Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

22.09.2025 року представник позивача [PERSON] , адвокат Сидоренко Тетяна Володимирівна, звернулася до суду з позовом до Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, третя особа без самостійних вимог: [PERSON] , в якому просила визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку кадастровий номер 4824580405:03:000:0093, яка розташована в межах Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області , площею 3,05 га, після смерті [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що [INFO] у м. Миколаєві померла [PERSON] - мати позивача. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки загальною площею 3,0500 га., кадастровий номер 4824580405:03:000:0093, яка розташована в межах території Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (раніше Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області), цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Підстава набуття права власності спадкодавцем на спадкове майно - свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.09.2015 року, зареєстроване в реєстрі за № 798. Право власності спадкодавця зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.09.2015 року, номер запису про право власності 11356803. У встановлений законодавством строк позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої матері. Нотаріусом заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . Крім позивача на час відкриття спадщини після померлої матері були спадкоємець першої черги: [PERSON] (чоловік спадкодавця, батько позивача), [PERSON] (донька спадкодавця, рідна сестра позивача). [PERSON] постійно на час відкриття спадщини мешкав однієї сім`єю з спадкодавцем. Таким чином, у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, [PERSON] прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті дружини. Третя особа спадщину після смерті матері не прийняла, так як однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не мешкала, до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлої матері не зверталася. Третя особа на час відкриття спадщини після померлої матері мешкала за іншою адресою та в іншій країні. У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва знаходилася цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням (справа № 490/11758/23). Рішенням суду встановлено, що [PERSON] , [PERSON] не проживає за адресою реєстрації з 2005 року по дату постановлення судового рішення у справі. Рішенням суду від 16.12.2024 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволені. Визнано [PERSON] , [PERSON] особами, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] Рішення суду набрало законної сили. В серпні 2025 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме 1/2 (одна друга) частку у праві власності на спірну земельну ділянку після померлої матері. Постановою від 14.08.2025 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одна друга) частку у праві власності на спірну земельну ділянку після померлої матері відмовлено з підстави, що третя особа на час відкриття спадщини була зареєстрована за адресою реєстрації спадкодавця. [INFO] у м. Миколаєві помер [PERSON] (батько позивача). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 (одна друга) частки у праві власності на земельну ділянку загальною площею 3,0500 га., кадастровий номер 4824580405:03:000:0093, яка розташована в межах території Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (раніше Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області), цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана спадщина була прийнята [PERSON] після смерті дружини, але не оформлена. У встановлений законодавством строк позивач звернувся до [PERSON] , приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлої батька. Нотаріусом заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . В серпні 2025 року позивач звернувся до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме 1/2 (одна друга) частку у праві власності на спірну земельну ділянку після померлого батька. Постановою від 14.08.2025 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 (одна друга) частку у праві власності на спірну земельну ділянку після померлого батька відмовлено з підстави, що третя особа на час відкриття спадщини була зареєстрована за адресою реєстрації спадкодавця. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 01.10.2025 провадження по справі відкрите в порядку загального позовного провадження. За клопотаннями позивача витребувано від приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Середи О.О. належним чином засвідчені копії спадкових справ, які відкриті після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , який помер [INFO] .Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Ухвалою Новобузького районного суду Миколаївської області від 05.12.2025 підготовче судове провадження закрите, справа призначена до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Відповідач Софіївська сільська рада Баштанського району Миколаївської області, явку свого представника в судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду не направляла. В матеріалах справи заява про розгляд справи без участі представника відповідача, оскільки заперечень по справі вони не мають. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгулу справи повідомлялась належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не направляла. Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] були дружиною та чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.03.1981 року ( а.с.12) Позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 05.01.1982 року (а.с.13) [INFO] у віці 66 років в м. Миколаєві, Миколаївської області померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 25.04.2023 року (а.с. 10). [INFO] у віці 65 років в м. Миколаєві, Миколаївської області помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 24.04.2024 року (а.с. 11). Як встановлено із Свідоцтв про поховання № 2171 від 26.04.2023 та № 2418 від 26.04.2024, поховання [PERSON] та [PERSON] здійснював [PERSON] ( а.с.25,26). За життя [PERSON] мала у власності земельну ділянку загальною площею 3,0500 га., кадастровий номер 4824580405:03:000:0093, яка розташована в межах території Софіївської сільської ради Баштанського району Миколаївської області (раніше Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області), цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Підстава набуття права власності спадкодавцем на спадкове майно - свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.09.2015 року, видане Самойленко С.М., приватним нотаріусом Новобузького районного нотаріального округу Миколаївської області, зареєстровано в реєстрі за № 798. Право власності спадкодавця зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.09.2015 року, номер запису про право власності 11356803. ( а.с.14, 15, 16, 17) Заочним рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 16.12.2024 визнано [PERSON] , такою, що втратила право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . Визнано [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] ( а.с.19-23) Відповідно до матеріалів спадкової справи №21/2023 заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а також спадкової справи №22/2024 заведеної приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями першої черги є [PERSON] та [PERSON] , які доводиться рідними сином та донькою спадкодавців. Інші спадкоємці відсутні (матеріали спадкової справи). 14.08.2025 року позивачу приватним нотаріусом Середою О.О. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадкових прав на 1/2 частку земельної ділянки після смерті [INFO] [PERSON] , а також на частку земельної ділянки після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки [PERSON] , згідно норм діючого законодавства України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька та матері, оскільки на час їх смерті проживала разом із спадкодавцями. Окрім того [PERSON] також вважається таким, що прийняв спадщину після смерті своєї дружини [PERSON] (а.с.28-34). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За правилом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 36 цього Кодексу). Частиною першою статті 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦКК України, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Статтею 29 ЦК України в редакції, чинній на час відкриття спадщини, встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації. Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема, у готелі чи у санаторії тощо) Для вирішення питання про те, чи є спадкоємець таким, що прийняв спадщину відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, визначальним є встановлення факту його постійного проживання на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем. Водночас, якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем за адресою реєстрації (правові висновки викладено у постановах ВС від 19.05.2021 року у справі № 937/10434/19-ц, від 10.04.2020 року у справі № 355/832/17-ц, від 27.02.2019 року у справі № 471/601/17-ц). Таким чином, єдиними спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Також єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , який прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Частиною 1 ст. 182 ЦК України, передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі показань свідків, письмових доказів, речових і електронних доказів, висновків експертів. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За змістом статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про обгрунтованість позову про визнання права власності та необхідності його задоволення.

Outcome: approved