Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач звернулися до суду з позовом, в якому зазначає, що 24.05.2024 року між ТОВ "ФК"КРЕДІТПЛЮС" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 141319. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів та умови кредитування. Відповідно до 2.2.1 сума (загальний розмір) кредиту становить 24706,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 20992,65 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 128866 від 23.01.2024 укладеним з кредитодавцем у розмірі 7,45 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті у розмірі 3705,90 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Пунктом 2.5. індивідуальної частини передбачено, що комісія за надання кредиту складає 3705,90 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Отже, відразу після вчинених дій відповідача, 24.05.2024 ТОВ "ФК"КРЕДІПЛЮС" ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Первісний кредитор свої зобов`язання надати кошти виконав в повному обсязі. 10.10.2024 між первісним кредитором ТОВ "ФК"КРЕДІТПЛЮС" та позивачем ТОВ "ФК "ЕЙС"укладено Договір факторингу № 10102024, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 141319 від 24.05.2024 року. Позивачем жодних нарахувань за кредитним договором не здійснювалось. Всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов"язання належним чином не виконував, у зв"язку з чим виникла заборгованість у розмірі 22514,48 грн., яка складається з наступного : 21909,06 грн - заборгованість по кредиту; 5,42 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 600,00 грн. - комісія за кредитним договором, яку позивач просить стягнути з відповідача та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила задоволити. Пояснивши, що відповідно до умов кредитного договору № 141319 від 24.05.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "КРЕДІПЛЮС" та [PERSON] , відбулося взаємне зарахування грошових вимог (взаємозалік). Зазначене зумовлено тим, що на момент укладення договору у позичальника існувала непогашена заборгованість за попереднім кредитним договором №143969 від 18.06.2024. Відповідно до п. 2.2.1 кредитного договору № 141319 від 24.05.2024, сума (загальний розмір) кредиту становить 24706.00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 20992.65 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №128866 від 23.01.2024 укладеним з кредитодавцем; у розмірі 7.45 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3705.90 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. За таких обставин виконання кредитодавцем частини зобов`язань за новим кредитним договором відбулося не шляхом фактичної передачі коштів позичальнику, а шляхом зарахування їх у рахунок погашення існуючих на момент підписання договору кредитних зобов`язань позичальника перед ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС». Таким чином, сторони досягли згоди, що сума кредитних коштів, надана кредитодавцем за договором, спрямовується на погашення заборгованості, що виникла за попереднім договором. Таким чином, грошові зобов`язання позичальника за новим договором виконані шляхом проведення взаємозаліку зустрічних однорідних вимог відповідно до чинного законодавства України. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання відповідно до вимог ст.128 ЦПК України до суду повторно не з`явився без повідомлення причин. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 24.05.2024 року між ТОВ "ФК"КРЕДІТПЛЮС" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 141319 (а.с.45-48). Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів та умови кредитування. Відповідно до 2.2.1 сума (загальний розмір) кредиту становить 24706,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 20992,65 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 128866 від 23.01.2024 укладеним з кредитодавцем у розмірі 7,45 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті у розмірі 3705,90 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини (а.с.129). Пунктом 2.5. індивідуальної частини передбачено, що комісія за надання кредиту складає 3705,90 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 15,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Отже, відразу після вчинених дій відповідача, 24.05.2024 ТОВ "ФК"КРЕДІПЛЮС" ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця (а.с.25). Первісний кредитор свої зобов`язання надати кошти виконав в повному обсязі. 10.10.2024 між первісним кредитором ТОВ "ФК"КРЕДІТПЛЮС" та позивачем ТОВ "ФК "ЕЙС"укладено Договір факторингу № 10102024, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 141319 від 24.05.2024 року (а.с.14-16). Однак, всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов"язання належним чином не виконував, у зв"язку з чим виникла заборгованість у розмірі 22514,48 грн., яка складається з наступного: 21909,06 грн - заборгованість по кредиту; 5,42 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, 600,00 грн. - комісія за кредитним договором (а.с.10-11,13). Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Загальний розмір заборгованості [PERSON] перед ТОВ"ФК "ЕЙС" за договором про споживчий кредит № 141319 від 24.05.2024 року становить 22514,48 грн., що підтверджується карткою обліку виконання договору та випискою з особового рахунку наданими позивачем та відповідачем не спростовано, тому вказану заборгованість слід стягнути з відповідача. З врахування наведеного, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ч.1, ч.2 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн., суд вважає, що повноваження представника позивача у справі підтверджені належними документами: договором правничої допомоги, додатковою угодою до договору правничої допомоги, актом прийому-передачі наданих послуг, однак виходячи з фактично підтверджених та узгоджених з матеріалами справи наданих послуг адвоката, співмірності із складністю справи, яка є малозначною, витраченого часу та обсягу виконаних робіт, засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правову допомогу з 7000,00 грн. до 3000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду за подання позову в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved