Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 22.08.2024 об 11 годині 01 хвилин в м. Івано-Франківську по вул. Довженка, 4/2 [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Renault, державний номерний знак [NUMBER] , був неуважним при перевлаштуванні, не надав перевагу у русі транспортному засобу марки Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку по тій смузі руху, на яку він мав намір перестроїтись, у зв`язку із чим допустив із ним зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, а власник поніс матеріальні збитки. Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.09.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення. Відповідно до інформації Моторного (транспортного) страхового бюро України на момент настання дорожньо-транспортної пригоди відповідач не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим Моторне (транспортне) страхове бюро України сплатило на користі потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 94652,03 гривень. Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем на підставі заяви про виплату страхового відшкодування. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним наказом та платіжним дорученням. З метою встановлення розміру заподіяння шкоди, Моторне (транспортне) страхове бюро України залучило Аварійного комісара, вартість послуг якого складають 1 700,00 гривень. Виплата Моторним (транспортним) страховим бюро України була здійснена на підставі рахунку-фактури. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням. Таким чином, загальний розмір витрат Моторного (транспортного) страхового бюро України з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає 96352,03 гривень. За наведених обстави позивач просить стягнути з відповідача суму завданої майново шкоди у розмірі 96 352,03 гривень та понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн (а.с.1-3). Процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2025 року вказану цивільну справу розподілено для розгляду головуючому судді Мелещенко Л.В. (а.с. 33-34) Ухвалою суду від 23 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з викликом сторін (а.с. 35-36). Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.70-71). Пояснення учасників справи у судовому засіданні. Представник позивача у судове засідання не прибув, але подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення суду не заперечував (а.с. 41, 44-45). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Учасники справи у судове засідання, призначене на 23 березня 2026 року, не з`явилися, тому суд, з дотриманням положень статті 259 Цивільного процесуального кодексу України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання, підписав судове рішення без його проголошення. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки в судове засідання, відзиву не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи, про що 31 березня 2026 року прийнята відповідна ухвала. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19.09.2024, що набрала законної сили 01.10.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченогостаттею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (а.с. 3). На дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , був застрахований у АТ «СГ «ТАС» (приватне) (а.с.4). Згідно відповіді Національної поліції України, 22 серпня 2024 року об 11 годині 01 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода у м. Івано-Франківську по вул. Довженка, 4/2за участю автомобіля марки Renault, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Винуватцем дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] (а.с. 5-7). 22 серпня 2024 року [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 22 серпня 2024 року (а.с.8-9). 30 серпня 2024 року [PERSON] зверталася до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.10). Згідно з відомостями Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника/водія транспортного засобу, державний номерний знак [NUMBER] , не була застрахована (а.с. 11). Як вбачається з наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України та довідки № 1 від 21.11.2024 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих Моторного (транспортного) страхового бюро України, сума до сплати потерпілій [PERSON] становить 94652,03 гривень (а.с. 12). Згідно платіжної інструкції № 943351 від 26 листопада 2024 року, [PERSON] виплачено кошти у розмірі 94652,03 гривень (а.с. 13). Відповідно до платіжної інструкції № 941631 від 28 жовтня 2024 року оплата послуг аваркома (експерта) становить 1700,00 гривень (а.с. 14). Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріальних збитків, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 11, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , становить 104949,92 гривень (а.с.15-25, 27). Власником транспортного засобу Nissan, державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 26). Позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення матеріальної шкоди, що залишилася без відповіді (а.с.28). Норми права, що підлягають застосуванню, та висновки суду за результатами розгляду справи. Стаття 15 Цивільного кодексу України надає кожній особі право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частини першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень частини першої-другої статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2024 року, що набрала чинності 01 жовтня 2024 року. Згідно частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2024 року є обов`язковою при розгляді даної справи в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони відповідачем. Потерпіла особа [PERSON] повідомила Моторне (транспортне) страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди, останнім, у свою чергу, було сплачено страхове відшкодування у розмірі 94 652,03 гривень, тому у позивача виникає право на отримання сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідачем не доведено, що сплачене страхове відшкодування не підлягає поверненню. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати у розмірі 1700,00 гривень, оскільки дані витрати виникли у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, винним у якій визнано відповідача. Вищенаведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що є необхідним відновлення прав та законних інтересів позивача щодо стягнення коштів. У ході судового розгляду матеріалами справи обґрунтовано доведено ті обставини, на які посилається позивач як на підстави своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача шкоди в порядку регресу. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат. Згідно частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення № 14816 від 14 травня 2025 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 3028,00 гривень (а.с. 31). Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 15, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, статей 6, 9, 12, 22, 28, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved