Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із Міністерства освіти і науки України в особі міністра Лісового Оксена Васильовича на користь [PERSON] моральну шкоду за незаконне звільнення в сумі 134 718,48 грн, розподілити судові витрати. Позивач зазначає, що Наказом МОН від 13.07.2023 № 234-к-23 «Про призначення на посаду ректора» його призначено на посаду ректора строком на 5 років з 14 липня 2023 року до 13 липня 2028 року як обраного за конкурсом на умовах, викладених у контракті. 13 липня 2023 року між [PERSON] та МОН укладено контракт № АЗ-ІІ строком до 13 липня 2028 року. Наказом ХДАЕУ від 24.12.2024 № 625/КП «Про припинення роботи [PERSON] на посаді ректора ХДАЕУ» припинено роботу [PERSON] на посаді ректора 30.12.2024 на підставі наказу МОН № 381-к-24 від 03.12.2024. Позивач неодноразово письмово звертався до відповідача з обґрунтованими поясненнями і вимогами не вчиняти незаконних дій та не застосовувати до нього протиправну процедуру звільнення. Однак усі звернення були проігноровані, а рішення про звільнення було ухвалене всупереч вимогам законодавства, установленим процедурам та принципу правової визначеності. Зазначене звільнення нібито за непроходження спеціальної перевірки НАЗК мало широкий суспільний резонанс: інформація про нього була поширена численними засобами масової інформації, у тому числі із формулюваннями, що дискредитували [PERSON] як науковця, депутата, управлінця та публічну особу. Поширення негативної інформації у ЗМІ підірвало його ділову репутацію, поставило під сумнів його професійну доброчесність та завдало істотної шкоди честі та гідності. Додатковою обставиною, яка посилила моральні страждання Позивача, є вибіркове та дискримінаційне застосування відповідачем підстав для звільнення. За аналогічних умов інші ректори не були звільнені, що свідчить про необґрунтованість, упередженість рішення. Зазначений наказ визнано незаконним та скасовано рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2025 року у цивільній справі № 766/87/25. яке в цій частині залишено без змін Постановою Херсонського апеляційного суду від 06 серпня 2025 р. Внаслідок неправомірних дій відповідача [PERSON] зазнав тривалих негативних психоемоційних переживань: постійного стресу, порушення сну, емоційної нестабільності, вимушеності пояснювати своїм колегам, партнерам, студентській спільноті та суспільству обставини звільнення. Незаконне усунення його з посади, яка є не лише роботою, але й важливою частиною його професійного життя та суспільного статусу, призвело до погіршення його емоційного стану, втрати відчуття професійної стабільності, порушення звичного способу життя та суттєвого зниження соціального авторитету. Моральна шкода, якої зазнав [PERSON] , полягає у приниженні честі та гідності, порушенні ділової репутації, погіршенні психологічного стану, а також у відчутті безпорадності перед незаконними діями органу, який мав гарантувати дотримання законності та нейтральності у кадрових рішеннях. У сукупності наведені обставини свідчать про пряму причинно-наслідкову залежність між незаконними діями відповідача та завданою моральною шкодою, що обґрунтовує заявлену вимогу про її відшкодування у визначеному судом розмірі. З огляду на принцип справедливості, вважає обґрунтованим та співмірним стягнення моральної шкоди за його незаконне звільнення саме з завдавача цієї шкоди своїми незаконними рішеннями та діями - Міністерства освіти і науки України в особі міністра Оксена Лісового. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі стягнутого з ХДАЕУ середньоденного заробітку за час вимушеного прогулу 134718, 48 грн. МОН в особі Міністра Лісового О.В. не лише незаконно з особистих мотивів звільнив позивача, а ще й цинічно до останньої можливості оскаржував рішення суду про поновлення і при цьому взагалі не поніс жодних наслідків. Враховуючи зазначене, просить суд задовольнити позов. Представником відповідача В Халько через систему «Електронний суд» 23.01.2026 надано до суду відзив на позовну заяву, в якій вона просила відмовити у задоволенні позову. Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір. При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (стаття 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, [PERSON] зазначає, що на його думку Херсонський державний аграрно-економічний університет як підпорядкована державна установа не повинна нести весь тягар відповідальності за завдану шкоду органу його управління, тому обґрунтованим та співмірним є стягнення моральної шкоди саме з Міністерства освіти і науки України в розмірі 134718, 48 грн. Однак, враховуючи викладене, Міністерство вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо обґрунтування суми заявленої моральної шкоди у зазначеному розмірі, а тому відшкодування моральної шкоди є необґрунтованою, оскільки Міністерство як суб`єктом владних повноважень діяло в межах та у спосіб визначений законодавством України. Щодо тверджень позивача щодо оскарження Міністерством освіти і науки України рішень суду у справі №766/87/25, зазначаємо що державні органи мають право на оскарження рішень суду, якщо вважають їх незаконними. Позивачем через систему «Електронний суд» 28.01.2026 надано до суду відповідь на відзив, в якій він зазначив, що у позовній заяві зазначено і відповідачем не спростовано той факт, що він вибірково ставився до прийняття своїх владних рішень стосовно різних осіб: так, за однакових умов та обставин, позивача було звільнено з посади ректора, а інших ректорів ні. Загалом систематичний тиск, мобінг та переслідування позивача з боку Міністерства освіти і науки України в особі міністра Лісового О.