Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

06.03.2026 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі написи №97853 від 15.07.2021, № 97854 від 15.07.2021, що видані приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було видано виконавчий напис № 97854 про звернення стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" заборгованості згідно кредитного договору №135761-М від 26.11.2020 р. в розмірі 13035,00 грн. Крім цього, 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною було винесено виконавчий напис № 97853 виданий 15.07.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс" заборгованості згідно кредитного договору №1111690-А від 16.11.2020 р. в розмірі 11850,00 грн. 10.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим А.М було відкрито виконавчі провадження з виконання відповідних виконавчих написів. Позивач вважає вказані виконавчі написи є протиправними та таким, що не підлягають виконанню. Зсилається на те, що заборгованість за кредитними договорами не є безспірною, оскільки на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора, нотаріус повинен упевнитись в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Зокрема, документом, що підтверджує цей факт, є втримання боржником вимоги стягувана щодо усунення порушень зобов`язання з підписом боржника про його отримання, що свідчить про ознайомлення боржника з поданою вимогою. Однак, жодних вимог позивач не отримувала. Крім того вказує, що кредитні договори на підставі яких були винесені виконавчі написи не були нотаріально посвідчені, що виключало можливість видачі виконавчих написів. Отже, враховуючи вищевикладене, просить суд визнати виконавчі написи №97853 від 15.07.2021 та №97854 від 15.07.2021 такими, що не підлягають виконанню. 09.03.2026 суддею отримано відповідь з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань щодо відповідача,/.а.с14-15/. Ухвалою від 09.03.2026 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін на 02.04.2026. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення,/а.с.16/. Дана ухвала надсилалась сторонам у справі. Згіднотрекінгів відстеження поштових відправлень на сайті АТ «Укрпошта» поштова кореспонденція позивачем отримана 13.03.2026,/а.с.19/, відповідачем отриманаз відміткою «вручено за довіреністю» 13.03.2026,/а.с.18/, Пунктом 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України визначено, що судова повістка фізичній особі направляється за адресою її місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Пунктом 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України визначено, що днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Відтак, суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час, місце та порядок судового розгляду зазначеної справи. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву не подавав. Строк на його подання сплив. Від третьої особи пояснень з приводу позову не надходило. У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 16.11.2020 між позивачем та ТОВ «СС Лоун» було укладено кредитний договір №1111690-А, а також угоду про автопролонгацію до кредитного договору, відповідно до умов якої ТОВ «СС Лоун» надало [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 грн., зі встановленим строком повернення до 04.01.2021. У період автопролонгації позичальник зобов`язаний сплачувати проценти за користування кредитом за підвищеною ставкою 4,15% за кожен день. Загальна вартість кредиту становить 11850 грн.,/а.с.8-9/. 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області видано виконавчий напис №97853 про звернення до стягнення заборгованості з [PERSON] (після реєстрації шлюбу позивачці присвоєне прізвище [PERSON] , а.с. 5) на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс"" за кредитним договором №1111690-А від 16.11.2020. Згідно виконавчого напису сума заборгованості становить 11850,00 гривень, з яких 5000,00 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту та 6850,00 гривень прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Строк пред`явлення до виконання 3 роки,/а.с.6/. Крім цього, 15.07.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області видано виконавчий напис №97854 про звернення до стягнення заборгованості з [PERSON] (після реєстрації шлюбу позивачці присвоєне прізвище [PERSON] , а.с. 5) на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінфорс"" за кредитним договором №135761-М від 26.11.2020. Згідно виконавчого напису сума заборгованості становить 13035,00 гривень, з яких 5500,00 гривень прострочена заборгованість за сумою кредиту та 7535,00 гривень прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Строк пред`явлення до виконання 3 роки,/а.с.7/. 10.09.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білим А.М. у межах виконавчого провадження ВП №66782603 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного вище виконавчого напису №97853 та у межах виконавчого провадження ВП №66783357 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного вище виконавчого напису №97854,/а.с.10-11/. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Пунктом 19 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" визначено, що виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Будь-яких документів, на підставі яких були видані виконавчі написи №97853 та №97854 про стягнення з [PERSON] ( після реєстрації шлюбу [PERSON] ) на користь ТОВ "Фінфорс"" заборгованості в розмірі 11850,00 грн. за договором №1111690-А, 130350,00 грн. за договором №135761-М - відповідачем подано не було. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, дав підставу Верховному Суду у справі № 554/6777/17 (ухвала від 15 квітня 2020 року), дійти висновку про те, що у Переліку не розкрито які саме документи підтверджують безспірність заборгованості боржника. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). У зв`язку із цим, Верховний Суд у цивільній справі №554/6777/17 дійшов висновку про те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Отже, на підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх. Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Суд надає віри доводам позивача про те, що її не повідомлено про наявність відповідних вимог відповідача, що позбавило позивача можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги стягувача, або виконати їх. Крім цього, доводи позивача про відсутність доказів щодо повідомлення її про вчинення виконавчого напису відповідачем не спростовані. Виходячи із вищевикладеного, суд доходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1331,20 грн. понесених судових витрат. Враховуючи наведене та

Outcome: approved