Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У вересні 2024 року представник Приватного сільськогосподарському підприємства (далі-ПСП) «Агрофірма «Світанок» адвокат Мартиновський О.В. звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом в якому просить визначити ПСП «Агрофірма «Світанок» додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , про що ПСП «Агрофірма «Світанок» стало відомо з листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Київській області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 28.03.2024 №18629/8.4-24. 3 листа приватного нотаріуса Бокової І.О. вих. № 33/01-16 від 29 березня 2024 року ПСП «Агрофірма «Світанок» стало відомо про складений 11 березня 2021 року заповіт [PERSON] , посвідчений 11 березня 2019 року Боковою І.О., приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу Київської області, зареєстровано в реєстрі за № 601. Разом із листом вих. №33/01-16 від 29.03.2024 року приватний нотаріус Бобкова І.О. відповідно до статті 8 Закону України «Про нотаріат» надала копію зазначеного вище заповіту [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] , належну їй 1/2 (одну другу) частки земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Пологівська сільська рада, Васильківського району, кадастровий номер 3221486700:02:006:0010 заповіла Приватному сільськогосподарському підприємству «Агрофірма «Світанок». ПСП «Агрофірма «Світанок» подало 09.04.2024 до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори заяву, якою спадщину за заповітом [PERSON] , яка складається із частки земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: Пологівська сільська рада, Васильківського району, кадастровий номер 3221486700:02:006:0010 приймає, яка у відповідь листом від 19.04.2024 вих. №1460/02-14/721/2021 повідомила позивача про те, що він є таким, що пропустив строк для прийняття спадщини та має право звернутися до суду за поновленням терміну та захистом своїх спадкових справ. Оскільки позивач не був обізнаний про існування заповіту від 11.03.2019 року, а тому з поважних причин пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом. Враховуючи вищевказані обставини, позивач змушений звернутися до суду з вирішенням питання поновлення строку на спадкування. Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Мартинцової І.О. від 10.09.2024 року позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу строку протягом трьох днів з дня її отримання для усунення недоліків позову (т.1, а.с. 99-100). У встановлений в ухвалі суду строк, позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області Мартинцової І.О. від 20.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч.1 ст. 274 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження (т.1, а.с. 112). Згідно розпорядження та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку із перебуванням судді Мартинцової І.О. на довготривалому листі непрацездатності справа згідно з повторним автоматизованим розподілом передана на розгляд головуючому судді Лебідь-Гавенко Г.М. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2024 року прийнято до свого провадження вказану цивільну справу та призначено справи до підготовчого судового засідання (т.1, а.с.203). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2025 року замінено первісного відповідача Ковалівську територіальну громаду в особі Ковалівської сільської ради на належних відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1, а.с. 235-237). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 28.05.2025 року заяву представника позивача адвоката Мартиновського О.В про витребування доказів задоволено. Витребувано у Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] (т.2 а.с.6-8). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29.10.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 71-72). Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує (т. 2 а.с.96-97). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином, до суду повернулися конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», та у порядку ч. 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на сайті «Судової влади» (а.с. 87), не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, та клопотань до суду не направляла, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому слід зазначити, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. (позиція КГС ВС у справі № 911/3142/19 від 18.03.2021р). Треті особи в судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином, клопотань та заяв до суду не направляли. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутністю відзиву відповідачів, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 03.05.2021 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис №10862, що підтверджується листом №18629/8.4-24 від 28.03.2024 року та свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с. 16-17, 175). За життя [PERSON] склала заповіт від 11.03.2019 року, відповідно до якого заповіла належну їй частки земельної ділянки кадастровий номер 3221486700:02:006:0010, яка знаходиться за адресою: Пологівська сільська рада Васильківського району Київської області Приватному сільськогосподарському підприємству «Агрофірма «Світанок» (код ЄДРПОУ 03754024). Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бобковою І.О., зареєстрований в реєстрі за №601 (т. 1 а.с. 18-21). 09.04.2024 року ПСП «АГРОФІРМА «СВІТАНОК» подало заяву до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом (т. 1 а.с. 108-109). 19.04.2024 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (т. 1 а.с. 78). 12.11.2024 року до суду на ухвалу суду від 02.10.2024 року надійшла від Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, належним чином завірена копія спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , відповідно до якої із заявами про прийняття спадщини також звернулися [PERSON] , [PERSON] , яким 05.11.2021 року видано свідоцтво на прийняття спадщини по частки на квартиру [ADDRESS] та [PERSON] , якій згідно до Заповіту [PERSON] заповіла будинок, надвірні споруди та частину земельної ділянки, за адресою: [ADDRESS] , якій 05.05.203 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (т.1 а.с. 173-200). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.02.2025 року у справі №756/8858/22 позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задоволено частково. Визначено [PERSON] , [INFO] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , терміном один місяць з дня набрання судовим рішенням законної сили. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (частини 1-5 статті 263 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини і лише особисто. Відповідно дост.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. За змістом ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Так, судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] , [INFO] померла. Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок»є спадкоємцями за заповітом від 11.03.2019 року, який за життя [PERSON] склала, відповідно до якого заповіла належну їй частки земельної ділянки кадастровий номер 3221486700:02:006:0010, яка знаходиться за адресою: Пологівська сільська рада Васильківського району Київської області. За загальним правилом право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Таким чином, з урахуванням положень ч.2 ст.1220 ЦК України, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до вимог статті 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, у випадках передбачених законом. Нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. 19.04.2024 року листом державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у прийнятті заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (т. 1 а.с. 78). Суд вважає, що оформлення відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді відповіді на заяву, а не постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, не змінює суті такого документу нотаріуса і зводиться до відмови заявнику у видачі свідоцтва. Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 07.02.2024 у справі №201/1883/21. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина другастатті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 04.11.2015 розглянув справу № 6-1486цс15, предметом якої був спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, зробив правовий висновок про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Така ж правова позицію викладена і в постанові Верховного Суду України справа №6-1320цс17 від 23.08.2017. Отже, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постанові Верховного Суду № 565/1145/17 від 26.06.2019 визначено, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Разом з тим, вирішуючи питання поважності причин пропущення позивачем шестимісячного строку, визначеногостаттею 1270 ЦК Українидля прийняття спадщини, суд враховує правову позицію Верховного Суду у справі № 681/203/17-ц від 17.10.2018 відповідно до якої, причини пропуску строку на прийняття спадщини повинні визначатися судом в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Верховний Суд у постановах від 04.03.2020 у справі № 640/8507/17, від 19.10.2022 у справі №641/5618/20 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини виснував, що тяжка та тривала хвороба позивача є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки призвела до об`єктивних та істотних труднощів щодо вчинення нотаріальної дії, а саме подання заяви про прийняття спадщини у строк, передбачений статтею 1270 ЦК України. Позивач, який є спадкоємцем за заповітом щодо майна померлої [PERSON] , своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не був обізнаний про існування такого заповіту, що підтверджується наданими позивачем доказами. В даному випадку на переконання суду, факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення позивача від спадкування. Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач дійсно пропустив строк прийняття спадщини з поважних причин, а тому йому слід визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Встановлено, що Приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма «Світанок», має обґрунтовані сподівання на набуття права власності на спадкове майно за заповітом. Відмова позивачу у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини призведе до невиправданого втручання у його право на набуття та володіння спадковим майном. Ця обставина свідчитиме про пряме порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Суд дослідивши всі обставини справи, оцінивши в силу положення ст. 81 ЦПК України докази дійшов висновку, що позивач з поважних причин пропустив строк прийняття спадщини, своєчасно не мав можливості звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, терміном три місяці. Позивач просить залишити судові витрати на його рахунку, а тому суд не стягує з відповідачів судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved