Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом о до [PERSON] про поділ спільного майна посилаючись на те, що сторони в період шлюбу за спільні кошти 03 листопада 2004 року придбали квартиру [ADDRESS] . Відповідач не визнає право позивача на дану квартиру, а тому просила визнати за нею право власності на ( одну другу) частину квартири за адресою [ADDRESS] , загальною площею 41,1 м2, житловою площею 22 м2. Стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, про що надав суду письмову заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони 09 жовтня 1986 року зареєстрували шлюб. Згідно договору купівлі продажу від 03 листопада 2004 року [PERSON] набув у власність нерухоме майно за адресою [ADDRESS] . Право власності зареєстровано в установленому законом порядку. За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про визнання позовних вимог, визнання позову не суперечить закону, а тому позовні вимоги підлягають задвооленню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 400 грн. та позивач має право на повернення з державного бюджету сплаченого судового збору у розмірі 1 400 грн.

Outcome: approved