Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Прокурор Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону звернувся до суду в інтересах Національної служби здоров`я, Міністерства оборони України з позовом до [PERSON] , треті особи: Комунальне підприємство «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради, військова частина [NUMBER] про стягнення коштів, витрачених на лікування потерпілого від кримінального правопорушення. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що Дніпровською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону здійснювалося процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №12022041390000551 від 10.09.2022, за результатами якого до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2024 у справі №191/438/24 встановлено, що [PERSON] , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді стрільця - зенітника зенітного ракетного відділення взводу охорони 2 зенітного ракетного дивізіону військової частини [NUMBER] , 09.09.2022 близько 21 годині 00 хвилин, не маючи встановленого зразка водійського посвідчення, в темний час доби, керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI PAJERO SPORT», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись в умовах достатньої видимості, не обрав безпечну швидкість руху на ділянці проїзної частини за координатами 48.279783,35.454726, які розташовано між с. Панасівка та с. Павлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, та проявляючи кримінально-протиправну самовпевненість, порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою кабінету міністрів України від 10.10.2001 за № 1306, допустив виїзд за межі проїзної частини вліво за напрямком свого руху, в результаті чого відбулось перекидання автомобіля «MITSUBISHI PAJERO SPORT», реєстраційний номер [NUMBER] , у результаті чого пасажир вказаного автомобілю [PERSON] , [INFO] , отримав наступні тілесні ушкодження: [PERSON] : закрита травма живота з розривом капсули селезінки та ускладнена гемоперитонеумом; відкритий багатоуламковий перелом правої плечової кістки з травматичним пересіченням правої плечової артерії і дефектом 9 см, ускладнений гострою ішемією правої верхньої кінцівки III ст., що в перебігу травматичного процесу призвело до ампутації кінцівки на рівні середньої третини правого плеча, які за своїм характером та у своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Своїми діями водій автомобіля «MITSUBISHI PAJERO SPORT», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] грубо порушив вимоги п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 12.1. Правил дорожнього руху України. Порушення вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди. Суд ухвалив визнати [PERSON] винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286, КК України, та призначив йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік. Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування потерпілого в межах даного кримінального провадження не заявлявся, витрати на лікування потерпілого від злочину не відшкодовані. З огляду на вказане, [PERSON] зобов`язаний відшкодувати витрати, понесені закладами охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Відповідно до матеріалів кримінального провадження № 12022041390000551 потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради» та військовій частині [NUMBER] . Фінансування «КП «СЦМЛ» СМР» у 2022 році здійснювалося Національною службою здоров`я України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом оплати наданих лікарнею медичних послуг за програмами медичних гарантій, відповідно до укладених між «КП «СЦМЛ» СМР» та НСЗУ Договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій № 0200-E122-P000 від 10.02.2022, № 0200-E122-P000/01 від 25.03.2022, № 0200-E122-P000/02 від 22.09.2022, № 0200-E122-P000/03 від 20.12.2022, № 3756-E722-P000 від 24.07.2022. Кошти перераховувалися НСЗУ безпосередньо на рахунок лікарні. Відповідно до листа «КП «СЦМЛ» СМР» від 21.11.2025 № 1655 та згідно з довідкою-калькуляцією витрати закладу охорони здоров`я на лікування [PERSON] становлять 1095,60 грн. Лікування здійснювалося за рахунок коштів НСЗУ (державний бюджет). Тому, кошти в сумі 1095,60 грн. підлягають зарахуванню до державного бюджету. Відповідно до довідки, наданої військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у В/Ч [NUMBER] з 21.10.22 по 17.11.22, загальна вартість його лікування становить 912,48 грн. Військова частина [NUMBER] відноситься до юридичних осіб державної власності, належить Міністерству оборони України і кошти, які виділяються на лікування хворих, надходять із державного бюджету України. Враховуючи наведене, кошти в сумі 912, 48 грн. також підлягають зарахуванню до державного бюджету. Невідшкодування витрат, здійснених «КП «СЦМЛ» СМР» та В/Ч [NUMBER] за рахунок державного бюджету на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] , негативно впливає на фінансування лікування інших пацієнтів, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Після набрання чинності вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2024 у справі №191/438/24, НСЗУ, «КП «СЦМЛ» СМР» В/Ч [NUMBER] та Міністерством оборони України не вжито жодних заходів, в тому числі представницького характеру, щодо стягнення затрачених коштів на лікування потерпілого від злочину [PERSON] , в добровільному порядку [PERSON] така шкода не відшкодована. Просить стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Національної служби здоров`я України кошти, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] , в сумі 1095,60 грн.; стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Міністерства оборони України кошти, витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] ( [INFO] ), в сумі 912,48грн. Ухвалою суду від 28.11.2025 вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки відповідно до положень ч.6 ст. 19 ЦПК України даний спір є малозначним. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, дійшов такого висновку. Відповідно до ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Згідно із положеннями ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2024 у справі №191/438/24, який набрав законної сили 24.09.2024, у кримінальному провадженні №12022041390000551 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, встановлені вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.08.2024 та не підлягають доказуванню згідно вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України. Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1191 ЦК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до п. 2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілої за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Згідно з п. 4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до інформації, наданої 21.1.2025 Комуальним підприємством «Синельниківська центральна міська лікарня» Синельниківської міської ради» за № 1655 та згідно з довідкою-калькуляцією [PERSON] , [INFO] , 09.09.2022 перебував на лікуванні в анестезіологічному відділенні та витрати закладу охорони здоров`я на його лікування становлять 1095,60 грн. Лікування здійснювалося за рахунок коштів НСЗУ. Згідно з довідкою, наданою військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у в/ч [NUMBER] з 21.10.22 по 17.11.22 та загальна вартість його лікування становить 912,48 грн. З`ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, повністю доведені в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved