Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

У грудні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення 13 184,40 грн заборгованості за кредитним договором № 158918 від 31.10.2024 року, з яких 8 000 грн заборгованості за тілом кредиту, 4 683,40 грн заборгованість за відсотками, 501 грн заборгованість за комісією. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] 31.10.2024 року укладено кредитний договір № 158918 на суму 8 000 грн на умовах строковості, платності. 2 000 грн зарахувались в рахунок оплати за комісією, що складає 25% від загальної суми кредиту, 6 000 грн нараховані на рахунок позичальника. Відсоткова ставка 0,99% в день; строк кредитування 84 дні. 16.04.2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 16042025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] . Станом на момент подання позовної заяви заборгованість становить 13 184,40 грн. Позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача 2 422,40 грн судового збору та 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ст.ст.19, 274ЦПКУкраїни дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, про що заперечення під час судового розгляду відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Ухвалою суду від 31.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі з викликом сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ "Юніт Капітал" не з`явився, в поданій до суду позовній заяві просить розгляд справи проводити у відсутності представника та не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідно ч. 3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. А також від неї не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за її відсутності. З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 31.10.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 158918 на умовах строковості, платності. 2 000 грн зарахувались в рахунок оплати за комісією, 6 000 грн нараховані на рахунок позичальника. Відсоткова ставка 99% в день; строк кредитування 84 дні. 16.04.2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу № 16042025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] . Факт передачі права вимоги за вказаним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі, підтверджується реєстром прав вимоги до договору про відступлення права вимоги, випискою та розрахунком заборгованості, розмір якої станом на момент подання позовної заяви становить 13 184,40 грн. Заборгованість в сумі 13 184,40 грн складається з 8 000 грн - тіла кредиту; 4 683,40 грн - заборгованість за відсотками, 501 грн - заборгованість за комісією. Щодо сплати комісії за надання кредиту, суд вважає за необхідне зазначити. Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договором № 158918 від 31.10.2024 року передбачена комісія за видачу кредиту за ставкою 25% від суми виданого кредиту, що складає 2 000 грн, що первісним кредитором були включені до тіла кредиту. До стягнення позивач також пред`являє 501 грн комісії. Аналіз змісту договору свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позичальнику та за які встановлена комісія у визначеному у цьому пункті розмірі. Позивачем не надано доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору. Зважаючи на викладене, суд вважає, що положення договору № 158918 від 31.10.2024 року щодо сплати позичальником комісії за видачу кредиту є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Також суд зауважує, що положення договору про надання, управління та обслуговування споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними. Надання кредиту є по суті основним обов`язком кредитодавця за умовами укладеного із споживачем договором, а не послугою, виконання якого не може здійснюватися за окрему плату. Згідно з частинами першою, п`ятою статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Оскільки пункти Договору № 158918 від 31.10.2024 року, яким встановлені умови про сплату позичальником комісії за видачу кредиту є нікчемними, суд на підставі частини п`ятої статті 216 ЦК України вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісію за видачу кредиту в сумі 2 000 грн, що включені до тіла кредиту та 501 грн задоволенню не підлягають. З огляду на вищевказане суд вважає, що позов ТОВ "Юніт Капітал" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити частково та стягнути з останньої на користь позивача заборгованість в сумі 10 683,40 грн, яка складається із тіла кредиту у розмірі 6 000 грн, відсотків в сумі 4 683,40 грн. Крім того, з відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір, сплачений ТОВ "Юніт Капітал" при зверненні з позовом до суду, пропорційно задоволеним позовним вимогам (81,03%) у розмірі 1 962,87 грн. Щодо понесених витрат в сумі 8 000 грн на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2 500 грн.

Outcome: partial