Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінпром Маркет» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 30 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено кредитний договір №71746694 за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 3500,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів в розмірі 0,300 % в день (фіксована), процентна ставка за понадстрокове користування кредиту становить 4,00 % в день. Комісія за надання кредиту становить 15,00 % від суми кредиту, що у грошовому виразі становить 525,00 грн. За порушення умов кредитного договору пеня становить 4,00 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність кредитні кошти в розмірі 3500,00 грн. В подальшому, первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище кредитним договором. Так, 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №16/10/25 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за кредитним договором №71746694 від 30 березня 2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10-25 від 16 жовтня 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 12026,00 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 3500,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 1050,00 грн., заборгованості за комісією в розмірі 476,00 грн., заборгованості за пенею в розмірі 7000,00 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором №71746694 від 30 березня 2025 року. Крім того, 07 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено кредитний договір №8322462 за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 5000,00 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів в розмірі 0,95 % в день (фіксована). Комісія за надання кредиту становить 17,25 % від суми кредиту, що у грошовому виразі становить 862,50 грн. За порушення умов кредитного договору пеня становить 250 грн. в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн. В подальшому, первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище кредитним договором. Так, 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №16/10/25 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за кредитним договором №71746694 від 30 березня 2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10-25-01 від 16 жовтня 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 19996,00 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 4322,50 грн., заборгованості за комісією в розмірі 862,50 грн., заборгованості за пенею в розмірі 9811,00 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором №8322462 від 07 червня 2025 року, а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн. Ухвалою суду від 27 січня 2026 року вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки відповідно до положень ч.6 ст. 19 ЦПК України даний спір є малозначним. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 30 березня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено кредитний договір №71746694 за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 3500,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів в розмірі 0,300 % в день (фіксована), процентна ставка за понадстрокове користування кредиту становить 4,00 % в день. Комісія за надання кредиту становить 15,00 % від суми кредиту, що у грошовому виразі становить 525,00 грн. За порушення умов кредитного договору пеня становить 4,00 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність кредитні кошти в розмірі 3500,00 грн. В подальшому, первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище кредитним договором. Так, 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №16/10/25 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за кредитним договором №71746694 від 30 березня 2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10-25 від 16 жовтня 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 12026,00 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 3500,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 1050,00 грн., заборгованості за комісією в розмірі 476,00 грн., заборгованості за пенею в розмірі 7000,00 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором №71746694 від 30 березня 2025 року. Крім того, 07 червня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено кредитний договір №8322462 за умовами якого кредитодавець надав відповідачу кредит в розмірі 5000,00 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів в розмірі 0,95 % в день (фіксована). Комісія за надання кредиту становить 17,25 % від суми кредиту, що у грошовому виразі становить 862,50 грн. За порушення умов кредитного договору пеня становить 250 грн. в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитодавець виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн. В подальшому, первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище кредитним договором. Так, 16 жовтня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу №16/10/25 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за кредитним договором №71746694 від 30 березня 2025 року. Відповідно до Реєстру прав вимог №16/10-25-01 від 16 жовтня 2025 року ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 19996,00 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 4322,50 грн., заборгованості за комісією в розмірі 862,50 грн., заборгованості за пенею в розмірі 9811,00 грн. Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що правила про порядок надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» перебувають в загальному доступі, розміщенні на офіційному сайті фінансової установи та в розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору позики із визначенням порядку і умов кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов кредитних договорів, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» в електронній формі. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №71746694 від 30 березня 2025 року вбачається, що відповідач [PERSON] має заборгованість в розмірі 12026,00 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 3500,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 1050,00 грн., заборгованості за комісією в розмірі 476,00 грн., заборгованості за пенею в розмірі 7000,00 грн. З розрахунку заборгованості за кредитним договором №8322462 від 07 червня 2025 року вбачається, що відповідач [PERSON] має заборгованість в розмірі 19996,00 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 4322,50 грн., заборгованості за комісією в розмірі 862,50 грн., заборгованості за пенею в розмірі 9811,00 грн. Доказів погашення відповідачем заборгованості суду не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеної заборгованості, оскільки кредитні договори укладені у спосіб, визначений чинним законодавством й фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, тому ТОВ «Фінпром Маркет» вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, яка в подальшому перейшла до нового кредитора, за кредитним договором №71746694 від 30 березня 2025 року у вигляді заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 3500,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 1050,00 грн., заборгованості за комісією в розмірі 476,00 грн., а також за кредитним договором №8322462 від 07 червня 2025 року у вигляді заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 5000,00 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 4322,50 грн., заборгованості за комісією в розмірі 862,50 грн. Що стосується вимог про стягнення пені, суд враховує наступне. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Таким чином, суд доходить висновку, що на період дії воєнного стану пеня за кредитним договором №71746694 від 30 березня 2025 року в розмірі 7000,00 грн. та за кредитним договором №8322462 від 07 червня 2025 року в розмірі 9811,00 грн. стягненню з відповідача не підлягає, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду, у відповідності до ст.141 ЦПК України. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн. суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи правнича допомога позивачу у справі надавалась адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною (свідоцтво про зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03.04.2018). Підставами для надання позивачу правничої допомоги є ордер на надання правничої (правової) допомоги та договір про надання правничеї допомоги №25-08/25ФП від 25 серпня 2025 року. Відповідно до витягу з Акту №7ФП від 24 жовтня 2025 року приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25ФП від 25 серпня 2025 року загальні витрати на правову допомогу становлять 4500,00 грн. Виходичи з критерію реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, а також співмірності обставин справи заявленим витратам, суд вважає їх співмірними та такими, що відповідають складності справи, ціні позову, а тому доходить висновку про їх задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: partial