В. триває протягом кількох років. Зокрема, таке переслідування проявлялося, починаючи з ініціювання Міністерством звернення до НАЗК щодо роботи позивача за сумісництвом на посаді професора, яке було безпідставно кваліфіковано як діяльність в умовах конфлікту інтересів, та подальшого розгляду відповідних матеріалів органами Національної поліції у 2023 році. Надалі зазначене переслідування набуло системного характеру та виражалося, зокрема, у публічному дискредитуванні та постійному тиску на позивача під час нарад МОН. Систематичні та вибіркові дії Міністерства освіти і науки України щодо позивача свідчать про зловживання владними повноваженнями та переслідування, що виходить за межі добросовісної реалізації дискреції органу державної влади. Причинно-наслідковий зв`язок між незаконними діями відповідача та завданою моральною шкодою є очевидним і прямим. Факт незаконного звільнення позивача встановлений судовими рішеннями в справі 766/87/25 та відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України має преюдиційне значення і не підлягає повторному доведенню. Саме незаконне звільнення стало тією подією, яка спричинила перелічені психоемоційні страждання та негативні немайнові наслідки. Розмір заявленої моральної шкоди є помірним, співмірним та обґрунтованим, з огляду на характер правопорушення незаконне звільнення з керівної публічної посади, тривалість негативних наслідків та глибину душевних страждань позивача, очевидне зниження соціального та професійного авторитету, а також відсутність будь-яких негативних наслідків для органу, який ініціював незаконне звільнення. Відтак, позивач обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди в розмірі середнього заробітку у сумі 134718,48грн, виходячи із розрахунку, проведеного Херсонським апеляційним судом у Постанові від 06 серпня 2025 року у справі 766/87/25: за період незаконного звільнення з 31 грудня 2024 року по 11 квітня 2025 року (74 робочих дня) 74 641,53 : 41 * 74 = 134 718,48 грн Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 05.01.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Розглянувши матеріали позову та дослідивши докази по справі, суд дійшов таких висновків. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 11.04.2025 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства освіти і науки України від 03.12.2024 р. № 381-К-24 «Про звільнення [PERSON] »; визнано протиправним та скасовано наказ Херсонського державного аграрно- економічного університету від 24.12.2024 № 625/КП «Про припинення роботи [PERSON] на посаді ректора ХДАЕУ»; поновлено [PERSON] на посаді ректора Херсонського державного аграрно-економічного університету з дня звільнення 30.12.2024 року; стягнуто з Міністерства освіти і науки України на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі, тобто за період з 30.12.2024 року по 11.04.2025 року у розмірі 136539, 00 грн; стягнуто з Міністерства освіти і науки України у дохід держави судовий збір в сумі 1288,00. Стягнуто з Херсонського державного аграрно-економічного університету у дохід держави судовий збір в сумі 1288,60 грн. Зазначеним рішенням, зокрема, встановлено наступне. Наказом МОН України від 13 липня 2023 року №234-к-23 [PERSON] призначено на посаду ректора строком на 5 років з 14 липня 2023 року до 13 липня 2028 року, як обраного за конкурсом на умовах, викладених у контракті. 13 липня 2023 року між [PERSON] та МОН України укладено контракт № АЗ-ІІ строком дії до 13 липня 2025 року. Листом від 16 жовтня 2024 року Національне агентство з питань запобігання корупції направило на адресу Міністерства освіти і науки України інформацію про результати спеціальної перевірки стосовно [PERSON] , до якого долучено Результати спеціальної перевірки щодо достовірності відомостей, зазначених у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2022 рік. Відповідно до Інформації НАЗК про результати проведеної спеціальної перевірки стосовно [PERSON] було встановлені ознаки відображення у декларації недостовірних відомостей, оскільки такі відомості стосуються майна або іншого об`єкта декларування що має вартість і можуть відрізнятися від достовірних на суму, яка перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установлених на дату подання такої декларації які потребують додаткових пояснень кандидата на посаду відповідно до частини 2 статті 58 Закону на загальну суму 2 385 480,80грн. При цьому НАЗК зазначено, що рішення щодо результатів розгляду (врахування) надання кандидатом на посаду пояснень та виправлення розбіжностей приймається органом, на посаду в якому претендує особа. Листом МОН України від 25 жовтня 2024 року № 15/3947-24 позивачу надано можливість письмових пояснень. Вказаний лист отриманий останнім 05 листопада 2024 року. 29 листопада 2024 року МОН України складено Довідку про результати спеціальної перевірки щодо [PERSON] № 117/6-84, в якій зазначено, що відомостей, які не відповідають встановленим законодавством вимогам для зайняття [PERSON] посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком виявлено. 