Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» суму заборгованості за кредитним договором № 03.01.2025-100001834 від 03.01.2025 у розмірі 13000 грн. та понесенні судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 03.01.2025 укладено кредитний договір (оферти) № 03.01.2025-100001834. [PERSON] 03.01.2025 електронним цифровим підписом (електронний підпис одноразовим ідентифікатором) підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 13000,00 грн., а отже акцептовано умови договору. [PERSON] під час укладення кредитного № 03.01.2025-100001834 пройшла ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Отже, позичальник здійснив дії, спрямовані на укладення кредитного договору, які є предметом позову. Під час ідентифікації позичальник [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Відповідно до умов Договору позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 03/01/2025; сума кредиту: 13000 грн. 00 коп.; строк, на який надається кредит - 140 днів з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту - 22.05.2025. Згідно з п. 9.1 договору у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за вищевказаним договором виконало належним чином та в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 30041,25 грн., що складається із: тіла кредиту - 10899,82 грн.; процентів - 13551,80 грн. та неустойки - 5590 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 2662 грн. 40 коп. Ухвалою суду 22 січня 2026 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 02.02.2026 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву. Відповідач не погоджується з позовними вимогами позивача щодо стягнення заборгованості у розмірі 30 041,62 грн. та зазначає, що нею здійснено часткове погашення заборгованості в сумі 8 600 грн., а у наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначені платежі не враховані або враховані неналежним чином, що свідчить про неправильність та необґрунтованість заявленої суми боргу. Вважає нараховані відсотки явно завищеними та непропорційними у порівнянні з основною сумою кредиту, а штраф надмірним. 04.02.2026 відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про долучення до справи копії виписки про рух коштів по її картковому рахунку. 09.02.2026 позивачем подано до суду відповідь на відзив. Позивач зазначає, що процентна ставка у договорі є законною, оскільки відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» (денна ставка не перевищує 1%), розрахунок заборгованості є правильним і був наданий суду, тоді як відповідач не подав альтернативного розрахунку або доказів його неправильності, комісія за надання кредиту є правомірною, оскільки вона пов`язана з перерахуванням коштів через інтернет-еквайринг і передбачена договором та законодавством. Вважає, що неустойка (штраф/пеня) підлягає стягненню, оскільки кредитний договір укладено після змін до законодавства, які дозволяють її нарахування. 06.03.2026 відповідачем [PERSON] подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому вона зазначає, що не погоджується із доводами позивача та вважає, що заявлена у позові сума стягнення заборгованості є втричі більшою за суму отриманого кредиту та є завищеною. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився. У поданій заяві просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, в своїй заяві просила розглядати справу без її участі, з урахуванням наданого відзиву та заперечень. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) ТОВ «Споживчий центр» пропонує укласти кредитний договір на умовах, встановлених товариством. Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення договору (оферта), розміщена на сайті кредитора заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при її ідентифікації на сайті. Відповідач підтвердила, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є заявка до кредитного договору від 03.01.2025 № 03.01.2025-100001834, з якими вона попередньо ознайомилася. Акцептовані нею умови кредитного договору містяться у вказаних заявці та оферті. Крім того, відповідач розуміла, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс-повідомлення). Відповідно до пункту 6.4 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) ТОВ «Споживчий центр», позичальник зобов`язується забезпечити/гарантувати неможливість для третіх осіб здійснити доступ та/або використати фінансовий номер телефону та/або платіжний засіб та/або поточний рахунок, зазначений в даному договорі. Позичальник несе ризик та негативні наслідки втрати, незаконного заволодіння, технічного перехоплення інформації тощо, вибуття з володіння мобільного телефону Позичальника (зокрема, відповідної SIM-карти) та/або платіжного засобу. Ризик і всю відповідальність за несанкціоноване використання фінансового номера телефону та/або платіжного засобу несе виключно Позичальник. Будь-яку особу, яка використала такі засоби, Кредитодавець безумовно вважає Позичальником і не несе відповідальності, якщо це не відповідає дійсності. Позичальник зобов`язаний в найкоротший строк протягом дня події в письмовій паперовій формі повідомити Кредитодавця про факт втрати та/або зміни та/або обмеження користування зазначеними в даному договорі платіжним засобом, фінансовим номером телефону, паспортом, та відшкодувати у повному обсязі всі збитки, завдані Кредитодавцю невиконанням цього обов`язку. Матеріалами справи підтверджено, що 03 січня 2025 року у встановленому вказаними заявкою та пропозицією порядку, а також у відповідності до Закону «Про електронну комерцію», ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] строком на 140 днів уклали кредитний договір за заявкою в електронній формі № 03.01.2025-100001834 на суму 13000 грн. за фіксованою незмінюваною процентною ставкою, на підтвердження прийняття заяви на видачу кредиту позивачем було надіслано відповідачу підтвердження укладення договору на вищевказаних умовах. Відповідно до умов Договору та Заявки відповідачу надано кредит у загальному розмірі 13000,00 грн. строком на 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту - 22.05.2025. Процентна ставка 1 % за 1 (один) день користування Кредитом. Комісія за надання кредиту 15% від суми кредиту, що становить 1950 грн. Неустойка 130 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 1-0801 від 08.01.2026, згідно якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку 03.01.2025 17:37:32 на суму 13000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] . Відповідач здійснювала платежі на погашення кредиту, проте несвоєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості та наданими відповідачем виписками про рух коштів по картковому рахунку. Згідно з довідки розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 03.01.2025-100001834 від 03.01.2025, заборгованість [PERSON] за вказаним договором становить 30041,25 грн., що складається із: тіла кредиту - 10899,82 грн.; процентів - 13551,80 грн. та неустойки - 5590 грн. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що 03 січня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений кредитний договір № 03.01.2025-100001834 в електронній формі, умови якого позивачем були виконані. Відповідач у передбачений договором строк заборгованість не повернула. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Відповідачкою було сплачено на виконання договору суму в розмірі 8600,18 грн.: 03.01.2025 2800,18 грн., 06.02.2025 3800,00 грн., 15.05.2025 2000,00 грн. Вказані суми були зараховані позивачем на погашення боргу за тілом кредиту в розмірі 2100,18 грн., комісії 1950,00 грн., відсотків 3640,00 грн., штрафу 910,00 грн. Позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в сумі 5590 грн. суперечать приписам п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Враховуючи, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24.02.2022 вона підлягає списанню кредитодавцем, а тому підстави для її стягнення відсутні. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім цього, з урахуванням того, що позивачем було зараховано сплачену відповідачкою суму заборгованості в розмірі 910,00 грн. на погашення заборгованості за штрафами, то суд приходить до висновку про зарахування цієї суми на погашення відсотків за кредитом. Таким чином, розглядаючи справу в межах позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та до стягнення з [PERSON] підлягає сума заборгованості в розмірі 23541,62 грн., що складається із тіла кредиту - 10899,82 грн.; процентів - 12641,80 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено частково (78,70%), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2095,31 грн. (2662,40 грн х 78,70%) на відшкодування понесених судових витрат пропорційно до задоволених відносно нього позовних вимог.

Outcome: partial