Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

21 серпня 2025 року адвокат Луцишин Ганна Михайлівна звернулася до суду з позовом в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Бережанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; Бережанському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису №02 про народження [PERSON] , складеного Білокриницькою сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області 21 липня 2020 року, вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачка [INFO] народила доньку [PERSON] і запис про батька зроблено на підставі абзацу 1 частини 1 статті 135 СК України. Також, [INFO] у м.Варпалота (Угорська Республіка) позивачка народила [PERSON] , однак у свідоцтві про народження не зазначалося відомості про батька. Біологічним батьком, як зазначає позивачка, є [PERSON] , з яким вона проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Зазначає, що на підставі статті 126 СК України в інший спосіб як у судовому порядку батьківство дітей не можливо встановити і визнати, тому змушена звернутися до суду. Відповідач не скористався правом подання письмового відзиву на позовну заяву. Третя особа Бережанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмових пояснень на позовну заяву не подавала. Ухвалою від 10 вересня 2025 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі. Вирішила проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою від 29 вересня 2025 суд призначив у справі судову молекулярно-генетичну експертизу та зупинив провадження у справі.. Ухвалою від 04 березня 2026 року суд поновив провадження у справі. Ухвалою від 24 березня 2026 року суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки адвокатка Луцишин Г.М. позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, однак скерував на адресу суду заяву у якій просить розглядати справу у його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову. Представник третьої особи Бережанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не прибув, однак скерована на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, суд дійшов такого. При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Статтею 51 Конституції України, частинами 2, 3 статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно з статті 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Порядок визнання батьківства за заявою матері та батька дитини регламентований статтею 126 Сімейного кодексу України, відповідно до якої походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Разом з цим, згідно з статтею 128 Сімейного кодексу України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Суд встановив такі обставини справи. [INFO] народилася [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Білокриницькою сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області /арк.спр.4/ . Батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видано адміністрацією мера м. Варпалота Угорська Республіка /арк.спр.6-7/. Згідно даного свідоцтва запис зроблено щодо матері [PERSON] , запис про батька відсутній. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Згідно з висновком експерта №СЕ-19/114-25/26272-БД від 10 лютого 2026 року за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Імовірність даної події становить не менше ніж 99,99999999%. А також, [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Імовірність даної події становить не менше ніж 99,99999999% /арк.спр.52-58/. Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтею 122 Сімейного кодексу України (коли батьки перебувають у шлюбі між собою) та статтею 125 Сімейного кодексу України (батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу. При цьому, згідно з статтею 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з статтею 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Положеннями статті 7 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою ВР№789-XIIвід 27.02.1991року встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Стаття 8 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці зобов`язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім`я та сімейні зв`язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Згідно з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у справі № 361/2653/15-ц від 15.04.2021, предметом доказування у справах про визнання батьківства або про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Тлумачення норм статті 130 Сімейного кодексу України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це, у тому числі висновку судово-генетичної експертизи. Відповідно до частини 4 статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 29 квітня 2019 року у справі «Міфсуд проти Мальти» («Mifsud v. Malta», заява № 62257/15) зазначено, що ДНК-тест - це науковий метод, наявний (у той час - на початку 2000-х і донині) для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства. У постанові Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 зазначено, що «висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства». У постанові Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі №382/2559/15-ц зауважено, що тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Факт батьківства [PERSON] по відношенню до малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , підтверджується висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/114-25/26272-БД від10 лютого 2026 року. Сумнівів у правильності висновку дослідження не встановлено, доказів того, що висновок є недостатньо обґрунтованим чи суперечить іншим матеріалам справи немає. Негативних наслідків для дітей у випадку визнання відповідача їх батьком, судом не встановлено. Зазначені обставини у їх сукупності дають підстави для висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання батьківства, виключення відомостей з актового запису про народження дитини, а також про внесення змін до актового запису про народження дитини. За положеннями пункту 20 глави 1 розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до Положення про внесення змін, доповнень, поновлення та анулювання актових записів цивільного стану. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», резолютивна частина рішення щодо визнання батьківства повинна містити в собі всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАЦС (прізвище, ім`я по батькові матері й батька, число місяць і рік народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до статті 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. За положеннями пункту 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом МЮ України від 12.01.2011 №96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, серед іншого, рішення суду про визнання батьківства. Згідно з пунктом 2.16.4. Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. На підставі вищевикладеного, позов підлягає задоволенню повністю, оскільки в ході розгляду справи судом знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] є біологічним батьком дітей, що підтверджено висновком судової молекулярно-генетичної експертизи та як наслідок мають бути внесені зміни до актового запису про народження дітей. На підставі статтей 121, 122, 125, 126, 128 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved