Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

ТзОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором № 27.06.2025-100000055 від 27.06.2025 року в розмірі 35 300,00 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 27 червня 2025 року між ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого останньому надано кредит у розмірі 10 000,00 грн. строком на 183 дні, дата повернення (виплати) кредиту 26.12.2025 року, зі встановленою процентною ставкою в розмірі 1 %, що є фіксованою та незмінною. На виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей згідно Закону України «Про електронну комерцію» з відповідачем було укладено кредитний договір у письмовій формі у вигляді електронного документа у відповідності до вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор, який було надіслано у смс-повідомленні на фінансовий номер позичальника. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування коштів на електронний платіжний засіб споживача за № [NUMBER] . Однак, [PERSON] кредитні кошти не повернув в повному обсязі та не виконав інші свої зобов`язання за вказаним договором, у зв`язку з чим в нього станом на дату подання позову виникла заборгованість в розмірі 35 300,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом 10 000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 18 300,00 грн., заборгованість по комісії за надання кредиту 2 000,00 грн. та 5 000,00 грн. неустойки. Такі дії свідчать про відмову відповідача від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю № 3113/25-02 від 31.12.2025 року (а.с. 11) Андрухов В.М. не з`явився, в позовній заяві висловив прохання про розгляд справи за відсутності представника ТзОВ «Споживчий центр». Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення від 06.03.2026 року та 27.03.2026 року, що не вручені в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 41,47-48). Також [PERSON] повідомлявся про виклик до суду шляхом поміщення оголошень на офіційному сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 06.03.2026 року та 27.03.2026 року (а.с. 40,45). За таких обставин суд 14.04.2026 року постановив ухвалу про проведення розгляду даної справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в судовому засіданні, 27 червня 2025 року відповідач [PERSON] ознайомився з умовами пропозиції ТзОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору (а.с. 23-26). Після ознайомлення з умовами кредитування та прийняття запропонованої пропозиції (оферти), відповідач підписав одноразовим ідентифікатором «Е474» заявку кредитного договору № 27.06.2025-100000055 (кредитної лінії), яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 27.06.2025-100000055 (кредитної лінії) (а.с. 26-29). Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами по справі кредитного договору в електронній формі. Згідно з умовами кредитного договору № 27.06.2025-100000055, сума кредиту складає 10 000,00 грн., строк, на який надається кредит 183 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 26.12.2025 року. Для перерахування коштів позичальником зазначено реквізити електронного платіжного засобу: 4149-43ХХ-ХХХХ-7132. Процентна ставка - фіксована незмінна в розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 20 % від суми кредиту та складає 2 000,00 грн. Неустойка становить 100,00 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно листа ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР» № 204-0203 від 02.03.2026 року (а.с. 15), ТзОВ «Споживчий центр» повідомлено про те, що на виконання умов договору про переказ коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 року, ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» 27.06.2025 року о 11:15:31 перераховано грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. в системі iPay.uа на банківську картку № [NUMBER] на підставі договору кредиту № 27.06.2025-100000055. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № 27.06.2025-100000055 від 27.06.2025 року (а.с. 16-18), заборгованість [PERSON] станом на 25.02.2026 року складає 35 300,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом 10 000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 18 300,00 грн., заборгованість за комісією 2 000,00 грн. та 5 000,00 грн. неустойки. За вищевикладених обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення і з нього на користь ТзОВ «Споживчий центр» слід стягнути 30 300,00 грн. заборгованості за кредитним договором № 27.06.2025-100000055 від 27.06.2025 року, а саме: заборгованість за тілом кредиту 10 000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 18 300,00 грн. та заборгованість по комісії за надання кредиту 2 000,00 грн. Разом з тим, суд дійшов висновку, що вимоги ТзОВ «Споживчий центр» в частині стягнення з відповідача 5 000,00 грн. неустойки не підлягають задоволенню з таких підстав, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки неустойка за даним кредитним договором нарахована в період дії на території України воєнного стану, то відповідач [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь ТзОВ «Споживчий центр». Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в ч. 1 якої зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задоволив позовні вимоги позивача на 85,83 %, то на його користь пропорційно слід стягнути з відповідача відшкодування сплаченого судового збору згідно платіжної інструкції № СЦ00084931 від 05.03.2026 року в розмірі 2 662,40 грн. (а.с. 10), який становитиме 2 285,13 грн. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,610,625,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved