Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за електричну енергію, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] на користь ПрАТ Харківенергозбут заборгованість за електричну енергію, що утворилась за адресою: [ADDRESS] в розмірі 23 668 грн. 04 коп за період з 01.04.2022 по 01.10.2025; судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп. та судові витрати на отримання інформації з Державного реєстру речових прав у розмірі 80 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 26.10.2018 року № 1268 Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території, передбачено, що на території Харківської області таким постачальником визначено ПрАТ Харківенергозбут. ПрАТ Харківенергозбут має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 №505).За адресою [ADDRESS] , між [PERSON] та АТ Харківобленерго, яке виконувало функції постачальника електричної енергії до 2019 року було укладено Договір про користування електричною енергією від 24.03.2005 року. Так на виконання Постанови № 1268 від 26.10.2018 та п. 5.1.2 ПРРЕЕ попереднім постачальником електричної енергії до ПрАТ Харківенергозбут було передано інформацію щодо побутового споживача [PERSON] , на яку відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] . На підставі запиту ПрАТ Харківенергозбут до АТ Харківобленерго було виконано перевірку обсягів розподіленої електричної енергії та виконано контрольні знімання показів засобів вимірювальної техніки за адресою [ADDRESS] . У відповіді на запит, АТ Харківобленерго надало інформацію про фактичне споживання електричної енергії, з обсягами, спожитими по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.04.2022 по 01.10.2025, що були визначені згідно з показами лічильника, знятими персоналом АТ Харківобленерго.Таким чином у відповідності до вимог пунктів 4.3, 4.12, 4.13 ПРРЕЕ та пункту 9.1.1 ККОЕЕ, згідно переданих, від оператора системи розподілу АТ Харківобленерго даних щодо обсягів спожитої електричної енергії за адресою: [ADDRESS] у період з 01.04.2022 по 01.10.2025, Постачальником проведено нарахування заборгованості за спожиту електричну енергію у сумі 23668,04 грн Проте вказану суму боргу за виставленими рахунками споживач не сплатив, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за електричну енергію у сумі 23668,04 грн. Зазначив, що у відповідності до інформаційної довідки № 449603537 від 28.10.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, співвласниками житлового будинку в спільній сумісній власності з 17.03.2020 є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 1/1 частки на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий: 27.02.2020, видавник: Відділ приватизації житлового фонду Управління комунального майна та приватизації, на яких не заведено окремих особових рахунків. 20.11.2025 року ухвалою Індустріального райсуду м. Харкова зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача, через систему «Електронний суд», подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачу в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, процесуальним правом подання відзиву на позов не скористались. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного провадження у справі. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що ПрАТ «Харківенергозбут» надає послуги з постачання електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам. 24.03.2005 за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та АК «Харківобленерго», яке виконувало функції постачальника електричної енергії до 2019 року, було укладено Договір про користування електричною енергією Згідно з копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.10.2025, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того місце проживання [PERSON] , [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . 27.10.2025 АТ «Харківенергозбут» було направлено лист «щодо надання інформації», адресований директорові АТ «Харківобленерго», в якому просили надати докази фактичного споживання електричної енергії, обсяги розподіленої електричної енергії, зокрема по особовому рахунку №[NUMBER] за період з 01.04.2022 по 30.09.2025, за адресою: [ADDRESS] . АТ «Харківобленерго» було направлено до АТ «Харківенергозбут» лист від 03.11.2025 з документами на підтвердження фактичного споживання розподіленої електричної енергії по особовому рахунку №[NUMBER] за період з 01.04.2022 по 30.09.2025, за адресою: [ADDRESS] . Зі змісту довідки, виданої АТ «Харківобленерго» станом на 30.10.2025 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , відкритий особовий рахунок, а також зазначені обсяги фактичного споживання електричної енергії. Згідно з розрахунком основного боргу за електроенергію за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок №[NUMBER] , за споживачем рахується заборгованість за використану електричну енергію за період з 01.04.2022 року по 30.09.2025 року за вищевказаною адресою у сумі 23 668.04 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Постановою НКРЕКП від 26.10.2018 №1268 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної-послуги на закріпленій території. Згідно з Переліком постачальників універсальних послуг на території Харківської області, таким постачальником визначено ПрАТ «Харківенергозбут». Позивач має ліцензію з постачання електричної енергії (постанова НКРЕКП від 19.06.2018 №505). Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору. Умови цього договору є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Згідно з п. 4.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі ПРРЕЕ), розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. У відповідності до п. 4.7. ПРРЕЕ, оплата електричної енергії здійснюється побутовим споживачем, виходячи з умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і може, зокрема бути у формі оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку. Згідно з п. 4.8. ПРРЕЕ, форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору). Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на провадження відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ «Харківенергозбут» розміщені на його сайті для публічного доступу: zbutenergo .kharkov.ua. Абзацом п`ятим пункту 13 Перехідних положень ЗУ «Про ринок електричної енергії» встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. У відповідності до п. 13 Перехідних положень вказаного закону, передача постачальнику універсальних послуг персональних даних побутових та малих непобутових споживачів під час здійснення заходів з відокремлення оператора системи розподілу не потребує отримання згоди та повідомлення таких споживачів про передачу персональних даних і вважається такою, що здійснена в загальносуспільних інтересах з метою забезпечення постачання електричної енергії споживачам. Ураховуючи, що за адресою: [ADDRESS] , фактично спожито електричну енергію, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вважається укладеним на умовах типового договору та комерційної пропозиції, що розміщені на сайті zbutenergo.kharkov.ua. Згідно з п. 5.10 Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг оплата рахунка постачальника має бути здійснена споживачем у строк, визначений в комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору. За умовами п. 3 комерційної пропозиції розрахунковим періодом є календарний місяць; оплата електричної енергії, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії, здійснюється споживачем один раз за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом), на підставі виставленого рахунку споживачу постачальником, в якому зазначаються сума до сплати за електричну енергію, в тому числі послуги з розподілу електричної енергії. Відповідно до п. 6.2 договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору. За період з 01.04.2022 року по 01.10.2025 року за вказаною вище адресою, згідно з переданими відповідно до вимог п.11 Постанови № 312, п. 4.3 ПРРЕЕ, п.1.1 Розділу IX Кодексу комерційного обліку від оператора системи розподілу АТ «Харківобленерго» показаннями приладу обліку проведено нарахування за спожиту електричну енергію у сумі 23 668. 04 грн. Проте вказану суму боргу за виставленими рахунками споживачі не сплатили, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за електричну енергію в зазначеному розмірі. Правилами ч 1 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відтак, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Правилами п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. За правилами ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 13 Конституції України та ст. 319 Цивільного Кодексу України наголошує на те, що «власність зобов`язує». Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 317, ч.4 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власність зобов`язує. Статтею 322 Цивільного Кодексу України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У порушення обов`язку щодо своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг, відповідач неналежним чином виконував зобов`язання з оплати таких послуг. Згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідачів за користування електричною енергією, за адресою: [ADDRESS] , становить 23 668. 04 грн. Доказів того, що послуги відповідачам не надавалися, що вони не користувалися наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, сумніву не викликає та приймається судом. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, позивач просить стягнути витрати, пов`язані з отриманням інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав у сумі 80 грн. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з витребуванням доказів. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані з необхідністю витребування інформації з Державного реєстру речових прав в сумі 80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved