Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

І. Суть справи. Представник ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення за договором про споживчий кредит №100982092 від 14.11.2023 р., укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, заборгованості в розмірі 25 318,66грн., сплаченого судового збору у розмірі 2 662,40 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» посилалось на те, що 14.11.2023 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит №100982092. Відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу грошові кошти у розмірі 8 100,00 грн, строком на 105 днів, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у встановлений термін. Товариство свої зобов`язання виконало та надало грошові кошти, тоді як відповідач не виконала умови кредитного договору. У подальшому, за договором відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т, укладеним 26.04.2024 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», до останнього перейшло право вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит №100982092 від 14.11.2023 р. За вищенаведених обставин, позивач просив стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за вище зазначеним договором в сумі 25 318,66 грн. та судові витрати. Відповідач відзиву на позов не подала. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця її проживання, який повернутий до суду із зазначенням причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 16.03.2026 р. відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, який належним чином був повідомленим про дату, час та місце судового засідання, ненадходження від нього відзиву на позовну заяву, суд на підставі ст.280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 14.11.2023 р. [PERSON] на сайті tengo.ua заповнила Анкету-заяву на кредит №100982092 та пройшла перевірку, після чого їй погоджено видачу кредиту /а.с. 10/. 14.11.2023 р. між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №100982092, за умовами якого останній надано кредит на суму 8 100,00 грн. строком на 105 днів, тобто до 27.02.2024 р., і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 29.11.2023р. (рекомендована дата платежу), поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 27.02.2024 р. (дата остаточного погашення заборгованості) /а.с.7-9 зв./. Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора 738966, який відправлений 14.11.2023 р. на вказаний в анкеті номер мобільного телефону, що підтверджується довідкою про ідентифікацію /а.с. 10зв./. До вказаного договору додано графік платежів за договором, в якому міститься інформація щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту /а.с.9 зв/. Факт зарахування 14.11.2023 р. на банківську карту № [NUMBER] грошових коштів, яка була зазначена відповідачем у договорі про споживчий кредит, у сумі 8 100,00 грн., підтверджується платіжним дорученням №76509249 від ТОВ «Мілоан», призначення платежу: кошти згідно договору 100982092/а.с.11/. Користування [PERSON] кредитними коштами підтверджується відомостями про щоденні нарахування та погашення наданими ТОВ «Мілоан» /а.с.11 зв./ Відповідно до виписки з особового рахунка за кредитним договором №100982092 від 14.11.2023 р. заборгованість відповідача станом на 12.02.2026 становить 25 318,66 грн., з яких 6 480,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 810,00 грн. прострочена заборгованість за комісіями; 18 028,66 грн. прострочена заборгованість за відсотками /а.с.12/. Згідно інформації наданої АТ «Таскомбанк» від 24.03.2026 вбачається зарахування 8 100,00 грн на рахунок [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , № [NUMBER] , банківська платіжна карта № [NUMBER] за період з 14.11.2023 по 21.11.2023, що також підтверджується випискою по рахунку. 26.04.2024 р. між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу відступлення прав вимоги № 107-МЛ/Т та Додаткову угоду №1 від 04.02.2025 р. до Договору про відступлення прав вимоги, згідно умов яких ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за договором про споживчий кредит №100982092 від 14.11.2023 р., що підтверджується витягом з реєстру боржників від 10.09.2025 р. /а.с.12 зв.-18/. 04.02.2026 р. ТОВ «ФК «Кредит Капітал» направляло на адресу [PERSON] письмову претензію про необхідність погашення заборгованості у загальному розмірі 25318,66 грн. /а.с.18 зв./. ІV. Оцінка Суду. Згідно із Законом України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. В силу ст.18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. У Розділі 6 укладеного між сторонами договору №6408270 вказано, що цей Кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника та підписаний ним електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст.1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.ст.1077,1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] належним чином виконувала кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора. Вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] комісії за надання кредиту в розмірі 810,00 грн. за обслуговування є безпідставними, оскільки в кредитному договорі ТОВ «Мілоан» не зазначило та не надало докази наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Сама по собі процедура адміністрування кредиту є обов`язком кредитора і не є окремою послугою, що підлягає додатковій оплаті споживачем. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача заборгованості за Договором про споживчий кредит №100982092 від 14.11.2023 р. на загальну суму 24 508,66 грн., яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 6 480,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків 18 028,66 грн., в іншій частині позову слід відмовити. V. Розподіл судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн. /а.с.1/. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог (96,8%) з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 577,20 грн. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У позовній заяві зазначено про понесення позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн, які представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь позивача, на підтвердження чого надав копію договору про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 р., Акт №Д/17459 наданих послуг про надання правничої допомоги від 12.02.2026 р., детальний опис наданих послуг /а.с.20 та зв./. Аналіз норм статей 137,141 ЦПК України дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі №540/5134/21 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При цьому, принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи. Ураховуючи предмет і підстави заявленого позову, який розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження, незначну складність справи, усталену судову практику з розгляду даної категорії справи, відсутність необхідності в витребуванні доказів, обсяг виконаних адвокатом робіт, яка полягала у складенні позовної заяви, на підставі поданих позивачем документів, співмірність наданих послуг із складністю справи, тому суд вважає, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є завищеним. Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Outcome: partial