Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що 15.08.2024 [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» кредитний договір № 8188214, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 15000,00 грн. На підставі договору факторингу, право вимоги за названим кредитним договором перейшло від первинного кредитодавця до позивача. Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 49500,00 грн, з яких заборгованість по кредиту становить 15000,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 27000,00 грн., заборгованість за пенею, штрафами 7500,00 грн. які разом з судовим збором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача. Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 15.08.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Представник позивача подав заяву згідно якої просив справу розглянути за його відсутністі, позов задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідача було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, однак він в судові засідання не з`явився, причини не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. За таких обставин судом згідно ч. 2 ст. 247, ст.ст. 280-281 ЦПК України, постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 15.08.2024між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] підписано Договір про надання споживчого кредиту№8188214 (далі за текстом Кредитний договір), відповідно до умов якого останньому має бути надано кредит в сумі 15000,00 грн. строком на 360 днів із сплатою кожні 30 днів платежів, погоджених у графіку платежів Додаток 1 за фіксованою відсотковою стандартною ставкою 1,5% в день та зниженою ставкою 1,275% в день. (п.п 1.1 1.5 Кредитного договору). Кредитний договір підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором С1722. З боку ТОВ «Авентус Україна» підписано електронним підписом, як свідчать матеріали надані позивачем на вимогу суду у порядку ст. 100 ЦПК України. Згідно п. 2.1 Кредитного договору сума кредиту мала бути перерахована на рахунок відповідача до картки [NUMBER] . У випадку невиконання чи неналежного виконання споживачем зобов`язання щодо повернення суми кредиту та/або сплати прцентів споживач сплачує штраф у розмірі 1350 грн. на 4-ий день такого невиконання та у розмірі 300 грн. починаючи з 5-го дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання (п. 6.4 Кредитного договору). На підтвердження перерахування коштів надано лист ТОВ «Пейтек» від 16.05.2025 № 143-25 згідно якого повідомлено, що на користь фізичної особи 15.08.2024 перераховано 15000,00 грн., призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] . ТОВ «Авентус Україна» розрахувало заборговність за договром № 8188214 від 15.08.2024. Загальна заборгованість складає 49500 грн., з яких за кредитом 15000 грн., за відсотками 27000, за штрафом 7500 грн. За договором факторингу № 1502025 від 15.05.2025 ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) відступила право вимоги за кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (п.п. 1.1 1.2 Договору факторингу). Надана копія догвору факторингу є не повною та не визначає момент набрання чинності цим договором. 15.05.2025 ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» склали Акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 1502025 від 15.05.2025. В акті визначено, що в реєстрі боржників кількість останніх 2471, загальна заборгованість складає: 37329878,13 грн. Також, надано реєстр боржників Додаток № 1 до договору факторингу № 1502025 від 15.05.2025 без позначки витяг. У данному реєстрі за порядковим № 2454 вказано дані відповідача номер кредитного договору 8188214 сума загальної заборгованості 49500 грн., з яких сма боргу за основною сумою боргу 15000 грн., сума заборгованості за відсотками 27000 грн., сума заборгованості за пенею, штрафами 7500 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики, за правилами частини другої статті 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21). За правилами частин 1-3 ст. 50 Закону України «Про платіжні послуги» встановлено, що небанківські надавачі платіжних послуг забезпечують виконання платіжних операцій користувачів через розрахункові рахунки, відкриті в банках або в розрахунковому банку платіжної системи, учасниками якої вони є. Розрахунки між небанківськими надавачами платіжних послуг для забезпечення виконання платіжних операцій користувачів (крім платіжних операцій у межах одного надавача платіжних послуг) здійснюються шляхом проведення суми платіжної операції між розрахунковими рахунками небанківських надавачів платіжних послуг, що відкриті в банках (розрахунковому банку платіжної системи). Банки забезпечують виконання платіжних операцій своїх клієнтів, у тому числі операцій небанківських надавачів платіжних послуг, шляхом виконання міжбанківських платіжних операцій або платіжних операцій, що виконуються в межах одного банку. Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Поняття бухгалтерського обліку визначено частиною 1 статті 1 названого закону як процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. В цій статті визначається поняття господарської операції - дії або події, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства та первинного документу - документу, який містить відомості про господарську операцію. Основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України встановлено Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (далі за текстом - Положення). Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 62 Положення). За правилами п. 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Однак, на момент розгляду справа не містить документів, які б слугували первинними документами згідно Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України та належним чином підтверджували б операцію з безготівкової видачі кредиту [PERSON] . Відсутні в справі дані яким чином відповідач отримав одноразовий ідентифікатор. Доказів, які з достатньою вірогідністю можуть підтвердити належність відповідачу картки 536639ХХХХХХ2336 справа не містить. Лист ТОВ «Пейтек» про здійснення платежу не ідентифікує в повному обсязі картку, називаючи ли маску картки та не називає отримувача платежу (зазначено, що кошти перераховано фізичній особі). Розрахунок заборгованості, поданий позивачем не може підтверджувати заборгованість, оскільки є похідним, обробленим документом, що складається на підставі первинних даних та не є первинним документом бухгалтерського обліку, у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, в справі відсутні докази на підтвердження набрання чинності договром факторингу яким передбачено відступлення право позивачу (даний договір надано не в повному обсязі). За вказаних обставин в позові слід відмовити. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір стягненню з відповідача не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed