Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» в особі представника Саркісян Н.А. звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , якою просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 333765 від 30.12.2021 у розмірі 5848,00 грн, яка утворилася станом на 26.03.2025 та складається із: 4489,40 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1358,60 грн прострочені проценти за кредитом, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.12.2021 [PERSON] подав до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» Заяву на отримання кредиту № 460278 в якій разом із вказівкою особистих анкетних відомостей просив видати йому кредит в розмірі 5 000,00 грн. 30.12.2021 на підставі вказаної Заяви між ТОВ «ІЗІ КЕРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 333765. Сторони підтвердили, що правовою основою для укладення цього Договору є Зава на видачу кредиту, підписана позичальником 30.12.2021, що є Додатком № 1 та невід`ємною частиною Договору (п. 1 кредитного договору). Пунктом 2 Кредитного договору № 333765 від 30.12.2021 визначено, що Позичальник підтверджує, що до підписання даного Договору, Кредитодавець ознайомив його з усіма умовами цього Договору та Внутрішніх правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими він погоджується і які він приймає. Відповідно до умов Кредитного договору № 333765 від 30.12.2021, ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» надає відповідачу в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 5 000,00 грн на особисті потреби, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов зазначених у Договорі (п. 3 кредитного договору). Пунктом 3.1. Кредитного договору визначено, що сума кредиту, яка зазначена в цьому Договорі надається відповідачу в готівковій формі у національній валюті України не пізніше наступного робочого дня з дати підписання цього Договору. Кредит надавався строком з 30.12.2021 по 29.04.2022. Факт видачі ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та отримання відповідачем коштів за Кредитним договором № 333765 від 30.12.2021 підтверджується Карткою № 20250421-151304 обліку виконання Кредитного договору № 333765 та видатковим касовим ордером від 30.12.2021. Отже, ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за Договором, а саме надавши відповідачу кошти на особисті потреби у розмірі, визначеному Договором. Однак, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по Договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом та проценти за користування кредитом, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору. 26.03.2025 між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» укладено Договір факторингу № Ф-25/2. Відповідно до умов Договору факторингу № Ф-25/2 ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ», в тому числі й до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 333765 від 30.12.2021. Факт набуття прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» щодо відповідача [PERSON] підтверджується Витягом з Реєстру боржників, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025. Станом на 26.03.2025, відповідно до Реєстру боржників, сума заборгованості відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 333765 від 30.12.2021 перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» складає 5848,00 грн, з яких: 4489,40 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1358,60 грн прострочені проценти за кредитом. 17.07.2025 позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги № 07-25/5089/Ф і надано строк для погашення суми заборгованості за Кредитним договором. Проте відповідач заборгованість за Договором не погасив. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів. Розгляд справи визначено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, у відповідності до вимог ст. 274 ЦПК України. З боку відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив. Відповідно до змісту ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідно до правил ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо) не застосовувалися. Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов до такого. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, що 30.12.2021 [PERSON] подав до ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» Заяву на отримання кредиту № 460278 в якій разом із вказівкою особистих анкетних відомостей просив видати йому кредит в розмірі 5 000,00 грн. 30.12.2021 на підставі вказаної Заяви між ТОВ «ІЗІ КЕРЕДИТ» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 333765. Сторони підтвердили, що правовою основою для укладення цього Договору є Зава на видачу кредиту, підписана позичальником 30.12.2021, що є Додатком № 1 та невід`ємною частиною Договору (п. 1 Кредитного договору). Пунктом 2 Кредитного договору № 333765 від 30.12.2021 визначено, що Позичальник підтверджує, що до підписання даного Договору, Кредитодавець ознайомив його з усіма умовами цього Договору та Внутрішніх правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими він погоджується і які він приймає. Позичальник підтверджує, що до підписання договору Кредитодавець надав йому у письмовій формі інформацію, що передбачена законодавством України про фінансові послуги та про захист споживачів, зокрема інформацію, передбачену в ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», та підтверджує, що надана інформація є повною та достатньою для правильного розуміння суті фінансової послуги, що надається Кредитодавцем (п. 2.2. Кредитного договору). Відповідно до умов Кредитного договору № 333765 від 30.12.2021 Кредитодавець надає Позичальнику в кредит грошові кошти (фінансовий кредит) в сумі 5 000,00 грн на особисті потреби, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (надалі проценти) Кредитодавцю відповідно до умов зазначених у Договорі (п. 3 Кредитного договору). Пунктом 3.1. Кредитного договору № 333765 від 30.12.2021 визначено, що сума кредиту, яка зазначена в цьому Договорі надається Позичальнику в готівковій формі у національній валюті України не пізніше наступного робочого дня з дати підписання цього договору. Згідно із п. 3.2. Кредитного договору, Кредит надається на умовах терміновості, повернення та платності. Пунктом 3.3. Договору визначено, що Кредит повертається Позичальником шляхом щотижневих виплат в готівковій формі у національній валюті України. Днем надання кредиту вважається день отримання Позичальником готівкових коштів від Кредитодавця (п. 4 Кредитного договору). Сторони домовились про окремі умови цього Договору, що викладені в цьому розділі та відповідно до Графіку платежів, що є додатком № 2 та невід`ємною частиною цього Договору (п. 5 Кредитного договору). Перебіг строку нарахування процентів за користування кредитом розпочинається з дати фактичного отримання Позичальником кредиту і складає 4 місяців. Кількість платежів: 4. (п. 5.1. Кредитного договору). Пунктом 5.2. Кредитного договору визначено, що Реальна (ефективна) річна ставка за кредитом є фіксованою та становить 899,78%. Сума щотижневого платежу в рахунок повернення кредиту та сплати процентів визначається Графіком платежів. З урахуванням ануїтетного характеру платежів за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю 357,45% річних від суми кредиту з першого по 2 платіж та 2,04% процентів річних за всіма наступними платежами до останнього платежу згідно Графіку платежів, у розрахунку з потижневою сплатою 29,79% (процентів) з 1 по 2 платіж та 0,17% (процентів) за всіма наступними платежами до останнього платежу, за період дії договору 59,92% (процентів) (п. 5.4. Кредитного договору). Дата першого платежу 29.01.2022 р. (п. 5.5. Кредитного договору). Згідно п. 5.7. Кредитного договору, загальна сума всіх платежів Позичальника за Договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 7 848,00 грн. Загальна вартість кредиту у грошовому виразі становить 7 848,00 грн, що складає 5 000,00 грн суми кредиту та 2 848,00 грн процентів за користування кредитом, або 173,25% у процентному значені. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] ознайомлений з умовами кредитування, розміром відсотків, тощо, про що свідчить його підпис у Паспорті споживчого кредиту (Стандартизована форма). Відповідно до Графіку платежів кредит надавався строком з 30.12.2021 по 29.04.2022. Факт видачі ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та отримання відповідачем коштів за Кредитним договором № 333765 від 30.12.2021 підтверджується Карткою № 20250421-151304 обліку виконання Кредитного договору № 333765 та видатковим касовим ордером від 30.12.2021. Після підписання Кредитного договору відповідач [PERSON] власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти та сплатити відсотки за користування кредитними коштами, що передбачені умовами Кредитного договору. У свою чергу, ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» в повному обсязі було виконано свої зобов`язання за Кредитним договором № 333765 від 30.12.2021, а саме надавши відповідачу кошти на особисті потреби у розмірі визначеному цим Договором. Однак, відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по Договору, не сплачував щомісячні платежі за кредитом та проценти за користування кредитом, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору. 26.03.2025 між ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» укладено Договір факторингу № Ф-25/2. Відповідно до умов Договору факторингу № Ф-25/2 ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ», в тому числі й до відповідача [PERSON] за Кредитним договором № 333765 від 30.12.2021. Факт набуття прав вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» щодо відповідача [PERSON] підтверджується Витягом з Реєстру боржників, що є Додатком № 1 до Договору факторингу № Ф-25/2 від 26.03.2025. 17.07.2025 відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За загальним правилом зобов`язання виконуються тими самими особами, які були кредитором і боржником під час їх виникнення. Але законодавство передбачає можливість заміни осіб (як кредитора, так і боржника) при збереженні предмета і змісту зобов`язання. Стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора, Цивільний Кодекс України у ст. 514 закріплює правило, згідно з яким до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у Цивільному кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. За змістом ч. 1 ст. 4 Закону України від 12.07.2001 № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (далі - Закон № 2664-III) факторинг вважається фінансовою послугою. Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України від «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Вимоги до договору про надання фінансових послуг передбачені в ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Так, за змістом ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір, якщо інше не передбачено законом, повинен містити: 1) назву документа; 2) назву, адресу та реквізити суб`єкта господарювання; 3) відомості про клієнта, який отримує фінансову послугу: прізвище, ім`я, по батькові, адреса проживання - для фізичної особи, найменування та місцезнаходження - для юридичної особи; 5) найменування фінансової операції; 6) розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків; 7) строк дії договору; 8) порядок зміни і припинення дії договору; 9) права та обов`язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; 9-1) підтвердження, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 цього Закону, надана клієнту; 10) інші умови за згодою сторін; 11) підписи сторін. Крім того, відповідно до п. 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 06.02.2014 № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2019 № 231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів-суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до абза. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України, договір факторингу передбачає, зокрема те, що фактор передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свою грошову вимогу до третьої особи (боржника). Отже, за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (п. 6 ч. 1 ст. 4 Закону № 2664-III), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту у розпорядження, і клієнт має сплатити фактору за відповідну послуги з фінансування (надання позики або кредиту). При цьому, така плата за надану фактором послугу може бути, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11.09.2018 у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18, пункт 61), встановлена у твердій сумі, у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається, у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної в договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю. Сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатися як плата за надану фактором фінансову послугу. Натомість грошова вимога, що передається клієнтом фактору, може відступатися клієнтом фактору у зв`язку з її продажем останньому (ч. 1 ст. 1084 ЦК України) або з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором, оскільки за змістом ч. 2 ст. 1084 ЦК України фактор має право у разі невиконання клієнтом зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок заставленої грошової вимоги до боржника. Таким чином, договір факторингу є змішаним договором, який обов`язково поєднує у собі елементи договору позики або кредитного договору та елементи договору купівлі-продажу грошової вимоги або договору застави грошової вимоги. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» є новим кредитором у зобов`язанні, позичальником у якому є відповідач [PERSON] . У позовній заяві зазначено, що всупереч умовам Кредитного договору № 333765 від 30.12.2021, [PERSON] не виконав свого зобов`язання перед позивачем. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. Відповідно до деталізації нарахувань та обліку платежів за Кредитним договором № 333765 від 30.12.2021, у [PERSON] залишок заборгованості за Кредитним договором № 333765 від 30.12.2021 складає 5848,00 грн, з яких: 4489,40 грн прострочена заборгованість по тілу кредиту; 1358,60 грн прострочені проценти за кредитом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені Договором строки погашення заборгованості не здійснював, внаслідок чого у нього перед позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Омега Фінанс» виникла заборгованість за Кредитним договором № 333765 від 30.12.2021. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання кредитних коштів. Розрахунок підтверджує існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Наданий Договір факторингу підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали ТОВ «ІЗІ КРЕДИТ» за Кредитним договором № 333765 від 30.12.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Зі змісту ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України вбачається, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, а також якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюються печаткою. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц (провадження № 61-16754св19), від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19) вказано, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (за кредитним договором) можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України). У частині 2 статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, оскільки при укладанні спірного кредитного договору сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, за відсутності належних доказів виконання зобов`язань за спірним договором, суд вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] у розмірі 5 848,00 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судовий збір включено до складу судових витрат. Згідно із платіжною інструкцією № 8811 від 24.09.2025, при пред`явленні позовної заяви до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на результат вирішення спору та задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 144 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2 422,40 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved