Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

В червні 2024 року в інтересах позивача [PERSON] до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] звернувся представник адвокат Салій А. С., про визнання житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна у реєстрі прав власності на нерухоме майно 8929238) обєктом спільної сумісної власності подружжя - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Визнати за [PERSON] та [PERSON] , в порядку поділу майна подружжя, право спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер майна у реєстрі прав власності на нерухоме майно 8929238) по 1/2 частки за кожним. Визнати земельну ділянку площею 0,1537 га., цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7120310100:01:002:0024, обєктом спільної сумісної власності подружжя - [PERSON] та [PERSON] . Визнати за [PERSON] та [PERSON] , в порядку поділу майна подружжя, право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,1537 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7120310100:01:002:0024 по 1/2 частки за кожним. Стягнути з відповідача понесені судові витрати. На обґрунтування позову зазначає, що 16 лютого 2010 року позивач [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис 19. Від спільного проживання із відповідачем спільних дітей не мають. В квітні 2024 року [PERSON] звернувся до Городищенського районного суду Черкаської області із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій просив суд розірвати укладений між нами шлюб. 28 травня 2024 року Городищенський районний суд Черкаської області у цивільній справі № 691/465/24 ухвалив рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.02.2010 року Городищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 19, між [PERSON] та [PERSON] . Станом на 12.06.2024 року рішення у цивільній справі № 691/465/24 про розірвання шлюбу не набрало законної сили. За час проживання у зареєстрованому шлюбі ними, за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Соколовою О. М., від 15 грудня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2341, був набутий житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований у [ADDRESS] . Покупцем за договором купівлі-продажу зазначений [PERSON] , а тому реєстрація права власності проведена на його імя. Вказана обставина підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку від 15.12.2012 року та Витягом про державну реєстрацію прав № 36807464 від 18.12.2012 року. Цього ж дня, 15.12.2012 року ними, за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Соколовою О. М., від 15 грудня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2343, була набута земельна ділянка площею 0,1537 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7120310100:01:002:0024, що розташована у [ADDRESS] . Покупцем за договором купівлі-продажу зазначений [PERSON] , а тому реєстрація права власності проведена на його імя. Вказана обставина підтверджується договором купівлі - продажу земельної ділянки від 15.12.2012 року. Після припинення спільного проживання з відповідачем, позивач намагалася врегулювати питання розподілу спільного майна в добровільному порядку, проте відповідач не бажає розділити майно. Крім того, відповідач не повідомивши її, самостійно звернувся до органу реєстрації та зняв її та її сина від попереднього шлюбу, із зареєстрованого місця проживання за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням вище викладеного, змушена звернутись до суду для того щоб поділити майно, яке було спільно набуте за час перебування у шлюбі. Таким чином, аналізуючи норми закону та враховуючи, що придбані в період шлюбу житловий будинок та земельна ділянка є обєктом спільної сумісної власності подружжя, тому змушена просити суд про їх поділ між ними, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за кожним право власності на 1/2 частину спірного будинку та земельної ділянки та змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на ці обєкти на режим спільної часткової власності. Нормативно грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7120310100:01:002:0024 становить 99 411,60 грн, шо підтверджується Витягом № НВ-7100396922024 від 12.06.2024 року. Оскільки відповідач не надає можливості доступу до будинку, тому не має змоги визначити вартість домоволодіння по [ADDRESS] шляхом звернення до експертних установ. Тому, до позовної заяви додається клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, з метою визначення вартості спірного будинковолодіння. Вказані обставини свідчать про неможливість в момент предявлення позову встановити точну вартість всього майна. Зазначає, що в процесі розгляду справи очікуються витрати на правову допомогу, які повязані з представництвом інтересів позивача в суді та підготовкою процесуальних документів, загальний розмір яких, за погодженням з адвокатом, не буде перевищувати 30 000,00 грн., остаточний розмір яких буде наданий до суду та відповідачу до початку судових дебатів, а також витрат на проведення судових будівельно-технічних експертиз. 14.06.2024 в справі відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. 23.09.2024 у справі призначена судова будівельно-технічна експертиза. Провадження у справі зупинено. 02.09.2025 до суду надійшов висновок судового експерта № 728/24-23 від 26.08.2025 року та повернуті матеріали цивільної справи № 691/652/24. 03.09.2025 у вказаній справі відновлено провадження. 09.10.2025 від представника позивача надійшла заява, та копія свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 03 квітня 2025 року, за якою позивач [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . 09.10.2025 закрито підготовче провадження по справі, та призначено справу до судового розгляду по суті позовних вимог, яке 20.11.2025, 26.12.2025, 17.02.2026 року відкладено з поважних на те причин. 04.12.2025 від представника позивача адвоката Салія С. А. надійшло клопотання про долучення доказів, а саме, копії договору про надання правової допомоги від 07.05.2024 року, копії акту прийому передачі наданих послуг від 19.11.2025 року, копії квитанції № 21 від 19.11.2025 року, копії квитанції від 12.02.2025 року та докази направлення клопотання учасникам справи. 