Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою та свої вимоги мотивує тим, що 04.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 101200732. Договір укладений в електронній формі та підписаний згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідачу було перераховано кошти в сумі 5000 грн. на картковий рахунок зі строком повернення 15 днів та сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 4 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Проте відповідачем умови договору не виконані, сума кредиту не повернута. 08.07.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 04Т, відповідно до якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги до відповідача. Станом на дату звернення до суду заборгованість за кредитним договором становить 23000 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 5000 грн., за відсотками 18000 грн. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти вирішення справи у заочному порядку. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи була повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Ухвалою суду відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 04.04.2021 року між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит № 101200732, які разом з паспортом споживчого кредиту, складають єдиний договір. Сума кредиту складає 5000 грн., мета споживчі (особисті) потреби, строк позики 15 днів, процентна ставка 4 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, дата повернення кредиту 19.04.2021 р. (включно). Кошти в сумі 5000 грн. перераховано ТОВ «Мілоан» 04.04.2021 року на картковий рахунок. Розділом №1 «Умови виконання» зазначеного договору визначено порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за цим договором, а саме: платежі з повернення кредиту, сплати відсотків за його користування терміни їх сплати, в порядку та на умовах, визначених цим договором . Сторонами договору також узгоджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахування вартості супутніх послуг. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. За частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. 08.07.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 04Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Мілоан», а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги грошових коштів в сумі 23000 грн.00 коп. до відповідача. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №04Т від 08.07.2021 характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ «Діджи Фінанс» набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 23000 грн. 00 коп., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 18000 грн.- сума заборгованості за відсотками. Наданий позивачем розрахунок відповідачем не оспорюється. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач не погасив узятий ним кредит, не сплатив відсотки, а тому відповідно до зазначених вище норм цивільного законодавства заборгованість в сумі 23000 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що 05.05.2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» уклало договір про надання правничої допомоги № 42649746 з ФОП (з ознакою самозайнятої особи) Міньковська Анастасія Володимирівна, яка є адвокатом. Згідно акту надання послуг № 101200732 від 29.07.2025 року загальна вартість наданої правової допомоги склала 5000 грн. 00 коп. Заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає розподілу, відповідачем не подана. При розподілі витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з того, що такі витрати підтверджені належними доказами та клопотання про їх зменшення не подано іншою стороною. Тому відсутні передбачені ст. 137 ЦПК України підстави для зменшення витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. 00 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України, ч.3 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи подання позивачем позову в електронному вигляді з використання підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», з відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved