Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (далі - ТОВ «Свеа Фінанс») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначав, що 19.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 28605, відповідно до якого стягнуто з нього на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» суму заборгованості у розмірі 50 424 грн. 47 коп. 16.10.2020 на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишеним А.М. було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» суму заборгованості у розмірі 50 424 грн. 47 коп. 22.02.2021 на підставі вищезазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишеним А.М. було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» суму заборгованості у розмірі 50 424 грн. 47 коп. Разом з тим, зазначений виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідачем не було надано документів, які можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Посилаючись на зазначені обставини, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 28605, вчинений 19.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з нього на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором № 2017060622058 від 06.06.2017 у розмірі 50 424 грн. 47 коп. Крім того, просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 8 000 грн. Відповідно до ухвали судді Подільського районного суду м. Києва від 25.11.2025 відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник ТОВ «Свеа Фінанс» Владко Р.О. подав заяву про визнання позову. Крім того, у вказаній заяві просив відмовити у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 19.08.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 28605 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за кредитним договором № 2017060622058 від 06.06.2017 за період з 03.12.2019 по 22.06.2020 у розмірі 50 424 грн. 47 коп., яка складається з: 24 186 грн. 77 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 25 737 грн. 70 коп. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, витрат за вчинення виконавчого напису у розмірі 500 грн. 16.10.2020 на підставі зазначеного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишеним А.М. було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» суму заборгованості у розмірі 50 424 грн. 47 коп. 22.10.2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишеним А.М. було повернено виконавчий документ стягувачу за виконавчим провадженням ВП № [NUMBER]. 18.02.2021 ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишена А.М. із заявою про примусове виконання рішення на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. № 28605 від 19.08.2020. 22.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. № 28605 від 19.08.2020 було відкрито виконавче провадження ВП № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» суму заборгованості у розмірі 50 424 грн. 47 коп. Частиною 1 ст. 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки представник відповідача ТОВ «Свеа Фінанс» на адресу суду подав заяву, у якій вказав на те, що визнає позов у частині вимог про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Частинами 1-4 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. На обґрунтування вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу позивачем надано копії договору про надання правничої допомоги № 20/10-25 від 20.10.2025; прибуткового касового ордеру № 53 та квитанції до прибуткового касового ордеру № 53 від 28.10.2025; акту до договору про надання правничої допомоги № 20/10-25 від 20.10.2025. Відповідно до ч.ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заперечуючи проти суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. представник відповідача вказав на те, що сума витрат є завищеною, необґрунтованою, не співмірною зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved