Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 71 731,87 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03 січня 2019 року між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Договір про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № CCNG-631082691, відповідно до умов якого банк відкрив позичальнику картковий рахунок з кредитним лімітом в розмірі 200 000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 03.01.2022 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 24 %. 17.05.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) № CCNG-631082691 від 03 січня 2019 року, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] 18.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 03 січня 2019 року, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт-Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі за кредитним договором № CCNG-631082691 від 03 січня 2019 року, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, в останнього утворилась заборгованість в розмірі 71 731,87 грн, яка складається з: 54 409,66 грн заборгованості за тілом кредитом; 10 983,29 грн заборгованості за нарахованими процентами та 6 338,92 грн заборгованості по пені. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № CCNG-631082691 від 03 січня 2019 року в розмірі 71 731,87 грн, понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 25 000 грн. Ухвалою судді від 10 грудня 2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін (а.с. 62); протокольною ухвалою суду від 13 січня 2026 року визнано обов`язковою явку до суду представника позивача та відповідача [PERSON] для дачі ними особистих пояснень (а.с. 80, 81, 82); 03.02.2026 року представником позивача подано заяву про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 89-90), яка була задоволена ухвалою суду від 03.02.2026 року (а.с. 93); протокольною ухвалою суду від 09 лютого 2026 року визнано обов`язковою явку до суду представника позивача та відповідача [PERSON] для дачі ними особистих пояснень (а.с. 94, 95, 96); протокольною ухвалою суду від 03 березня 2026 року визнано обов`язковою явку до суду відповідача [PERSON] для дачі ним особистих пояснень (а.с. 100-101, 102); 23.03.2023 року представником позивача подано заяву про доручення кредитного договору з додатками (а.с. 106, 108, 109, 110-111); протокольною ухвалою суду від 26 березня 2026 року відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про витребування у позивача оригіналу Договору № CCNG-631082691 від 03 січня 2019 року та докази зарахування кредитних коштів на належну йому банківську картку. 25 грудня 2025 року відповідач надав через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, вказуючи на те, що позовні вимоги є необґрунтованими та не доведеними належним способом. Згідно викладеного в позовній заяві вказано, що відповідно до умов Договору, Кредитодавець зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 200000.00 грн, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 03.01.2022 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 24 %. Натомість, згідно доданих до позову копій документів, строк дії кредитування становить 12 місяців. А безпосередньо строк дії міжнародної платіжної картки МС DEBIT WORLD, згідно ІІ розділу Оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії становить 3 роки, тобто до 03.01.2022 р. З приводу порушення порядку відступлення вимог. 17.05.2021 р. було укладено договір №2 відповідно до якого АТ "Альфа-банк" відступило на користь ТОВ «ФК "ФЛЕКСІС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № CCNG 631082691. 18.05.2021 р. було укладено договір № 18-05/2021 відповідно до якого ТОВ «ФК "ФЛЕКСІС" відступило на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № CCNG 631082691. За матеріалами справи, до Договору №18-05/2021 замість реєстру прав вимоги надано характеристику права вимоги, завірений одноособово директором ТОВ «Вердикт капітал». Таким чином, позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора, а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора. Також не надано реєстру прав вимоги, оформленого та підписаного відповідно до договору факторингу, а також доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу. У подальшому, 10.03.2023 р. було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № CCNG 631082691. Однак, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором відступлення прав вимоги. Також матеріали справи не містять підтверджуючих даних, що вказані умови договору були виконані, а саме: [PERSON] було надано кредит безпосередньо на належну останньому банківську картку. Разом із тим, стороною позивача не надано разом інформацію, чи видавалась [PERSON] картка та докази зарахування на картку останнього кредитних коштів згідно Договору № CCNG-631082691 від 03.01.2019 р. Так само і не зазначено причин неможливості надати докази з даного приводу. Оскільки правовідносини, на які посилається позивач в своєму позові, могли виникнути в момент укладання договору між АТ "Альфа-банк" та [PERSON] , а саме: 03.01.2019 р. та закінчились із спливом дії вказаного договору, а саме: через рік. Також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн є необґрунтованими та завищеними, виходячи зі складності справи. За таких обставин вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження, отже, у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 67-71). 30 грудня 2025 року представником позивача була подана відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що 17.05.2021 р. було укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого АТ "Альфа-банк" відступило на користь ТОВ "ФК "ФЛЕКСІС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № CCNG 631082691. Так, до позовної заяви було долучено копію витягу Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2 від 17.05.2021 р., в якому за порядковим номером 10450 зазначений позичальник, номер кредитного договору, розмір боргу та інші відомості. 18.05.2021 р. було укладено договір факторингу №18-05/2021, відповідно до якого ТОВ "ФК "ФЛЕКСІС" відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № CCNG-631082691. На противагу позиції відповідача до позовної заяви було долучено копію витягу з Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 18-05/21 від 18 травня 2021 р., в якому за порядковим номером 10450 міститься посилання на відповідача, номер кредитного договору, розмір боргу та інші відомості. Такий витяг підписано сторонами договору ТОВ «ФК «ФЛЕКСІС» та ТОВ «Вердикт Капітал» на противагу позиції відповідача. 10.03.2023 р. було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № CCNG 631082691. Щодо оплати такого договору, до позовної заяви на підтвердження проведеного розрахунку було долучено копію акту зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023 р Відтак, варто зазначити, що договір відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 р № 10-03/2023/01 за своєю правовою природою є оплатним договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, оскільки за укладеним договором жодна зі сторін не передала грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату. Умовами договору відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 № 10-03/2023/01 сторонами досягнуто домовленостей на власний розсуд, у відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема, погоджено відстрочення оплати на 1065 календарних днів (п. 7.2. договору) та визначено момент переходу права вимоги до боржників, а саме: в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (п. 5.2 договору відступлення). Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №CCNG 631082691. Також відповідач не надав жодних доказів того, що надані суду копії документів не відповідають оригіналам або є сфальсифікованими. Позивач вже надав суду копії кредитного договору, що є достатніми доказами існування відповідних правовідносин між сторонами. Законодавство не містить вимоги щодо обов`язкового подання саме оригіналів таких документів, якщо їхню дійсність не було обґрунтовано спростовано іншою стороною. Твердження відповідача про пропуск строку позовної давності хибне, оскільки договір, стягнення за яким є предметом розгляду даної справи, укладено 03.01.2019 р. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер. Відновлення строків позовної давності передбачено Законом від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності». Закон № 4434 передбачає виключення з ЦК України пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення». Саме цей пункт передбачає зупинення перебігу позовної давності, передбаченої ЦКУ, на період дії воєнного стану. Закон №4434 набрав чинності 04.09.2025 р., саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності. Варто зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн є співмірною зі складністю даної справою, зворотного відповідачем не доведено. Натомість, щодо витрат на правову допомогу відповідача. Спір виник у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору [PERSON] , що в свою чергу спричинило понесення витрат сторонами, а тому, такі витрати повинні бути покладені лише на відповідача із врахуванням результату розгляду даної справи. Тобто, матеріалами справи підтверджено, що жодних неправомірних дій як первісного кредитора, так і позивача не було, а тому, витрати на правничу допомогу не можуть бути покладені на позивача. Розмір 15 000 грн є неспівмірним зі складністю справи, розміром позовних вимог та позицією у відзиві на позовну заяву, обставинами справи (а.с. 73-78). Заперечень у відповідь на відзив від відповідача не надійшло. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав та підстав зазначених у відповіді на відзив. Відповідач у судове засідання не з`явився, який про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. За таких обставин, враховуючи, що заяв про розгляд справи за відсутності [PERSON] не надано, тому суд вирішив справу розглядати на підставі наявних у ній даних та доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 03 січня 2019 року [PERSON] особисто підписав анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-банк» (Далі-Договір) (а.с. 108). Підписанням вказаної анкети-заяви відповідач підтвердив беззастережний та безумовний акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, ознайомлений з умовами цього договору, що розміщений на офіційному сайті банку, розуміння положень цього договору, а також отримання договору про банківське обслуговування фізичних осіб та додатків до нього у паперовому вигляді. Анкета-заява від 03 січня 2019 року містить підпис уповноваженої службової особи АТ «Альфа-банк», який засвідчує дозвіл на відкриття рахунку на ім`я [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що 03 січня 2019 року між АТ «Альфа-банк» та [PERSON] шляхом приєднання останнього було укладено договір про банківське обслуговування фізичних осіб, на підставі якого між ними виникли відносини, пов`язані з наданням та отриманням банківських послуг. Окрім того, 03 січня 2019 року на підставі укладеного договору про банківське обслуговування фізичних осіб [PERSON] у письмовій формі виклав АТ «Альфа-банк» пропозицію (оферту) № CCNG-631082691 на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. [PERSON] шляхом підписання відповідного документа висловив бажання на здійснення АТ «Альфа-банк» кредитування його рахунку шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом у розмірі 200 000 грн та фіксованою процентною ставкою у розмірі 24% річних за використання кредитних коштів (а.с. 108-на звороті). 03 січня 2019 року АТ «Альфа-банк» акцептовано оферту [PERSON] на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. АТ «Альфа-банк» погодився відкрити на ім`я [PERSON] банківський рахунок із наступним здійсненням його кредитування на вищезазначених умовах. 03 січня 2019 року [PERSON] ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту, що містить вичерпну інформацію про специфікацію кредитного продукту, що буде надаватися йому АТ «Альфа-банк» на підставі угоди № CCNG-631082691. Так, сторонами було погоджено наступні умови кредитування: максимальний ліміт кредитування - 200 000 грн, строк кредитування - 12 місяців з можливістю пролонгації, фіксована процентна ставка - 24% річних, спосіб надання кредиту безготівковим шляхом. Також у паспорті споживчого кредиту зазначено, що за прострочення внесення мінімального платежу одноразово за кожний факт виникнення прострочки стягується штраф у розмірі 100 у день виникнення прострочки, 300 грн-у разі, якщо сума простроченої заборгованості не погашена протягом 5 робочих днів. Таким чином, судом установлено, що 03 січня 2019 року між АТ «Альфа-банк» та [PERSON] виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах. 17.05.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» було укладено Договір факторингу № 2, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 03 січня 2019 року, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с. 35-37). Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 2 від 17.05.2021 року, ТОВ «ФК «Флексіс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № CCNG-631082691 від 03 січня 2019 року в сумі 60 748,58 грн, з яких: 54 409,66 грн сума основної заборгованості та 6 338,92 грн - заборгованість по пені (а.с. 38). Платіжним дорученням № 253 від 17 травня 2021 року підтверджується оплата ТОВ «ФК«Флексіс»16 500 000,00 грн АТ «Альфа-банк» за право вимоги боргу згідно Договору факторингу № 2 від 17.05.2021 року (а.с. 37-на звороті). 18.05.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 18-05/21, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, у тому числі за договором (угодою) від 03 січня 2019 року, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с. 39-41). У цей же день вказаним сторонами підписаний акт приймання-передачі Реєстру боржників від 18.05.2021 року до договору факторингу № 18-05/21 від 18 травня 2021 року (а.с. 41-на звороті). Відповідно до Додатку № 1-1 до договору факторингу № 18-05/21 від 18.05.2021 року, ТОВ " Вердикт Капітал " набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № CCNG-631082691 від 03 січня 2019 року в сумі 60 748,58 грн, з яких: 54 409,66 грн сума основної заборгованості та 6 338,92 грн - заборгованість по пені (а.с. 43-на звороті - 45). Платіжними дорученнями № 260530015 від 16.06.2021 року, № 260990544, № 260990545, № 260990546, №260990552 від 17.06.2021 року, № Ф від 26.07.2021 року підтверджується оплата ТОВ «Вердикт Капітал» коштів по договору факторингу № 18-05/21 від 18.05.2021 р ТОВ «ФК«Флексіс» (а.с. 42, 42-на звороті, 43). У свою чергу, ТОВ «Вердикт-Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року, в тому числі за кредитним договором № CCNG-631082691 від 03 січня 2019 року, що укладений між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] (а.с. 6-9). Відповідно до Витягу з Додатку № 1 до додаткової угоди № 7/7 від 04.02.2025 року до договору про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № CCNG-631082691 від 03 січня 2019 року в сумі 71 731,87 грн, що складається з: 54 409,66 грн заборгованість за тілом кредитом; 10 983,29 грн заборгованість за нарахованими процентами та 6 338,92 грн заборгованість по пені (а.с. 12). 13 березня 2023 року між вказаними сторонами підписаний акт приймання-передачі Реєстру боржників за договором про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 (а.с. 8-на звороті), а 31 березня 2023 року підписаний акт зарахування зустрічних вимог, де ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» має перед ТОВ «Вердикт-Капітал» непогашені грошові зобов`язання у сумі 1 138 105,89 грн, які виникли, зокрема на підставі договору про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 (а.с. 9-на звороті). Відповідно до змін в реєстрі боржників до договору про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № CCNG-631082691 від 03 січня 2019 року в сумі 71 731,87 грн, що складається з: 54 409,66 грн заборгованість за тілом кредитом; 10 983,29 грн заборгованість за нарахованими процентами та 6 338,92 грн заборгованість по пені (а.с. 13). Випискою по рахунку за кредитною карткою за період з 03.01.2019 по 04.03.2024 згідно договору № 631082691 вбачається, що на карту [PERSON] надійшло 95 568,76 грн, які були використані, при цьому станом на 17.05.2021 зазначено про згортання активу у зв`язку з продажем згідно дог. Факторингу 54 409,66 (а.с. 25-32). У зв`язку із не виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором № CCNG-631082691 від 03 січня 2019 року, станом на 10 березня 2023 року утворилась заборгованість в загальній сумі 71 731,87 грн, яка складається з: 54 409,66 грн заборгованість за тілом кредитом; 10 983,29 грн заборгованість за нарахованими процентами та 6 338,92 грн заборгованість по пені (а.