Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 21.07.2018 року ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № Z75.19690.004127161, який був підписаний позичальником власноручно. Відповідно до умов договору кредит надається в сумі 11602 грн, включаючи витрати на страховий платіж. строк кредитування становить 36 місяців, тобто до 21.07.2021 року. Річна процентна ставка 9, 99%. Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 11602 грн. Відповідач частково сплатила заборгованість в сумі 8140 гривень. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору сформувалась заборгованість в сумі 11602 грн, з них заборгованість за основним боргом 8044, 98 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 2543, 76 грн, інфляційні витрати в сумі 673, 07 гривень, 3% річних в сумі 188, 86 гривень. Позивач вказує, що 16.11.2023 АТ «Ідея банк» уклав з ТОВ «ФК «Сонаті» договір факторингу №16/11-23, за яким останній набув право вимоги щодо заборгованості боржників за первинним договором. ТОВ "ФК «Сонаті» та позивач 29.12.2023 уклали договір факторингу №29/12-23, за яким позивач набув право вимоги, у тому числі до відповідача за кредитним договором № Z75.19690.004127161. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № Z75.19690.004127161 у розмірі 11602 гривень, яка складається із з них заборгованість за основним боргом 8044, 98 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 2543, 76 грн, інфляційні витрати в сумі 673, 07 гривень, 3% річних в сумі 188, 86 гривень. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 662,40 грн, на оплату послуг поштового зв`язку, витрати на правничу допомогу в сумі 7 200 грн. Ухвалою судді від 12.02.2026 відкрито провадження в справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив проводити розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність та відмову подавати відзив на позовну заяву. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і який не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку, встановивши наступні факти та відповідні ним правовідносини. 21.07.2018 року ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № Z75.19690.004127161, який був підписаний позичальником власноручно. Відповідно до умов договору кредит надається в сумі 11602 грн, включаючи витрати на страховий платіж. строк кредитування становить 36 місяців, тобто до 21.07.2021 року. Річна процентна ставка 9, 99%. Банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 11602 грн. Відповідач частково сплатила заборгованість в сумі 8140 гривень. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору сформувалась заборгованість в сумі 11602 грн, з них заборгованість за основним боргом 8044, 98 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 2543, 76 грн, інфляційні витрати в сумі 673, 07 гривень, 3% річних в сумі 188, 86 гривень. Позивач вказує, що 16.11.2023 АТ «Ідея банк» уклав з ТОВ «ФК «Сонаті» договір факторингу №16/11-23, за яким останній набув право вимоги щодо заборгованості боржників за первинним договором. ТОВ "ФК «Сонаті» та позивач 29.12.2023 уклали договір факторингу №29/12-23, за яким позивач набув право вимоги, у тому числі до відповідача за кредитним договором № Z75.19690.004127161. Згідно з п.5.1 Договору права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора у день підписання сторонами друкованого Реєстру боржників та Договору за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п.4.1 цього Договору. Згідно з п. 4.1 фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 2795 777,00 грн. На виконання п.4.1. договору факторингу фактором сплачено клієнту суму фінансування, що підтверджується платіжними інструкціями. Згідно з п.5.1 Договору факторингу права вимоги вважаються такими, що перейшли від Клієнта до Фактора з моменту підписання Сторонами цього Договору. Відповідно до положень ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі № 274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 61, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (яке є чинним на час вирішення справи судом апеляційної інстанції), форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер клієнтського рахунку дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; сума вхідного залишку за рахунком; код ID НБУ банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Таким чином, виписка за рахунком може бути належним доказом заборгованості позичальника за сумою кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Позивачем надано виписку по рахунку, з якої вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Позивачем надано «Реєстр боржників», згідно з яким у вказаному Реєстрі значиться відповідач. За змістом положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Положеннями ст. 611, 625ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Первісний кредитор зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому у останньої виникла заборгованість. Відповідно до ст.12 ч. 3,4, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, отримання коштів, відповідачем суду не надано. За вказаних обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджені належними та допустимим доказами, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 11602 гривень, яка складається із з них заборгованість за основним боргом 8044, 98 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 2543, 76 грн, інфляційні витрати в сумі 673, 07 гривень, 3% річних в сумі 188, 86 гривень. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 7200 грн. Згідно із ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн. Крім того, відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною восьмою статті 141ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: - зазначений у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу складає 7 200 грн; - ордер, виданий керівником АО «Альянс ДЛС» [PERSON] на підставі договору про надання правничої допомоги, укладеного з ТОВ «Санфорд Капітал»; - копію договору про надання правничої допомоги, укладеного між ТОВ «Санфорд Капітал» та АО «Альянс ДЛС», відповідно до якого адвокатське об`єднання взяло на себе зобов`язання надавати йому на довгостроковій основі правничу допомогу у відповідності до завдання клієнта ; - акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги, підписаний керуючим партнером АО «Альянс ДЛС» Маслюженком М. та директором ТОВ «Санфорд Капітал» Маринич Р., відповідно до якого: адвокатом надано послуги на суму 7 200,00 грн, з яких: проведення юридичного та фінансового аналізу боржника 1200,00 грн; складання та подання до суду позовної заяви 6000 грн. Ураховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг та виконаних робіт, реальність надання адвокатських послуг (їх дійсності та необхідності), виходячи з конкретних обставин справи, зокрема ціни позову, суд вважає, що визначений ТОВ «Санфорд Капітал» розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7200 грн є завищеним, тому слід обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для справи до 4000 грн.

Outcome: approved