Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» в особі представника Войціховського А. В., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 269 911,35 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 7300 грн. та судові витрати із сплати судового збору у розмірі 3 028 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.03.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю HYUNDAI TUCSON, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , під керуванням Відповідача, та транспортних засобів: MERCEDES-BENZ E280, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , DODGE GRAND CARAVAN, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , ЗАЗ DAEWOO, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] та VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. В судовому порядку Відповідача було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 України про адміністративні правопорушення. Крім того, постановою Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу у справі №216/1738/21 було встановлено, що Відповідач під час настання дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем HYUNDAI TUCSON, державний номер [NUMBER] у стані алкогольного сп`яніння. Огляд проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора драгер Алкотест 6320 у присутності двох свідків, результати тесту 2,59% проміле алкоголю в крові. Разом з тим, матеріали справи №216/1738/21 було передано до Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області у зв`язку з передачею розгляду справи за ст. 124 до кримінальної юрисдикції, з огляду на наявність ознак кримінального правопорушення. Вітак, справу було закрито з нереабілітуючих підстав, а навпаки з метою притягнення Відповідача до кримінальної відповідальності. Додатково зазначимо, що факт перебування Відповідача в стані алкогольного сп`яніння зафіксований і в постанові Центрально-міського районного суду міста Кривого Рогу у справі №216/1887/21, яку було розглянуто по ст. 124 відносно Відповідача, після встановлення відсутності у Відповідача ознак кримінального правопорушення та повернення справи до розгляду в адміністративній площині. Зокрема, потерпілий [PERSON] додатково підтвердив що Відповідач перебував в стані алкогольного сп`яніння. Цивільно-правова відповідальність Відповідача станом на дату настання ДТП була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-1324941. Щодо відшкодування шкоди власнику транспортного засобу MERCEDES BENZ E280, державний номер [NUMBER] . Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу MERCEDES-BENZ E280, державний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 22.962,55 грн. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 23.06.2021 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 16.370,04 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 16.370,04 гр., що підтверджується платіжною інструкцією (копія якої додається). Щодо відшкодування шкоди власнику транспортного засобу DODGE GRAND CARAVAN, державний номер [NUMBER] . Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу DODGE GRAND CARAVAN, державний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 60.140,14 грн. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 29.06.2021 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 56.905,68 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 56.905,68 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (копія якої додається). Щодо відшкодування шкоди власнику транспортного засобу ЗАЗ DAEWOO, державний номер [NUMBER] . Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ЗАЗ DAEWOO, державний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 44.836,30 грн. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 02.07.2021 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 38.102,67 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 38.102,67 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (копія якої додається). Щодо відшкодування шкоди власнику транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер [NUMBER] . Відповідно до ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ, склала 199.514,00 грн. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 07.10.2021 р. між потерпілою особою та ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 127.500,00 грн. На підставі заяви про виплату страхового відшкодування, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи в розмірі 127.500,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (копія якої додається). Загалом, ТДВ СГ Оберіг відшкодувало потерпілим суму у розмірі: 16.370,04 + 56.905,68 + 38.102,67 + 127.500,00 = 238.878,39 грн. Позивач виплатив відшкодування за пошкодження автомобіля, а тому має право на стягнення з відповідача страхового відшкодування, відповідно до пп. «а» пп. 