Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», в особі представника Кириченко О.М., звернулось до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за розподіл природного газу в розмірі 5761,39 грн., а також стягнення понесених судових витрат. В обґрунтування позову зазначено, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» з 01.07.2015 на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу (метану) вугільних родовищ газу здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, в розумінні Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем АТ «Запоріжгаз» серед суб`єктів ринку природного газу кваліфікується як Оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ). Відповідач [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, з яким укладений договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року за №2498 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1384/27829. Фактами приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є підписана споживачем заява-приєднання та сплата рахунка Оператора ГРМ. Споживачем [PERSON] здійснювалися оплати по особовому рахунку № [NUMBER] в грудні 2020 року в сумі 1575,20 грн., в листопаді 2021 року в сумі 979,12 грн., що є підтвердженням отримання послуг з розподілу природного газу від АТ «Запоріжгаз» за адресою: [ADDRESS] , що також є фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. Відповідачем [PERSON] здійснюється фактичне споживання природного газу за вищевказаною адресою, що підтверджується довідкою про фінансовий стан споживача за період з 01.2020 по 12.2025, а саме споживачем подавалися показники лічильника з період з січня 2024 року по грудень 2024 року та з січня 2025 року по листопад 2025 року, що документально підтверджує факт споживання природного газу, що також підтверджує факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. Свої зобов`язання щодо оплати за надані АТ «Запоріжгаз» послуги розподілу природного газу [PERSON] виконує не в повному обсязі, внаслідок чого за період з 01.12.2021 по 31.12.2025 по особовому рахунку № [NUMBER] обліковується заборгованість перед АТ «Запоріжгаз» в сумі 5761,39 грн. В судове засідання сторони не з`явились. Представником АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» Яцутко Г.М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» на електронну адресу надіслано заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.29,36). Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності з ч. 6 ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судом кореспонденції засобами поштового зв`язку (а.с.28). Крім того, відповідача було повідомлено шляхом направлення смс-повідомлення (судової повістки) на номер мобільного телефону відповідача через додаток «Viber», які останнім отримувались, про що свідчать довідки про доставку повідомлення (а.с.26,35). Повідомлень щодо поважності причин його відсутності, заяви про слухання справи за його відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин на підставі ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що з 01.07.2015 Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», яке наразі має найменування Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу здійснювало діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходилась у його власності та користуванні, та здійснювало щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Таким чином, в розумінні Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем ПАТ «Запоріжгаз» серед суб`єктів ринку природного газу кваліфікувалось як оператор газорозподільної системи. За змістом ст. 16, 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини у сфері житлово-комунальних послуг регулюються виключно на договірних засадах. У відповідності до пункту 1 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі), які у встановленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. У відповідності до пункту 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункт 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем). Згідно з пунктом 3 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Підпунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Положеннями пункту 1.2 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 визначено, що умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015. Згідно п. 1.3 Типового договору розподілу природного газу цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Пунктом 2.1 Типового договору передбачено, що за цим договором Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором. Відповідно до п. 6.1 Типового договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ТРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Згідно п. 6.4 Типового договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Приписами п. 6.6 Типового договору визначено, що оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунку Оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Оператора ГРМ. Порядок сплати заборгованості споживача за договором передбачений пунктом 6.7 Типового договору. Обов`язок споживача здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором, встановлено пп. 1 п. 7.4 Типового договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Приписами ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області за вих. № 0144/08-27 від 20.01.2026 (а.с.21). Відповідач [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, з яким укладений договір розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року за №2498 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1384/27829, на якого відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Фактами приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є підписана споживачем заява-приєднання та сплата рахунка Оператора ГРМ. Споживачем [PERSON] здійснювалися оплати по особовому рахунку № [NUMBER] в грудні 2020 року в сумі 1575,20 грн., в листопаді 2021 року в сумі 979,12 грн., що підтверджується інформацією наведеною у довідці про фінансовий стан споживача (а.с.16-зворот) та є підтвердженням отримання послуг з розподілу природного газу від АТ «Запоріжгаз» за адресою: [ADDRESS] , що також є фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. Відповідачем [PERSON] здійснюється фактичне споживання природного газу за вищевказаною адресою, що також підтверджується довідкою про фінансовий стан споживача за період з 01.2020 по 12.2025, а саме споживачем подавалися показники лічильника з період з січня 2024 року по грудень 2024 року та з січня 2025 року по листопад 2025 року, що документально підтверджує факт споживання природного газу, що також підтверджує факт приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 456247694 від 12.12.2025 [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Отже, [PERSON] , є споживачем з розподілу природного газу які надавались АТ «Запоріжгаз» за адресою: [ADDRESS] , однак свої зобов`язання щодо оплати за надані АТ «Запоріжгаз» послуги розподілу природного газу [PERSON] виконує не в повному обсязі. Відповідно до наданої позивачем довідки про фінансовий стан споживача загальна заборгованість відповідача [PERSON] за надані послуги з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , за період з 01.12.2021 по 31.12.2025 становить 5761,39 грн. (а.с.16). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки у відповідача перед позивачем існує заборгованість, яка ним добровільно не сплачується, а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, суд вважає вимоги АТ «Запоріжгаз» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що розмір заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу в сумі 5761,39 грн., підтверджується розрахунком, наданим позивачем (а.с.16), при цьому відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок. Вказаний розрахунок є повним, чітким, об`єктивним, він узгоджуються з умовами Договору розподілу газу. Тому суд вважає вказаний документ належним та допустимим доказом і бере за основу при ухваленні цього рішення. Факт порушення відповідачем свого зобов`язання зі сплати наданих йому послуг з розподілу газу знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3328,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 106 від 15.01.2026 (а.с.18). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3328,00 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved