері [PERSON] у встановлений законом строк не прийняли, тому в разі неможливості здобуття відомостей про цих осіб не наполягає на їх залученні. Пилипецька сільська рада Хустського району Закарпатської області в особі уповноваженого представника в судове засідання на розгляд справи не з`явилася, проте сільський голова Пиринець В.В. подав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника сільради за наявними в справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку. Встановлені судом обставини Батько заявника [PERSON] помер [INFO] у віці 83 років у с.Верхній Студений, Міжгірського району Закарпатської області, про що 18.09.2015 року виконкомом Нижньостуденівської сільради Міжгірського району Закарпатської області складено відповідний актовий запис за №20, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно з довідкою старости сіл Н.Студений та В.Студений Пилипецької сільради від 26.01.2026 року №65, померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , був постійним мешканцем [ADDRESS] , разом з ним на момент його смерті в [ADDRESS] , фактично проживала і була зареєстрована його дружина [PERSON] , [INFO] , проживав, але не був зареєстрований його син [PERSON] , [INFO] . На випадок своєї смерті [PERSON] заповітів не залишав, спадкові справи до його майна не заводилися, свідоцтва про право на спадщину - не видавалися, що підтверджується витягами зі Спадкового реєстру від 22.01.2026 року №83937186 та №83940000. Мати заявника [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 89 років у с.Верхній Студений, Міжгірського району Закарпатської області, про що 02.11.2020 року виконкомом Нижньостуденівської сільради Міжгірського району Закарпатської області складено відповідний актовий запис за №22, що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно з довідкою старости сіл Н.Студений та В.Студений Пилипецької сільради від 26.01.2026 року №67, померла [INFO] [PERSON] , [INFO] , була постійною мешканкою [ADDRESS] , разом з нею на момент її смерті в с.Верхній Студений, 625, фактично проживав, але не був зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] . Як свідчать витяги зі Спадкового реєстру від 22.01.2026 року №83937203 і №83939974, [PERSON] на випадок смерті заповітів не залишала, спадкові справи до її майна не заводилися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Листом від 29.01.2026 року №65/01-16 приватний нотаріус Хустського РНО Чіжмарь С.І. роз`яснив заявнику положення статей 1269 ч.1 та 1270 ч.1 ЦК України та ту обставину, що [PERSON] не проживав спільно з померлою до дня її смерті, йому необхідно подати відповідну заяву про прийняття спадщину в строк, встановлений ч.1 статті 1270 ЦК України, у шість місяців з часу відкриття спадщини, який сплив 30.04.2021 року, у зв`язку з чим нотаріус рекомендував [PERSON] звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] . Згідно з листом ГУ Держгеокадастру в Закарпатській області від 20.01.2026 року №29-7-0.31-487/2-26 [PERSON] було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК №010427, зареєстрований 05.03.1999 року в Книзі №2 реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №962, на підставі розпорядження Міжгірської РДА від 07.04.1997 року за №197, розмір земельної частки (паю) становить 0,71 умовних кадастрових гектарів, а [PERSON] сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЗК №010428, зареєстрований 03.03.1999 року в Книзі №2 реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №911, на підставі розпорядження Міжгірської РДА від 07.04.1997 року за №197, розмір земельної частки (паю) становить 0,71 умовних кадастрових гектарів. Свідки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (односельчани і сусіди заявника), надали такі показання в залі судового засідання. [PERSON] постійно проживав з своїми батьками [PERSON] та [PERSON] на момент їх смерті за адресою: [ADDRESS] , допомагав їм по господарству та піклувався про них. На земельній ділянці зазначеного дворогосподарства є два житлові будинки, в одному з яких мешкали батьки [PERSON] , а в другому члени сім`ї [PERSON] (дружини і троє їх спільних дітей). Після смерті батька [PERSON] він фактично мешкав з мамою, доглядав її до її смерті та здійснив обряд поховання. Старші рідні брати [PERSON] (сини померлих батьків) виїхали з села Верхній Студений, навідували батьків дуже зрідка, були на похороні і свідкам відомо, що один з братів ( [PERSON] ) мешкає в місті Ужгород, а другий в місті Берегово. Після смерті матері свідки не бачили, щоб вони приїжджали до брата. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1,2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). На підставі ч.3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Згідно з пунктами 3.21, 3.22 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції на момент відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Згідно з пунктами 3.19, 3.20 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, у редакції чинній на момент звернення заявника до нотаріуса, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо). Зі змісту наведених норм закону вбачається, що під постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою. Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного. Судом встановлено, що відповідно до довідки старости сіл Н.Студений та В.Студений Пилипецької сільради від 26.01.2026 року №67, заявник фактично проживав, але не був зареєстрований у будинку під [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] , на момент її смерті, а саме [INFO] . Це стверджено в залі судового засідання і свідками [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заявник у заяві зазначає, що для підтвердження прийняття ним спадщини має значення встановлення факту його постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. При цьому спір про встановлення даного факту відсутній. Адже хоча в заявника є два брати, однак такі згідно з витягами з Спадкового реєстру спадщину до майна померлої [PERSON] не прийняли. Натомість заявник діяв добросовісно та повідомив суд про їх існування, однак у зв`язку з не підтриманням заявником з братами відносин йому невідоме місце проживання останніх, а суд не може отримати такі відомості у зв`язку з відсутністю інших необхідних даних про них, як точні дати народження та РНОКПП. Суд враховує позицію викладену Верховним Судом КЦС у постанові від 14.04.2021 року у справі № 205/2102/19, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд визнав помилковою відмову у відкритті провадження у справі за заявою особи про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини через вбачання спору про право, оскільки суди не зазначили, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановили між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно реальним, а не гіпотетичним. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає доведеним факт постійного проживання заявника разом з померлою [INFO] [PERSON] , [INFO] , на час відкриття спадщини.

Outcome: approved