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону № 1961-IV Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Ухвалою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 09 вересня 2025 року справу передано за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 06.10.2025 справу передано до судді Сіденку С. І. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання. 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про поновлення строку на подання відзиву та відзив на позовну заяву,в обґрунтування відзиву, зазначив, під час ретельного вивчення поданої позовної заяви з додатками встановлено, що позивач - ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» в особі свого представника - Войціховського А. В. переконані у правомочності та доведеності власних вимог та вказують на декілька обставин, які на їх суб`єктивну думку є достатніми причинами звернення до суду з вказаним позовом, серед яких: 1. в момент ДТП відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння; 2. ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» здійснило потерпілим узгоджені з ними виплати страхових відшкодувань, а саме 16370,04 грн. на користь [PERSON] , 56905,68 грн. на користь [PERSON] , 38102,67 грн. на користь [PERSON] , 127500 грн. на користь [PERSON] , що загалом складає 238878, 39 грн.; 3. на момент ДТП цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР-1324941, з чим сторона відповідача не може погодити. В заявлених позовних вимог про стягнення шкоди в порядку регресу сторона позивача посилається на те, що відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим, з метою підтвердження власних доводів, в якості доказу долучено постанову Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.04.2021 року по справі №216/1738/21 (провадження №3/216/812/21). Під час вивчення описової, мотивувальної та резолютивної частини згаданої постанови встановлено, що суддею Онопченко Ю.В. під час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18№195898, який складений відносно [PERSON] за ч.1 ст.130 КУпАП не встановлювалась вина останнього, як то передбачено ст.280 КУпАП, а кінцевим рішення стало закриття вказаної вище справи саме за п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, через встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.130 КУпАП в діях [PERSON] , що не є реабілітуючою обставиною, а свідчить про недоведеність інкримінованого обвинувачення. Однак, ні позивачем ні його представником не доведена та обставина, що на момент ДТП, яка мала місце 21.03.2021 року цивільно правова відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», оскільки на підтвердження цієї обставини не надано жодного належного доказу, наприклад у вигляді завіреної копії страхового полісу АР-1324941, або договору на підставі якого згаданий поліс видавався. Єдина згадка про ОСЦПВВНТЗ та його приналежність відповідачу міститься виключно в поданій позовній заяві, а тому просить відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог ТДВ «Страхова Група «ОБЕРІГ». Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої позивач не може погодитися з доводами, викладеними у відзиві, та вважає за необхідне надати дану відповідь на відзив на позовну заяву, правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною. Додатково слід вказати, що помилкова позиція сторони Відповідача нівелюється також тим, що в правовій системі, а саме в Цивільному кодексі України встановлено презумпцію заподіювача шкоди джерела підвищеної небезпеки. Це означає, що особа, яка володіє або контролює таке джерело, вважається відповідальною за заподіяну шкоду, незалежно від її вини, якщо не доведе обставини, які звільняють її від відповідальності. Натомість, згідно відзиву на позовну заяву, сторона Відповідача жодним чином не довела відсутність відповідальності забезпеченого водія у скоєнні ДТП. Зазначена у позові інформація про поліс наявна в офіційній базі МТСБУ (доступній на сайті policy.mtsbu.ua) і підтверджує, що відповідний договір діє на дату ДТП. Позивач у суді не заперечує існування полісу, а навпаки спирається на його чинність. Відповідач, заперечуючи проти наявності або дійсності полісу, повинен довести це самостійно. Відповідач не подав жодних доказів, що поліc є недійсним або відмінним від вказаного. Тому суд повинен виходити з припущення про його законність і чинність, оскільки відповідні дані відкриті й загальнодоступні. Якби Відповідач дійсно мав аргументовані доводи/заперечення з приводу заявлених позовних вимог, він мав всі можливості для участі у проведенні процесу врегулювання страхової події. Натомість, Відповідач навіть не виконав законодавчо встановлений для нього обов`язок згідно вимог п.33.1.4. ст.33 Закону № 1961-IV, а саме не повідомляв Позивача про настання ДТП. Відтак, Відповідач самоусунувся та проігнорував процес врегулювання страхової події, що тільки вкотре вказує на неналежну правову поведінку Відповідача. Тому Позивач взагалі не зобов`язаний доводити розмір завданої йому шкоди, якщо він обґрунтовує свої вимоги про відшкодування шкоди. Зазвичай, обов`язок доведення розміру шкоди покладається на Відповідача, який повинен довести, що заявлений позивачем розмір шкоди є завищеним або не відповідає дійсності. Таким чином, Позивач лиш зайвий раз переконався у неналежній обгрунтованості та голослівності правової позиції Відповідача. Від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, так дійсно на момент ДТП була чинною норма, яка закріплена в пункті 36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV), відповідно до якої страховик мав право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягали на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Однак при цьому варто відмітити, що вище описана домовленість розповсюджувалась виключно на страховика та потерпілого та жодним чином не поширювалась на страхувальника і не зобов`язувала останнього погоджуватись з розміром регламентної (страхової) виплати, яка була здійснена третім особам. Відповідачем не заперечується сам факт ДТП, однак не визнаються підстави стягнення з нього виплаченої позивачем на користь третіх осіб страхової (регламентної) виплати в порядку регресу. Як вже зазначалось у відзиві на позовну заяву, сторона позивача обґрунтовуючи власні доводи посилається на пп. а) пп. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону №1961-ІV відповідно до якого страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції. З метою підтвердження власних доводів до позовної заяви долучено постанову Центрально Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.04.2021 року по справі №216/1738/21 (провадження №3/216/812/21) в резолютивній частині якої зазначено, що провадження у справі відносно [PERSON] закрито САМЕ на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, через встановлення відсутності складу адміністративного правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.130 КУпАП в діях останнього, а не на підставі п.7 ст.247 КУпАП, як на то наголошує представник позивача, що є суттєвим, оскільки напрямку впливає на подальші цивільно правові наслідки. У відповіді на відзив частково вірно зазначено, що закриття адміністративного провадження на підставі п.7 ст.247 КУпАП, а саме через сплив строків притягнення особи до адміністративної відповідальності передбачених ст.38 КУпАП, однак за наявності при цьому встановленої вини особи, не є реабілітуючою обставиною, чого не можна сказати про закриття провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, оскільки саме в такому випадку ВИНА особи ВИКЛЮЧАЄТЬСЯ. Враховуючи викладене вище, звертаємо увагу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу на тому, що при відсутності постанови суду, якою б [PERSON] визнано винним за ст.130 КУпАП, у останнього не виникає обов`язку відшкодовувати ТДВ «Страхова група «ОБЕРІГ» виплачену третім особам страхову (регламентну) виплату в порядку регресу, як то передбачено пп. а) пп. 38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону №1961-ІV. Від представника позивача до суду надійшлі додатковіі письмові пояснення по суті Інститут регресу у страхуванні цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виконує не лише компенсаційну, а й превентивну функцію. Відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Спеціальна норма, закріплена у статті 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - Закон № 1961 IV), деталізує випадки, коли страховик, здійснивши виплату потерпілим, зобов`язаний виставити вимогу до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу. Найбільш суворим із таких випадків є керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 21.03.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля HYUNDAI TUCSON (д.н. [NUMBER] ), яким керував Відповідач. Внаслідок нехтування Правилами дорожнього руху України , Відповідач спричинив масове зіткнення, пошкодивши чотири транспортні засоби сторонніх власників: MERCEDES-BENZ E280, DODGE GRAND CARAVAN, ЗАЗ DAEWOO та VOLKSWAGEN PASSAT. Масштаб пошкоджень та кількість учасників свідчать про те, що водій HYUNDAI TUCSON не контролював дорожню обстановку, що безпосередньо корелює з його фізичним станом на момент аварії. На місці події співробітниками поліції було проведено огляд Відповідача на стан алкогольного сп`яніння. Для цього використовувався спеціальний технічний засіб - газоаналізатор Drager Alcotest 6320. Процедура проводилася відповідно до вимог чинного законодавства у присутності двох свідків. Тип приладу: Drager Alcotest 6320 (сертифікований засіб). Результат тестування: 2,59% проміле; Нормативно допустимий рівень: 0,2% проміле; Кратність перевищення: у 12,95 раза; Процесуальний контроль: Присутність 2-х незалежних свідків. Такий рівень алкоголю в крові (2,59‰) згідно з медичними класифікаціями відповідає сильному ступеню сп`яніння, при якому спостерігається втрата координації, дезорієнтація у просторі, значне уповільнення реакції та нездатність до адекватного управління складними механізмами, якими є транспортні засоби. Цей факт є ключовим для застосування регресних санкцій