Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

До суду з позовною заявою про розірвання шлюбу звернулася позивач [PERSON] до відповідача [PERSON] . На обґрунтування позову позивач вказує, що 12.01.2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб у Відділі ДРАЦС Лисичанського МУЮ у Луганській області. Від шлюбу неповнолітніх дітей подружжя не мають. Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося, разом не проживають та спільне господарство не ведуть, примирення не бажає, їх шлюб носить формальний характер і подальше його збереження є недоцільним. На цих підставах і у відповідності до ст.104,105, 110, 112 СК України прохає шлюб між ними розірвати. Позивач в позові зазначила про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений, відповідно до ст.128 ЦПК України та ст.12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», про розгляд справи шляхом розміщення виклику про розгляд справи на офіційному веб-порталі «Судова влада України», веб-сторінка «https://ptr.dp.court.gov.ua». Суд вважає можливим заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі з 12.01.2007 року, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, про що складено відповідний актовий запис за №06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 05.11.2025 року. З матеріалів справи, а саме з позовної заяви встановлено, що сторони разом не проживають та спільного господарства не ведут, від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Позивач позов не відкликала, що є підставою для його задоволення. Згідно частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 113 Сімейного кодексу України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 статті 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач надала суду документальне підтвердження сплати судового збору квитанція №52888295 від 11.11.2025 року на суму 1211,20 гривень, який суд вважає слід відшкодувати на користь позивача, стягнувши зазначені кошти з відповідача. Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved