Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» звернулося до суду з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 53 557,70 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» та [PERSON] укладено договір безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 01.02.2024 № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримав у позику грошові кошти в сумі 100 000 грн., які зобов`язався повернути в порядку і строки визначені договором. Вказано, що 06.06.2024 [PERSON] звернувся до КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» із заявою про звільнення з займаної посади, у зв`язку із чим 07.06.2024 його було звільнено. Позивач зазначає, що неповернута сума позики складає 53 429,23 грн. З метою повернення суми позики, КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» звернулося до [PERSON] з вимогою про повернення грошових коштів, проте вказана вимога залишилася без уваги. У зв`язку із неповерненням [PERSON] грошових коштів, КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» нарахувало 3 % річних у розмірі 96,35 грн. та пеню у розмірі 32,12 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судове засідання, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Гончарука В.П. від 26.03.2025, справу прийнято до свого провадження. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була направлена відповідачу та повернута АТ «Укрпошта» до суду без вручення. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи не вбачається, що позивачем не надано заперечень проти розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. 01 лютого 2024 року між КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр», як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, укладено договір безпроцентної поворотної фінансової допомоги (позики) (далі - Договір) (а.с. 5-6). Відповідно до п. п. 1.1, 2.1, 3.1, 4.1, 4.4 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Позикодавець передає у власність Позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на зарплатну картку Позичальника, а останній зобов`язується повернути їх Позикодавцеві в порядку та у строк, визначені Договором. Розмір Позики становить 100 000,00 грн., що не перевищує розмір десяти місячних посадових окладів Позичальника з надбавками та доплатами, які встановлені Позичальнику на момент укладення Договору. Позика надається строком на десять місяців. Позичальник зобов`язується повернути Позику Позикодавцеві в порядку та на умовах, встановлених Договором. У випадку звільнення Позичальника з місця роботи до повернення Позики, Позичальник утримує Позику достроково, в день проведення остаточного розрахунку з Позичальником, з сум, що належать Позичальнику до виплати у день звільнення. У разі недостатності коштів для повернення Позики в повному обсязі, Позичальник самостійно перераховує залишкову суму на поточний рахунок Позикодавця в день звільнення. Згідно п. 5.1.2 Договору, позичальник за несвоєчасне повернення Позики відповідно до пунктів 4.4, 4.5 Договору сплачує Позикодавцеві пеню у розмірі 1,0 відсотку від неповернутої суми за кожен день прострочення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 05 лютого 2024 року КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на виконання умов договору здійснило перерахування на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 100 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 13 від 05.02.2024 (а.с. 17). Верховний Суд у постанові від 06.07.2022 винесеній по справі № 537/1118/20 зазначив, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 06 червня 2024 року [PERSON] звернувся до виконуючого обов`язки директора КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» із заявою про звільнення з займаної посади за власним бажанням на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП (а.с. 18). Наказом № 353/к від 07.06.2024 про припинення трудового договору, [PERSON] звільнено з займаної посади (а.с. 19). За повідомленням позивача, відповідач не виконав взяті на себе за договором позики зобов`язання, грошові кошти у визначений договором строк та у визначеному розмірі позивачу не повернув. Відповідно до наданої позивачем довідки про стан розрахунків працівника за договором позики, станом на 07.06.2024 (день звільнення з займаної посади) сума заборгованості становить 53 429,23 грн. (а.с. 20). 20 червня 2024 року КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» на адресу [PERSON] направлено вимогу № 075/303-2640 про виконання грошового зобов`язання на суму 53 429,23 грн. (а.с. 21). Як убачається з матеріалів справи, вищевказана вимога відповідачем отримана не була та повернута на адресу КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 22, 23-23 зв.). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань з повернення грошових коштів, позивачем відповідачу відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму заборгованості нараховано 3 % річних у розмірі 96,35 грн. Крім цього, позивачем у зв`язку із порушенням відповідачем умов договору, зокрема пункту 4.4 Договору позики, здійснено нарахування пені в сумі 32,12 грн. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування викладених обставин будь яких доказів відповідачем суду не надано. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 53 557,70 грн. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім в дохід держави судовий збір у розмірі 3 028,60 грн. (а.с. 4).

Outcome: approved