Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.11.2020 [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб. З початку спільного проживання відносини були нормальними та злагодженими. В даному шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є неповнолітньою. З березня 2025 року його з відповідачкою сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. На даний момент ведення між нами спільного господарства припинено, та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Тому, за наявності таких обставин, вважає, що подальше спільне життя у шлюбі є неможливим, вони більше ніколи не будуть сім`єю. Їх сім`я фактично не існує. Вони перестали цікавитись інтересами одне одного, кожен вже давно живе своїм життям, а шлюб існує лише «на папері». Донька проживає із відповідачкою. Ухвалою суду від 19.12.2025 розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Сторони про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін повідомлені належним чином. Відповідач подала до суду заяву, згідно якої справу просить розглядати без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Час на примирення просить не надавати. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. 19.11.2020 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, зареєстрований Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис № 1919. У шлюбі подружжя має неповнолітню дочку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як передбачено ч.1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вказані положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Суд враховує, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Розірвання шлюбу засвідчує розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки. Однак сторони не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально й зберегти сім`ю неможливо. Приймаючи до уваги причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, суд вважає позов обґрунтованим, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, що має істотне значення. Отже, слід розірвати шлюб між сторонами. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім цього, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн. У зв`язку з зазначеним, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 605,60 грн. судового збору, а решту стягнути з відповідача на користь позивача, тобто також 605,60 судового збору. На підставі ст. ст. 24, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved