Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

21.10.2025 року представник позивача, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 479632 від 07.11.2022 у загальному розмірі 78769,60 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 9100 грн, заборгованість за процентами 69669,60 грн. Крім цього, просив суд розподілити витрати по справі, стягнувши з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору 2422,40 грн та 8000 грн витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.11.2022 року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 479632, відповідно умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у розмірі 9100 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку, строки визначені договором. Договір підписано електронними підписами та є укладеним з моменту підписання. Товариство надало кредитні кошти [PERSON] відповідно до умов договору в безготівковій формі, а останній свої зобов`язання за договором не виконав належним чином, у зв`язку з чим станом на дату подання позову заборгованість за договором склала 78769,60 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 9100 грн, заборгованість за процентами 69669,60 грн. 01.02.2024 ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК Кредит Капітал» уклали договір факторингу № 01022024 за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до відповідача за вищевказаним договором. Відповідач заборгованість за кредитним договором не сплатив, у зв`язку з чим ТОВ ФК «Кредит-Капітал», реалізуючи права нового кредитора, просить стягнути вказану суму боргу в судовому порядку. Ухвалою суду від 22.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач реалізував право на участь у справі представника, подав відзив. У відзиві відповідач висловив заперечення щодо позову, а саме вказав про те, що договору не укладав та не підписував, копія договору не містить його підпису. Вважав відсутніми докази, що підтверджували б належність йому одноразового ідентифікатора, зокрема що відповідач був ідентифікований перед підписанням договору, під час реєстрації в системі фінансової установи, не надано фото ідентифікаційних документів, введення персональних даних, що відповідають паспорту. Не доведено, що особа самостійно ввела свої персональні дані, що співпадають з ідентифікаційними даними. Вказував про відсутність підтвердження надсилання ідентифікатору саме відповідачу, його реєстрації в ІТС суб`єкта електронної комерції, деталей дій користувача в системі, тощо, а також про відсутність доказів перерахування коштів відповідачу, отримання саме ним коштів. Також вказував про не повідомлення його про відступлення прав вимоги, відсутність додатків до договору факторингу, а тому вважав, що позивач не довів право на позов (а.с. 165-171). Сторони клопотали перед судом про витребування доказів, клопотання задоволені ухвалами суду від 02.12.2025 (а.с. 174-175), 27.01.2026 (а.с. 192-193) та 24.02.2025 (а.с.205-206), докази витребувані судом надано суду. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі (а.с. 4 зворот, 172, 189). В судове засідання 27.03.2026 ні відповідач, ні його представник адвокат Обласов С.А. (а.с.160) не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду були повідомлені в порядку визначеному законом (а.с. 209), про причини неявки не повідомили, що в силу ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.11.2022 року між ТОВ «Селфі Кредит»» та [PERSON] укладено договір № 479632 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort». Згідно п. 1.1 договору, його укладення здійснено сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та /або шляхом правильності введення Пароля входу до особистого кабінету (а.с. 117-138). Як слідує з довідки про ідентифікацію, перед підписанням акцепту договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора), споживач [PERSON] був ідентифікований ТОВ «Селфі кредит». На його номер телефону о 06:56:07 07.11.2022 відправлено одноразовий ідентифікатор для підписання тексту договору Х 630 (а.с. 139). Первісний кредитор, в порядку витребування доказів, надав суду заяву в якій підтвердив факт ідентифікації [PERSON] в ІТС Товариства, а також підписання ним договору за допомогою одноразового ідентифікатора. ТОВ «Селфі кредит» надало суду LOG файл, про нібито відсутність якого вказував відповідач, в якому детально відображено послідовність дій вчинених споживачем [PERSON] з метою отримання кредиту: реєстрація на сайті та згода на обробку персональних даних, авторизація на сайті 07.11.2022 о 06:50, заповнення заявки та її відправлення товариству о 06:55 07.11.2022, Товариство прийняло рішення про видачу кредиту о 06:56:05 год 07.11.2022, надіслав споживачу код для підписання договору «Х630» та повідомило про погоджену суму кредиту 9100 грн, після чого [PERSON] ввів СМС-код «Х630» та акцептував (прийняв) оферту Товариства о 06:59 год 07.11.2022, а вже о 07:02 07.11.2022 Товариство відправило повідомлення про перерахування йому коштів 9100 грн. Також первісний кредитор надав суду дані про зміст текстових повідомлень надісланих споживачу щодо надсилання ідентифікатора та погодженої суми кредиту, а також дані, що свідчать про надіслання йому примірника підписаного договору, паспорту споживчого кредиту, інформації щодо строки кредитування (а.с. 241, 269-270). Предметом вказаного договору є надання Товариством споживачу коштів у кредит в національній валюті України гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили суму кредиту 9100 грн, строк кредитування 365 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 29 днів. Стандартна процентна ставка 2,2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, визначеного п. 1.4 договору, тобто впродовж 365 днів. В п. 2.1 договору сторони погодили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі, шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Договір містить особисті дані споживача [PERSON] , а саме РНОКПП, паспортні дані, адреса місця проживання (а.с. 136). Вказане спростовує версію відповідача про відсутність вказаних даних у договорі, не здійснення їх перевірки при ідентифікації. Текст договору підписано Споживачем [PERSON] , який пройшов попередню ідентифікацію (а.с. 139), електронним підписом одноразовим ідентифікатором, після чого договір є укладеним (а.с. 219). Факт виконання ТОВ «Селфі кредит» обов`язку щодо перерахування коштів на рахунок вказаний споживачем, підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек» № 20250422-94 від 22.04.2025 щодо перерахування 07.11.2022 о 07:01:05 суми кредиту 9100 грн на картку визначену споживачем у договорі № [NUMBER] (а.с. 140). Крім цього, факт перерахування коштів саме відповідачу [PERSON] підтверджується інформацією АТ КБ «ПриватБанк», наданою в порядку витребування доказів, за змістом якої [PERSON] має в банку імітовану картку № [NUMBER] на яку 07.11.2022 зараховано кошти в сумі 9100 грн (а.с. 201). Вказане спростовує доводи відповідача про не перерахування йому та не отримання ним кредитних коштів. Відповідач [PERSON] , заперечуючи факт укладення договору, отримання коштів, в змагальному судовому процесі, не надав суду доказів, які б спростовували встановлені судом обставини укладення кредиту та отримання кредитних коштів. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про критичну оцінку доводів відповідача щодо не укладення ним договору кредиту та не отримання кредитних коштів. Такі доводи, на переконання суду, спрямовані виключно на можливість уникнення відповідальності за порушення умов договору. Згідно зі ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, не вносив коштів ні на погашення тіла кредиту, ні на погашення відсотків за користування кредитними коштами, що згідно договору нараховувалися щоденно. [PERSON] прострочив виконання зобов`язань за кредитним договором перед ТОВ «Селфі кредит», у зв`язку з чим, станом на 21.10.2023 (в межах строку кредитування) у нього виникла заборгованість, яка згідно розрахунку первісного кредитора склала 78769,60 грн, з яких 9100 грн тіло кредиту, 69669,60 грн заборгованість за процентами (а.с. 141-152). Розрахунок заборгованості сформовано в межах строку кредитування, визначеного договором. Доказів на спростування вказаного розрахунку відповідачем не надано, зокрема не надано доказів повної сплати заборгованості, чи її частини, а також не надано будь-якого контр розрахунку. 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі кредит»» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 01022024 (а.с. 153-155 та ЕС), за умовами якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників первісного кредитора, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 479632 від 07.11.2022 на суму 78769,60 грн, з яких тіло кредиту 9100 грн, заборгованість за відсотками 69669,60 грн, що підтверджено витягом з реєстру боржників по договору факторингу від 01.02.2024 № 01022024 (а.с. 155). Відповідач піддавав сумніву текст договору факторингу, що додавався позивачем до позову, у зв`язку з чим, в порядку витребування доказів, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надало суду текст договору, що посвідчений нотаріально, який відповідає змісту договору наданого позивачем при зверненні до суду. Додано до договору й відповідні додатки, на відсутність який вказував відповідач (а.с. 220-231). Аналогічного змісту документи, в порядку витребування доказів, суду надав первісний кредитор (а.с. 238-268). Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами у добровільному порядку як первісному кредитору, так і новому кредитору позивачу по справі. Оскільки відповідач порушив зобов`язання встановлені вищевказаним кредитним договором, що має наслідком формування заборгованості, заборгованість не сплачена, що порушує права нового кредитора, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 479632 від 07.11.2022, в розмірі 78769,60 грн, що становить суму заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитом. З матеріалів справи слідує, що позивачем сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн (а.с. 6), що враховуючи задоволення позову, в силу ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач у позовній заяві просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн, що обґрунтовані перед судом рядом доказів (а.с. 156-157 та ЕС). Заявлений розмір витрат на правничу допомогу, на переконання суду, не є реальним та є очевидно завищеним. Так, позивач вказує, що витрати на правничу допомогу у виді ознайомлення з матеріалами справи склали 2 години, що є явно необґрунтованим та завищеним розміром витрат часу, адже матеріали справи не містять значної кількості аркушів, фактично складаються з тексту двох договорів: кредиту та факторингу, а розрахунки на обґрунтування позовних вимог складені первісним кредитором. Не доведеним перед судом є такий вид послуги як усна консультація клієнта, погодження правової позиції, беручи до уваги подання позову в інтересах юридичної особи, а також враховуючи типовість позовів. У зв`язку з чим, суд вважає що обґрунтованим, реальним та доведеним перед судом є розмір витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved