Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом посилаючись, що її мати [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 24.11.2000, посвідченого Кременчуцькою товарною біржею під № 4-49 та договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,32 га від 24.11.2000, посвідченого Кременчуцькою товарною біржею під №17-3 придбала житловий будинок з господарськими будівлями та дві приватизовані земельні ділянки кадастровий номер 5322483201:01:01:008:0136 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1753 га та кадастровий номер 5322483201:01:01:009:0204 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1440 га, розташовані в [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] померла, вона є її спадкоємицею за заповітом та для оформлення спадкових прав звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Сапко О.Б., де отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з тим, що надані нею правовстановлюючі документи не відповідають чинному законодавству, а саме: не посвідчені нотаріально. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку, площею 0,1753 га, кадастровий номер 5322483201:01:01:008:0136 для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку, площею 0,1440 га, кадастровий номер 5322483201:01:01:009:0204 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані в [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач Омельницька сільська рада Кременчуцького району Полтавської області в судове засідання свого представника не направили, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність. Третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Сапко О.Б. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на викладене, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами. Згідно положень статті 153 Цивільного кодексу УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови, які визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Установлено, що 24 листопада 2000 року на Кременчуцькій товарній біржі [PERSON] укладено договір купівлі-продажу будинку з господарчими будівлями під [ADDRESS] , який зареєстрований в Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації та договір під №17-3 купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,32 га, що складається з земельної ділянки кадастровий номер 5322483201:01:01:008:0136 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1753 га та кадастровий номер 5322483201:01:01:009:0204 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1440 га, розташовані в [ADDRESS] . Сторони договорів при їх укладенні на товарній біржі досягли згоди по усім суттєвим умовам і зобов`язанням. Також факт купівлі-продажу будинку та земельної ділянки і виконання умов укладених договорів ніким не оскаржено і ніким не оспорюється. При цьому продавець засвідчив своїм підписом, що відчужувана ним нерухомість на момент укладення угоди не продана, не подарована, не заставлена, в спорі та під арештом не знаходиться (п. 5 Договору). Так, вказаний договір купівлі-продажу будинку укладено під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Статтею 15 Закону України «Пре товарну біржу» №1954-12 від 10.12.1991 (в редакції чинної на час укладення договору) передбачалось, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. При укладанні договорів купівлі-продажу від 24.11.2000 їх сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а тому вважали, що договори купівлі-продажу укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області 07 жовтня 2022 року. Відкрилася спадщина. Спадковим майном є житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка, площею 0,1753 га, кадастровий номер 5322483201:01:01:008:0136 для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка, площею 0,1440 га, кадастровий номер 5322483201:01:01:009:0204 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані в [ADDRESS] . Спадкоємцем за заповітом від 05.05.2018, посвідченим секретарем виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Гнєдаш І.В. та зареєстрованим в реєстрі за №20 є позивачка [PERSON] . Відповідно до положень статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. 14.08.2023 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Сапко О.Б. з заявою про оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 14.08.2023 приватний нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що, оскільки, спадкодавцеві [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу житлового будинку з господарчими будівлями та земельної ділянки, укладених 24 листопада 2000 року на Кременчуцькій товарній біржі належало право власності на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка, площею 0,1753 га, кадастровий номер 5322483201:01:01:008:0136 для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка, площею 0,1440 га, кадастровий номер 5322483201:01:01:009:0204 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовані в [ADDRESS] , то воно переходить і до її спадкоємця за заповітом [PERSON] . Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 30 червня 2006 року визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Outcome: approved