с. 33, 34). Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 520 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Судом береться до уваги, що Договір був укладений між відповідачем та АТ «Альфа-Банк» у письмовій формі, в якому сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки, суми сплати пені/штрафу. Догові є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався. Суд відхиляє твердження відповідача про відсутність доказів відступлення ТОВ «ФК «Флексіс» прав вимоги ТОВ «Вердикт капітал», оскільки відступлення цих прав підтверджується додатком 1-1 до Договору № 18-05/21 від 18.05.2021 року та актом приймання-передачі Реєстру боржників від 18.05.2-21 року (а.с. 41-на звороті, 42-на звороті, 44) та сплатою коштів за їх передання (а.с. 42, 42-на звороті, 43). Тобто, такі доводи відповідача про недоведеність існування у позивача права вимоги до відповідача за Договором є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються встановленими судом фактичними обставинами справи та наявними в матеріалах доказами. Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованості за Договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, в даному випадку необхідно виходити із презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у даній справі (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Не заслуговують на увагу і твердження відповідача про відсутність у матеріалах справи підтверджуючих документів, які б підтверджували виконання умов Договору, а саме надання йому кредитних коштів, оскільки як убачається з матеріалів такими коштами користувався відповідач, що підтверджується випискою з договору № 631082691 по рахунку з кредитної картки останнього (а.с. 25-32), однак відповідачем не надано суду доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Разом з тим, наголошуючи на відсутності доказів отримання відповідачем коштів, які за умовами договору знаходяться на його банківській картці та належного розрахунку заборгованості за Договором, відповідач не надав свого розрахунку заборгованості та виписки по зазначеному картковому рахунку за спірний період на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Що стосується доводів відповідача з приводу пропуску строку позовної давності, суд вважає їх хибними, оскільки Договір, стягнення за яким є предметом розгляду даної справи, укладено 03.01.2019. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер. Відновлення строків позовної давності передбачено Законом від 14.05.2025 №4434-IX «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності». Закон № 4434 передбачає виключення з ЦК України пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення». Саме цей пункт передбачає зупинення перебігу позовної давності, передбаченої ЦК України, на період дії воєнного стану. Закон №4434 набрав чинності 04.09.2025 р., саме із цієї дати відновлено обчислення строків позовної давності. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що [PERSON] користувався кредитними коштами за Договором, але не виконав взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені цим Договором, отримані в кредит кошти не повернув, а тому враховуючи неналежне виконання відповідачем зобов`язань за укладеними вище Договором, вимоги за яким перейшли до ТОВ «Коллект Центр» за договорами факторингу, суд вважає, що позовні вимоги останнього підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422,40 грн судового збору за подання позовної заяви (а.с. 5). Також позивачем заявлені вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу. У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року). Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. На підтвердження обґрунтованості витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді, позивач додав копію договору № 01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року, укладеного між ТОВ «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс» (а.с. 18-19), прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затвердженої рішенням загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023 року (а.с. 19-на звороті - 20), заявку на надання юридичної допомоги № 2146 від 01.10.2025 року, яку підписали між собою ТОВ «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс», за надання послуг з надання усної консультації з вивчення документів вартістю 4 000 грн за дві год, надання письмової консультації з вивчення документів 3 000 грн за 1 год, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 18000 грн за 6 год (а.с. 21), витяг з акта № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року на суму 25 000 грн (а.с. 22). Враховуючи викладене вище, суд вважає, що вартість виконаних робіт представником позивача є завищеним, який не відповідає критерію реальності, розумності та складності справи, яка розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, категорія якої є розповсюдженою, так як позови ТОВ «Коллект центр» про боргові зобов`язання є типовими, які розглядаються різними судами України, що є підставою для зменшення вартості витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування відповідачем таких витрат, а тому, з урахуванням принципів справедливості, обґрунтованості, співмірності, пропорційності та публічним інтересом справи слід стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект центр» 3 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved