Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

До Шевченківського районного суду м. Дніпра надійшла позовна заява [PERSON] в особі представника [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований 28 січня 2005 року відділом РАЦС Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 17. Позивачка [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили шлюб розірвати, судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1211,20 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн. стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали в частині розірвання шлюбу. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 28 січня 2005 року відділом РАЦС Димитровського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 17. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо спільне господарство не ведуть, не пов`язані спільним побутом. Позивачка не бажає надалі перебувати у цьому шлюбі, її намір розірвати шлюб з відповідачем є остаточним. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою. Майнового спору сторонами не заявлено. За таких обставин, суд вважає, що шлюб між сторонами розпався, існує лише формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу сторін суперечить інтересам подружжя, а тому його слід розірвати. Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Підстави стверджувати, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб відсутні; також у суду відсутні обґрунтовані сумніви щодо достовірності визнаних відповідачем обставин або добровільності їх визнання. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що сторони не мають наміру підтримувати шлюбні стосунки, підстав для надання строку на примирення немає, так як позивач наполягає на розірванні шлюбу між ними, суд вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і поновлена бути не може, подальше збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, які мають істотне значення, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судових й збір в розмірі 1211,20 грн, який підлягає стягненню з відповідача. Також позивачем понесені та документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому стягненню в сумі 2000 грн.

Outcome: approved