Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТОВ/ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему «Електронний суд» подав до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Кредитним договором №1528-4358 від 26.03.2025 у розмірі 84 930 грн, з яких: 24 000 грн заборгованість за кредитом, 42 480 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 14 850 грн заборгованість за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України, 3 600 грн заборгованість по комісії, а також понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Стислий зміст позовних вимог. 26.03.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (надалі - позивач) та [PERSON] (надалі - відповідач), за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем позивача, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1528-4358 (надалі кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на таких умовах: сума кредиту 5 700 грн; строк кредитування - 365 днів; базовий період 28 днів; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту; промо-ставка 0,90 % в день; знижена процентна ставка 1 % в день; стандартна процентна ставка: 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення кредитного договору, 074 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії кредитного договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Також Додатковою угодою №1 від 28.04.2025 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1528-4358 від 26.03.2025 (надалі додаткова угода) сторони погодили надання додаткових кредитних коштів у сумі 24 000 грн. Кредитодавець виконав свої зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов кредитного договору, а також додаткові кредитні кошти відповідно до умов додаткової угоди. Водночас відповідач, усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, здійснив часткове погашення заборгованості за кредитним договором шляхом внесення платежів, зазначених у розрахунку заборгованості. У подальшому відповідач, всупереч умовам кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст.ст. 525, 526, 530, 536,610, 612 ЦК України, порушив свої зобов`язання, не повернув кредит у повному обсязі та не виконав інших грошових зобов`язань перед кредитодавцем. Таким чином, станом на 22.10.2025 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за кредитним договором у розмірі 84 930 грн, з яких: 24 000 грн - заборгованість за кредитом; 42 480 грн заборгованість за нарахованими процентами; 14 850 грн заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України та 3 600 грн заборгованість по комісії. Враховуючи неналежне виконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору, позивач просив стягнути з останнього вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Позиція відповідача. Відповідач обставин та підстав позову не спростував, відзиву на позовну заяву не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 18.12.2025 цивільну справу № 457/1936/25 (провадження 2/457/501/25) за позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Самбірського міськрайонного суду Львівської області. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16.01.2026 цивільну справу за позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором повернуто на розгляд до Трускавецького міського суду Львівської області для вирішення питання про передачу справи за підсудністю до Турківського районного суду. Ухвалою Трускавецького міського суду Львівської області від 05.02.2026 цивільну справу № 457/1936/25 (провадження 2/457/501/25) за позовом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд до Турківського районного суду Львівської області за підсудністю. Справа надійшла до Турківського районного суду Львівської області 24.02.2026 вх. № 1046/26 та передана судді Волинець М.З. Ухвалою Турківського району суду Львівської області від 26.02.2026 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи на 12.03.2026 о 09:30 год за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). Ухвалою Турківського району суду Львівської області від 12.03.2026 судове засідання у справі відкладено на 31.03.2026 о 10:30 год, у зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання. Представник позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою подав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника позивача. При цьому, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання призначене на 12.03.2026 та на 31.03.2026 повторно не з`явився. Причин неявки не повідомив, заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи не надав, свою позицію не виклав, правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався. Конверти із судовими документами (в тому числі з повістками-повідомленнями про судове засідання), адресовані на адресу відповідача повернулися до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 31.03.2026 вирішено проводити заочний розгляд справи № 457/1936/25 на підставі наявних у ній доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», судом встановлено такі обставини. 26.03.2025 між позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] , укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1528-4358 продукту «MiniKasa». Кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у розмірі 5 700 грн; строк кредитування 365 днів; базовий період 28 днів; комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми виданого кредиту, знижена процентна ставка 1 % за кожен день користування кредитом до 180 дня користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом за умови своєчасного і належного виконання позичальником умов договору щодо оплати кредиту та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору; стандартна процентна ставка: 1 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення кредитного договору, 074 % за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії кредитного договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Згідно положень 4.6 кредитного договору, кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника, шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Згідно п. 4.7. кредитного договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту). Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Процентні ставки за користуванням кредитом, зазначені у пункті 4.10 договору, застосовуються у відповідні періоди дії договору і не можуть бути збільшені кредитодавцем в односторонньому порядку без письмової згоди позичальника. Однак, позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання позичальником усіх умов відповідної програми лояльності. Тип комісії одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачук кредиту). Згідно з п. 10.1. кредитного договору позичальник за умови дотримання вимог, передбачених п.