за підпунктом «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV. Відповідач проігнорував вимогу Позивача про добровільне відшкодування виплачених коштів, на суму боргу нараховані санкції, передбачені ст.625 Цивільного кодексу України. Ці нарахування не є штрафами, а є способом захисту майнового інтересу кредитора від знецінення грошових коштів. Розрахунок проведено за період з 16.04.2025 по 12.08.2025 року. Відповідач проігнорував вимогу Позивача про добровільне відшкодування виплачених коштів, на суму боргу нараховані санкції, передбачені ст.625 Цивільного кодексу України. Ці нарахування не є штрафами, а є способом захисту майнового інтересу кредитора від знецінення грошових коштів. Розрахунок проведено за період з 16.04.2025 по 12.08.2025 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.03.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю HYUNDAI TUCSON, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , під керуванням Відповідача, та транспортних засобів: MERCEDES-BENZ E280, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , DODGE GRAND CARAVAN, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , ЗАЗ DAEWOO, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] та VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Відповідальність водія HYUNDAI TUCSON, д.н.з. [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АР №001324941 у ТДВ "СГ "ОБЕРІГ"» від 03.01.2025. [PERSON] 23.06.2021 подав заяву до ТДВ "СГ "ОБЕРІГ"» про страхове відшкодування. Акт огляду колісного транспортного засобу від 23.03.2021 року. Ремонтна калькуляція № 27411-б 27.04.2021. Страховий АКТ # 27411/1 від 24.06.2021. Платіжне доручення N7611 від 24 червня 2021р. про страхове вiдшкодування згiдно страхового акту N 27411/1 вiд 24.06.2021.(до 29.06.21) АЛIЄВ ГАХРАМАН АЯДИН 29.06.2021 [PERSON] подав заяву до ТДВ "СГ "ОБЕРІГ"» про страхове відшкодування. Платіжне доручення N7611 від 24 червня 2021р Страхове вiдшкодування згiдно страхового акту від " 28 " вересня 2021 р. N 1412. [PERSON] 02.07.2021 [PERSON] подала заяву до ТДВ "СГ "ОБЕРІГ"» про страхове відшкодування. 07.10.2021 [PERSON] подав заяву до ТДВ "СГ "ОБЕРІГ"» про страхове відшкодування. Платіжне доручення від " 27 " жовтня 2021 р. N 1602 Страхове вiдшкодування згiдно страхового акту N 27411/3/1 вiд 27.10.2021. Без ПДВ. Платіжне доручення № 149 від " 08 " липня 2021 р. Страхове вiдшкодування згiдно страхового акту N 27411/2/1 вiд 08.07.2021. Без ПДВ. 24.11.2020р. з ТДВ СГ ОБЕРІГ було укладено Договір ##АР-1324941 обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів HYUNDAI TUCSON, AE3687OK. 21.03.2021.сталася ДТП (Кривий Ріг, вул. Лермонтова.) за участю автомобіля HYUNDAI TUCSON, AE3687OK під керуванням водія [PERSON] та автомобіля MERCEDES-BENZ E280 AE7940OB. Винним у скоєнні цієї ДТП визнано [PERSON] . До ТДВ СГ ОБЕРІГ звернувся потерпілий MERCEDES-BENZ E280 AE7940OB щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов полісу ОСЦПВВНТЗ. ТДВ СГ ОБЕРІГ було вжито всіх заходів та здійснено розрахунок страхового відшкодування, за вказаною ДТП, ТДВ СГ ОБЕРІГ здійснила виплату страхових відшкодувань на загальну суму - 16.370,04 грн. (шістнадцять тисяч триста сімдесят грн. 04 коп.) грн. Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого майнового права і інтересу. Способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди. Таким чином до виниклих правовідносин підлягають застосуванню глава 67 «Страхування» ЦК України, норми ст. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), та Закон України «Про страхування» № 85/96-ВР ( далі Закон № 85/96-ВР), які діяли в редакції на момент укладення договору страхування між сторонами. За загальними правилами укладення договору, передбаченими ст.638 ЦК України (в редакції на момент виникнення правовідносин) договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст.979-982 ЦК України встановлені вимоги до предмету договору страхування, форми договору, який має бути укладений із додержанням письмової форми, який може укладатись шляхом видачі полісу, а ст.982 ЦК України визначені істотні умови договору страхування. Так, відповідно до ст.982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Ст.16 Закону № 85/96-ВР, передбачено, що Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Договір страхування повинен містити: назву документа; назву та адресу страховика; прізвище, ім`я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та дати народження; прізвище, ім`я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу; зазначення предмета договору страхування; розмір страхової суми за договором страхування іншим, ніж договір страхування життя; розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат за договором страхування життя; перелік страхових випадків; розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати; страховий тариф (страховий тариф не визначається для страхових випадків, для яких не встановлюється страхова сума); строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; умови здійснення страхової виплати; причини відмови у страховій виплаті; права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін; підписи сторін. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 38 цього Закону, перераховано виключний перелік за яким у страховика після виплати страхового відшкодування виникає право на регресний позов: - до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); - до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини; - до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. Статтею 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Положенням про перелік, значення та порядок застосування коригуючих коефіцієнтів під час укладання страховиками договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів затвердженого постановою Правління Національного банку України № 108 від 30.05.2022, визначено порядок та особливості застосування коригуючих коефіцієнтів під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до пункту 5 Положення, страховик зобов`язаний застосовувати: 1) базовий страховий платіж, затверджений у підпункті 3 пункту 1 постанови Правління Національного банку України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; 2) коригуючі коефіцієнти та їх розміри в значеннях, визначених у додатку 1 до цього Положення, з урахуванням вимог пунктів 7 і 10 цього Положення. Додатком 1 до Положення, визначено Коригуючі коефіцієнти та їх розміри, які визначається відповідно до відомостей про тип транспортного засобу, зазначений у документі про його реєстрацію. Якщо такого документа немає або в наявному документі зазначено іншу класифікацію типу транспортного засобу, ніж передбачена законодавством України про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначаються типи транспортних засобів, визначені заводом-виробником або уповноваженою установою. Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Розділу 1 Додатку 1 до Положення, тип транспортного засобу (К1) вантажний вантажопідйомністю до 2 тон має коефіцієнт К1=2. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно частини другої ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч.4, 6 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, тобто розглядаючи позов, який випливає із справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі давати оцінку вже встановленій вині відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди доказуванню не підлягає, оскільки ці обставини встановлені постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.04.2021 у справі № 216/1738/21, яка набрала законної сили. Так судом встановлено, що 21.03.2021 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю HYUNDAI TUCSON, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , під керуванням Відповідача, та транспортних засобів: MERCEDES-BENZ E280, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , DODGE GRAND CARAVAN, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] , ЗАЗ DAEWOO, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] та VOLKSWAGEN PASSAT, державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Постановою Центрально- Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року, [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власників траспортних засобів, на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ТзДВ «СГ «Оберіг», яке за звернення потерпілих власників пошкоджених транспортних засобів здійснило страхове відшкодування згідно страхового акту. На підтвердження наявності у позивача права звернення до відповідача із регресною вимогою, позивач посилається на пункт 38-1.1. ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оцінюючи відомості, які відображені в Полісі страхування AP № 001324941 встановлено, що страхувальник при оформленні полісу виконав покладені на нього обов`язки, надав повну і достовірну інформацію про себе і забезпечений транспортний засіб: марку, модель, тип транспортного засобу (В), зазначений у документі про його реєстрацію, доказів про те, що вказаний транспорний засіб відносить до іншого типу, та до нього має застосовуватись коригуючий коефіцієнт К1=2 матеріали справи не містять. Крім того, власником транспортного засобу та особою яка укладала поліс AP № 001324941 до транспортного засобу HYUNDAI TUCSON державний номер [NUMBER] , VIN-код [NUMBER] (страхувальником) є ТзДВ «СГ «Оберіг», та саме він відповідає за достовірність інформації, яка вказана ним при укладенні страхового полісу, а тому підстав для стягнення саме з відповідача [PERSON] , суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу, з підстав передбачених п.38-1.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд не вбачає. Враховуючи викладене вище, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422, 40 грн слід покласти на позивача. На підставі ст.ст.15, 16, 626, 638, 979, 993, 1166, ч.2 ст.1187, 1188, 1191 ЦК України та

Outcome: dismissed