Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-09 00:00:00

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 15.11.2024 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір (оферти) №15.11.2024-100000021 відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4000 гривень, строком на 140 днів. Однак, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконав, внаслідок чого станом на 03.04.2025 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить 11 560 гривень. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» - Чехун Ю.В. в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві також просила суд провести розгляд справи без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до Заявки та умов і правил кредитного договору №15.11.2024-100000021 від 15.11.2024 року відповідач [PERSON] отримав від позивача кредит у розмірі 4000 гривень, строком на 140 днів, зі сплатою 1% на день за користування кредитом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе за кредитним договором зобов`язання, а саме не здійснював виплату належних до сплати сум кредиту та не сплачував відсотки за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості станом на 03.04.2025 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем становить 11 560 гривень, з яких: 4000 гривень тіло кредиту, 4760 гривень проценти, 200 гривень комісія, 600 гривень додаткова комісія, 2000 гривень неустойка. Правовідносини між сторонами регулюються Цивільним кодексом України. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.18 прикінцевих та перехідних положени ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, а саме до задоволення підлягає вся заборгованість по тілу кредиту, процентах та комісії (9560 гривень), за виключенням неустойки (2000 гривень), яка у період воєнного стану нарахуванню та стягненню не підлягає. Ухваливши рішення по суті справи суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України, згідно з частиною першою якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2003,30 гривень ( 9560 : 11560 х 100 = 84,70%) сплаченого судового збору.

Outcome: partial