п. 10.2., 10.3. цього договору, користується програмами лояльності кредитодавця та сплачує проценти за користування кредитом за промо-ставкою 0,90 % за кожен день користування кредитом протягом перших 28 календарних днів першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю отриманий кредит в останній календарний день строку кредитування шляхом здійснення безготівкового переказу на банківський рахунок кредитодавця у порядку, визначеному у правилах. Кредит вважається повернутим кредитодавцю з моменту зарахування необхідної суми грошових коштів на банківський рахунок кредитодавця. 28.04.2025 між позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] , укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої сторони погодили надання додаткових кредитних коштів у сумі 24 000 грн та продовження строку кредитування/строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим строк на який надається кредит становив 398 днів. Відповідно до п. 3.6 додаткової угоди кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника, шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Згідно довідки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту № 1528-4358 від 26.03.2025, позивач здійснив видачу кредитних коштів за договором № 1528-4358 від 26.03.2025, а саме: 26.03.2025 у розмірі 5 700 грн та 28.04.2025 у розмірі 24 000 грн [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] за допомогою системи LiqPay, платіж № 1580275091 та платіж № 1597536853. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» за договором № 1528-4358 від 26.03.2025, станом на 22.10.2025 загальна заборгованість [PERSON] становить 84 930 грн, з яких: 24 000 грн основний борг, 42 480 грн залишок відсотків, 14 850 грн залишок відсотків за ст.625 ЦК України, 3 600 грн залишок комісії. Застосовані судом норми права та мотиви їх застосування. Судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються загальними положення ЦК України. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст.ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. Закон України «Про електронні довірчі послуги» (надалі Закон) визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Частиною 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч.6 ст.11 вказаного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно ст.12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора на номер мобільного телефону, який ним особисто зазначений, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (недопустимі докази); обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 77 - 80 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру. Під час судового розгляду встановлено, що до позовної заяви не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії № 1538-4358 від 26.03.2025 виконало, надавши саме відповідачу кредитні кошти у розмірі та у спосіб, визначений договором, а саме: первинних бухгалтерських документів, передбачених ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» або документів, передбачених ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію» у разі здійснення розрахунків у сфері електронної комерції відповідно до Законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Згідно з правовою позицією викладеною у постанові КЦС ВС від 30.11.2022 № 334/3056/15 у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Також у постанові Верховного суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц вказано, що відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст.ст.526, 527, 530 ЦК України банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо-безпосередньо, після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердження виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16. 09.2020 у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20, від 13.10.2021 у справі № 209/3046/20, від 01.06.2022 у справі № 175/35/16-ц. Водночас, ВП ВС під час розгляду справи №342/180/17 у постанові від 03.07.2019 зазначила, що розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги. Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. Таким чином, розрахунок заборгованості, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору. На підтвердження факту видачі кредиту [PERSON] та перерахування кредитних коштів позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» додав до позовної заяви документи, а саме: довідку ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту та довідку про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи. Згідно з довідкою про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи (лист про надання інформації/документів від 29.10.2025 вих. №7/17228), у переліку перерахування коштів згідно договору №02/06/2020 за період з 04.04.2025 по 03.07.2025 відсутні відомості про платіж № 1597536853, який було здійснено на картку [NUMBER] на суму 24 000 грн та яким підтверджувалося б нарахування коштів на картку [PERSON] [NUMBER] , яку він вказав при укладенні кредитного договору. Наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості за кредитним договором №1528-4358 від 26.03.2025 не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості та її розміру за договором, оскільки будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладеного договору позивачем не надано. Разом з тим, розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові, фактично є документом, в якому останній стверджує про наявність у відповідача заборгованості за договором у певній сумі. Розрахунок заборгованості за кредитним договором 1528-4358 від 26.03.2025 є виключно внутрішнім документом позивача, підготовленим його директором та відображає односторонню арифметичну калькуляцію і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Інших доказів позивачем не надано. Такий висновок щодо оцінки односторонніх документів по кореспондує висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/1. Таким чином суд вважає, що позивачем не долучено належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів, а саме перерахування їх на рахунок відповідача, у порядку та у спосіб, визначені договором, долучені до матеріалів позовної заяви документи не підтверджують факт отримання відповідачем коштів на підставі укладеного договору. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність та необґрунтованість, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог. З урахуванням вищенаведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. Розподіл судових витрат. Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом у задоволенні позовних вимог відмовлено, то на підставі ст. 141 ЦПК України, сплачений судовий збір позивачем відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed