Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

23 лютого 2026 року до Славутицького міського суду Київської області за підсудністю з Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява за вищезазначеними позовними вимогами. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично між ними припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів, подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважають неможливим. На даний час шлюб існує формально. Часу для примирення та налагодження стосунків не потребують. Майнових спорів між Позивачем та Відповідачем, на даний час немає. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.08.2025 року позов передано на розгляд до Самарського районного суду міста Дніпра. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 04.09.2025 року позов передано на розгляд до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 20.01.2026 року позов передано на розгляд до Славутицького міського суду Київської області. Ухвалою Славутицького міського суду Київської області суду від 26.02.2026 року, після виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В призначене судове засідання 26 березня 2026 року сторони не з`явились. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надіслала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджено довідкою про доставку електронного документа в кабінет «Електронного суду». До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов отримав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2009 року Виконкомом Благовіщенської сільської ради, Кам`янсько-Дніпровського р-ну, Запорізької обл., копія якого долучена до справи, [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , 10 жовтня 2009 року зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 05. Після державної реєстрації шлюбу прізвища: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] (свідоцтво про народження Серії [NUMBER] ). Відповідно до відповіді, яка знаходиться в матеріалах справи, з Єдиного державного демографічного реєстру № 1737245 від 04.09.2025 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 16.11.2018 року. Як вбачається з відповіді № 2252750 від 20.01.2026 року щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери відповідач [PERSON] [INFO] обліковується в м. Славутичі, за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із змісту позовної заяви, спільне життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Спільне господарство не ведеться, спільний бюджет відсутній. На час розгляду справи спірні питання про поділ майна та утримання дитини сторони не мають. Вказані обставини відповідач не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання, почуття любові один до одного між сторонами втрачено. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача і відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, спірних питань утримання, місця проживання дитини та розподілу спільного майна на час розгляду даної справи у суду відсутні. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просила залишити набуте прізвище, то суд вважає, що після розірвання шлюбу необхідно залишити прізвище - « [PERSON] ». СУДОВІ ВИТРАТИ. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п.1.3 ч.2 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачем було сплачено судовий збір в повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 1211 гривні 20 копійок.

Outcome: approved