03 грудня 2024 року МОН України прийнято наказ №381-к-24 «Про звільнення [PERSON] ». 24 грудня 2024 року ХДАЕУ прийнято № 625/КП «Про припинення роботи [PERSON] на посаді ректора ХДАЕУ». З наказом МОН України від 03 грудня 2024 року №381-к-24 та з Довідкою про результати спеціальної перевірки щодо [PERSON] від 29 листопада2024 року № 117/6-84 позивач ознайомився 24 грудня 2024 року. Відповідно до листа НАЗК від 17 грудня 2024 року № 49-01/96737-24, Агентство повідомило [PERSON] , що надані ним пояснення є обґрунтованими, а ознаки відображення у декларації недостовірних відомостей спростовані. На звернення [PERSON] від 26 грудня 2024 року щодо скасування довідки про результати спеціальної перевірки та наказу про звільнення від 03 грудня 2024 року №381-к-24, МОН України повідомило, що звернення буде розглянуто у строки визначені Законом України «Про звернення громадян», однак на момент розгляду справи не розглянуто. Постановою Херсонського апеляційного суду від 06 серпня 2025 року апеляційну скаргу представника Міністерства освіти і науки України задоволено частково. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2025 року в частині стягнення з Міністерства освіти і науки України на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення; стягнуто з Херсонського державного аграрно-економічного університету на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 грудня 2024 року по 11 квітня 2025 року у розмірі 134718,48грн. Це ж рішення змінено в частині розподілу судових витрат. В решті рішення залишено без змін. Херсонський апеляційний суд в зазначеній постанові констатував, що фактично складаючи довідку про результати спеціальної перевірки щодо позивача як претендента на посаду ректора ХДАЕУ директор департаменту кадрового забезпечення МОН України Фурлет Н. обмежилась лише інформацією, наданою НАЗК, якою встановлено наявність ознак відображення [PERSON] у декларації недостовірних відомостей, на підставі чого дійшла висновку про виявлення відомостей, які не відповідають встановленим законодавством вимогам для зайняття [PERSON] посади, яка передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, або посади з підвищеним корупційним ризиком. При цьому вказана довідка не містить мотивів відхилення або врахування наданих позивачем пояснень, а отже, прийнята без врахування критеріїв, що випливають із принципів законності та обґрунтованості рішень, прийнятих суб`єктом владних повноважень. Отже, в справі 766/87/25 за позовом [PERSON] до Міністерства освіти і науки України, Херсонського державного аграрно-економічного університету про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу судами встановлено порушення прав позивача незаконним звільненням з посади, а тому він має право на відшкодування моральної шкоди. Статтею 237-1 Кодексу законів про працю України передбачено відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода полягає у стражданні або принижені, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22) зазначено, що: «зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи». Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21) вказано, що «абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати». Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Судом встановлено, що порушення відповідачем трудових прав позивача в частині незаконного звільнення призвели до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, також призвели до дискредитування [PERSON] як публічної особи. Проте позивачем не доведено та не встановлено судами у справі 766/87/25, що звільнення працівника відбулося в результаті мобінгу (цькування) або особистого зацікавлення, на яке також посилався [PERSON] у позові та відповіді на відзив. Також відповідачем не було надано доказів про відсутність його вини у незаконному звільненні позивача. Отже, виходячи з обґрунтованості позову щодо наявності такої шкоди саме у зв`язку з порушенням трудових прав позивача відповідачем, засад розумності та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір грошової компенсації моральної шкоди у сумі 18000,00 грн. Разом з тим, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (абзац 1 частини першої статті 92 ЦК України). Дієздатністю юридичної особи, як і особи фізичної, є її здатність набувати для себе цивільні права та здійснювати їх, а також набувати та виконувати цивільні обов`язки. Ключовим для дієздатності юридичної особи є діяльність її виконавчого органу. Цей орган може бути одноособовим і колегіальним (наприклад, директор або правління). Директор юридичної особи у разі вчинення правочину юридичною особою виступає в такому разі не як фізична особа, а як орган юридичної особи, тобто є її частиною. Тобто виступ в обороті від імені юридичної особи здійснюється, як правило, її виконавчим органом. При цьому виконавчий орган (наприклад, керівник колегіального виконавчого органу) діє не від свого імені, а від імені юридичної особи. Отже, відповідачем у справі є саме Міністерство освіти і науки України, а міністр Міністерства є лише його представником. Згідно ч. 1ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції 2.440816373.1 позивачем було сплачено 1347,18 грн за подачу позову до суду, які підлягають частковому задоволенню в сумі 180 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: partial