27.03.2026 у судове засідання сторони не зявилися, повідомлені належно. Від представника позивача [PERSON] , адвоката Салія С. А. надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримують та просили їх задовольнити. У клопотанні про доручення доказів, щодо судових витрат, зазначає, що остаточний розмір судових витрат становить 10500,00 грн - витрати на правову допомогу, що в свою чергу підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг від 19.11.2025 року згідно договору № б/н від 07.05.2024 року, квитанцією від 19.11.2025 року, та 11359,20 грн - витрати за проведення експертного дослідження, які стягнути з відповідача. Від представника відповідача [PERSON] , адвоката Милаш Г. А. надійшла заява, в якій просила розгляд справи проводити без її участі та без участі відповідача [PERSON] . Позовні вимоги, що стосуються поділу майна не заперечуються. Одночасно із цим, згідно позовної заяви [PERSON] просить стягнути судові витрати з відповідача по справі, проте зазначає, що відповідач являється особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання у відповідності до пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] виданого [PERSON] 01.05.2024 року та довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 076755 від 27.06.2012. Одночасно із цим, згідно позовної заяви [PERSON] просить стягнути з відповідача витрати позивача які сплачені за проведення експертизи в повному обсязі, а тому враховуючи ту обставину, що відповідач є особою з інвалідністю 2 групи та рівного розподілу будинку між позивачем та відповідачем, просить витрати за проведення експертизи розділити в рівних частинах. Разом із цим, просить зменшити витрати позивача за надання правової допомоги у розмірі 10500 грн, оскільки вважає їх не співмірними до обсягу роботи та складності справи. Зазначає, що підготовче провадження та розгляд справи по суті відбувався без представника позивача - адвоката Салія С.А., (згідно акту прийому передачі наданих послуг від 19.11.2025 року складає за представництво в суді 5000 грн), а тому вважає за можливе в частині стягнення витрат на правничу допомогу задоволити в сумі 5 тис грн. За відсутності учасників процесу, розгляд цивільної справи здійснено в порядку частини 2 статті 247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, та при розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 2, частини 1 статті 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина 2 статті 364 ЦК України). Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Встановлено, 16 лютого 2010 року [PERSON] (позивач по справі) уклала шлюб з [PERSON] (відповідач по справі), у відділі реєстрації актів цивільного стану Городищенського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 19, що підтверджено Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] . На підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Соколовою О. М., від 15 грудня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2341, [PERSON] набув право власності на житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку від 15.12.2012 року, Витягом з державного реєстру правочинів та Відомостями з державного реєстру речових прав (довідка № 36807464 від 18.12.2012). Згідно технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , власником значиться [PERSON] . Та, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Городищенського районного нотаріального округу Соколовою О. М., від 15 грудня 2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2343, [PERSON] , набув право власності на земельну ділянку площею 0,1537 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7120310100:01:002:0024, що розташована у [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі - продажу земельної ділянки від 15.12.2012 року та Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 382466541 від 11.06.2024, Витягом № НВ-7100396922024 від 12.06.2024 року. 28 травня 2024 року рішенням Городищенського районного суду Черкаської області у цивільній справі № 691/465/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. З метою визначення вартості спірного майно, судом призначено будівельно -технічну експертизу, за висновками якої ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS] , визначена порівняльним підходом, на час проведення експертизи становить 602 983 грн (Висновок експерта за результатами судової оціночно-будівельної експертизи № 728/24-23 від 26.08.2025 року). Відповідно до статті 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов. Згідно із частиною 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18 грудня 2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 2 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідач [PERSON] позов визнав. Згідно частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Вирішуючи питання поділу спільного майна подружжя, судом не встановлено обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя. Згідно роз`яснень Пленуму Верхового Суду України викладених у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Таким чином, враховуючи що будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя позивачем чи відповідачем не надано, визнання відповідачем позову, та те, що таке визнання не порушує прав та інтересів інших осіб, не суперечить закону, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову. Щодо судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до частини 1, пункту 2 частини 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частина 1 статті 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Оскільки позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , відповідно до поданих документів, в тому числі Довідок до акту огляду МСЕК являються особами з інвалідність ІІ групи, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У вказаній справі відповідно до ухвали суду від 23.09.2024 року призначено будівельно-технічну експертизу, яка була проведена експертом Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Ольгою Науменко (висновок № 728/24-23 від 26.08.2025). Витрати понесені позивачем за проведення вказаної експертизи на суму 11359,20 грн, що підтверджуються квитанцією до платіжної інструкції від 12.02.2025 року. Оскільки даний спір стосується інтересів обох сторін по справі, то витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи, з урахуванням практики ВС, що "відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішенням (особливо, якщо судом враховано відповідний висновок експертизи як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, "підриває" конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права", необхідно покласти на позивача і відповідача порівну. Тобто, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 50 % понесених витрат на проведення будівельно-технічної експертизи, що складає 5 679,60 грн. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Та, відповідно до пункту 1 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття "фактично понесені витрати на сплату гонорару" (див., наприклад, рішення від 16.02.2012 у справі "Савін проти України", пункт 97; рішення від 07.11.2013 у справі "Бєлоусов проти України", пункт 115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар. Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Зазначене узгоджується також з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20). Відповідно до додаткової постанови Верхового Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved