Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

03.10.2025 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулись до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 11.06.2021 року відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг. На підставі укладеного договору, відповідачу було надано кредит у гривні у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] в розмірі до 3000 грн. Відповідач прострочив виконання зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, у зв`язку з чим заборгованість за кредитом стала простроченою, про що банк повідомив відповідача, надіславши повідомлення «пуш». Заборгованість відповідач не погасив, у зв`язку з чим станом на 09.07.2025 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 15469,59 грн., яка складається з тіла кредиту, яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати. Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 08.10.2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник відповідача - адвокат Зачепіло З.Я. надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що з наданих позивачем доказів підтверджується лише факт підписання 11.06.2021 року відповідачем анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, в якій не зазначено ні про видачу будь-яких платіжних чи кредитних карток, строк їх дії, ні щодо розміру кредитного ліміту, розміру та порядоку нарахування відсотків, розміру та підстав нарахування пені чи штрафу. Крім того, відсутні підстави вважати, що між відповідачем та Банком було обумовлено у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, комісії, а також відповідальність у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Анкета-заява не містить також і строку повернення кредиту. За вказаних обставин, не можна вважати, що сума заборгованості по виконанню кредитного договору становить 15469,59 грн. Також, матеріали справи не містять первинних документів, які б підтверджувати наявність заборгованості та її розмір. Виписки по рахункам, касовий документ, розрахунки на які посилається сторона позивача, не є первинними документами, які б підтверджували отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позові. Отже, матеріали справи не містять належних доказів існування боргу. Крім того, з аналізу наданих Банком розрахунку та виписки, вбачається, що Банк самостійно збільшував розмір основної заборгованості, зокрема списував з рахунка відсотки за використання кредитного ліміту та відносив їх на заборгованість за тілом кредиту. Відтак, списуючи вказані нарахування з кредитного ліміту, Банк штучно збільшував заборгованість за тілом кредиту. Враховуючи вищенаведене, та те, що анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, то відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами. Відтак, у задоволення позовних вимог просила відмовити. (т.1, а.с. 78-80). 21.11.2025 року до суду через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив представника позивача Мєшніка К.І., яка мотивована тим, що договір між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та відповідачем разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком боржнику через мобільний додаток, були підписані шляхом накладення електронного цифрового підпису відповідача. У підписаній анкеті-заяві відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. З огляду на викладене, на підставі укладеного сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. Також, представник наголошував, що Умови і правила надання банківських послуг опубліковані і є безперервно доступними у їх поточній редакції, а також архів редакцій за весь період існування, зокрема в чинній на момент укладення договору між сторонами. На момент укладення договору чинною була редакцію Умов від 28.05.2021 р., про що представником надане посилання. Умови у вказаній редакції доступні на сайті Банку з моменту набуття їх чинності, а отже відповідач мав безперешкодний доступ до них в момент укладення договору та в подальшому. Вказані умови є офіційним документом, що затверджений Рішенням правління АТ УНІВЕРСАЛ БАНК Протокол № 20 від 26.05.2021 р., у якості Додатку №95 до Розпорядження №49 р від 22.08.2013 р. При внесення змін в Умови, на сайті розміщується нова затверджена Протоколом редакція, а попередня залишається доступною в публічному просторі на сайті в незмінному вигляді. Таким чином, актуальність та дійсність інформації з сайтів банків обумовлена вимогами Закону. Крім того, представником було наведено алгоритм дій відповідача щодо укладення кредитного договору, з якого вбачається, що без ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, подальше укладення електронного кредитного договору є неможливим. Отже, підписанням анкети - заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 11.06.2021 р., а також засвідчив, що він повідомлений Банком у встановлений законом строк про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, у п. 3 анкети-заяви вказана процентна ставка у розмірі 3,1% на місяць у разі порушення правил користування кредитним лімітом. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Також представник позивача з посиланням на положення Закону вказував, що виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/ цей рахунку/рахунок клієнта, то разом з цією відповіддю на відзив надаємо Деталізовану виписку про рух коштів по картковому рахунку Відповідача, яка в свою чергу є допустимим, належним та достатнім доказом, що підтверджує факт користування відповідачем кредитними коштами, факт та дату надання кредитних коштів, а також існування заборгованості і її розмір. Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку кредитний ліміт відповідача складає 3000 грн., баланс складає - (мінус) грн., тобто заборгованість складає 15 469,59 грн. Ця заборгованість складається з повністю використаного відповідачем кредитного ліміту у сумі 3000 грн., та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить (мінус) грн. Зауважував, що як вбачається із деталізованої виписки про рух коштів по картці, відповідачем було оформлено 1 заяву на послугу «Розстрочка» на загальну суму 10 000 грн. Відповідно до умов користування для списання щомісячного платежу, клієнт має поповнити карту на суму регулярного платежу, якщо на рахунку недостатньо коштів, то сума регулярного платежу списується в овердрафт. Враховуючи вказане, та у зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської карти, виникла заборгованість. Поповнення які проводив відповідач свідчать про те, що останній усвідомлював, що винен Банку кошти, які використав з кредитного ліміту, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів. З урахуванням вищезазначеного, представник позивача вказував, що наявні правові підстави для стягнення заборгованості з відповідача у повному обсязі (т.1, а.с. 86-98). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві зазначив щодо розгляду справи без його участі (а.с. 6). Представник відповідача адвокат Жовта А.С. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши доводи сторін, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Позовна заява Банку мотивована тим, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг на офіційному веб-сайті АТ «Універсал Банк» заповнив і підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Підпис анкети-заяви здійснений відповідачем за допомогою аналогу власноручного підпису, тобто факсимільного відтворення власного підпису за допомогою засобів електронного копіювання. Вказана анкета-заява в такому ж порядку (факсимільне відтворення підпису) підписана представником банку Мироновим В.М., який здійснив ідентифікацію та верифікацію клієнта. Анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи [PERSON] , зокрема дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус: джерело та розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта [PERSON] , які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді (а.с.21). У анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок [NUMBER] (п.2 Анкети-заяви). Згідно п. 2 Анкети-заяви, відповідач просив встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить 62 дні. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Зазначене спростовує аргументи представника відповідача, що сторони не погодили процентну ставку за кредитним договором. У п.4 Анкети-заяви відповідач вказав, що просить вважати наведений у анкеті-заяві зразок його власноручного підпису або його аналоги, а також електронний цифровий підпис, обов`язковими. У цьому ж пункті анкети-заяви відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем у вигляді послідовності ряду цифр, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно договору. Відповідач підтвердив в анкеті-заяві, що усі наступні правочини та платіжні операції можуть вчинятися ним та банком з використанням електронного цифрового підпису (п.4 Анкети-Заяви). Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб кредитного договору. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. Отже суд вважає доведеним той факт, що між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір. За вказаних обставин безпідставними є доводи представника відповідача, що у справі відсутні докази погодження між сторонами всіх суттєвих умов договору та належної інформації про підстави та розмір відповідальності позичальника за прострочення виконання зобов`язання, недоведення банком, що саме ці, а не будь-які інші Умови та Правила розумів відповідач під час укладання договору, є передчасними, помилковими та такими, що не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах Закону України «Про електронну комерцію». В результаті досягнення домовленості між сторонами щодо надання кредиту відповідач отримав кредитну картку, яку активував за допомогою відповідного коду. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Отже, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за кредитом, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. При цьому необхідно дослідити виписку по картковому рахунку у сукупності з іншими доказами та перевірити, чи було встановлено відповідачу кредитний ліміт, якщо було встановлено, то в якому розмірі, чи отримував він кредитну картку та строк її дії, чи користувався останній кредитними коштами (чи отримував готівку у банкоматі та відділенні банку, чи купував товари та чи перерахував кошти на інші рахунки), якщо користувався, то в якому розмірі, чи здійснював повернення кредитних коштів позивачу, якщо здійснював, то в якому розмірі. До такого висновку дійшла Третя судова палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові від 16.09.2020 (справа № 200/5647/18, провадження N 61-9618св19). Слід зазначити, що [PERSON] активно користувався кредитною карткою, розплачувався нею у магазинах, закладах харчування, також ним були сформовані послуги розстрочки (т.1, а.с.128-129), тощо, а також здійснював погашення за наданим кредитом. Факт користування отриманими у кредит грошовими коштами підтверджується і випискою про рух коштів по картці клієнта [PERSON] з 11.06.2021 року по 09.07.2025 року (т.1, а.с.102-127). Отже, наведені обставини підтверджують факт звернення відповідача до банку та отримання ним кредитних коштів, що у свою чергу свідчить про виникнення між сторонами прав і обов`язків, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит» і спростовують аргументи представника відповідача про те, що виписка є неналежним доказом. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач [PERSON] не надав жодних доказів на спростування вищенаведених обставин, на які посилається банк як на підставу своїх вимог про стягнення заборгованості, надавши на підтвердження цих обставин суду належні, допустимі та достовірні докази. Фактично відповідач оспорює розмір заборгованості за кредитним договором, що вбачається із відзиву на позовну заяву та додаткових пояснень. За положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Отже, судом встановлено, що 11.06.2021 року між АТ «Універсал Банк» і [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, який включає Анкету-заяву позичальника, Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» з додатками у вигляді Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту. Підпис анкети-заяви здійснений сторонами за допомогою аналогів власноручного підпису, тобто факсимільного відтворення підписів за допомогою засобів електронного копіювання, а Умови обслуговування рахунків фізичної особи з додатками підписані електронним цифровим підписом обома сторонами договору. Згідно укладеного між сторонами договору банк надав відповідачу кредит на споживчі цілі у виді встановленого кредитного ліміту у сумі 3000 грн. на платіжну картку [NUMBER] . Відповідач активував платіжну картку [NUMBER] , користувався кредитними коштами і здійснював погашення кредиту платежами різного розміру, що стверджується наявним у справі розрахунком.(т.1, а.с.8-11) Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За умовами кредитного договору позичальник мав своєчасно повертати кредит та проценти платежами, однак не виконував цих обов`язків, у зв`язку з чим відповідно до п.п.5.16 п.5 розділу ІІ Умов уся заборгованість стала простроченою і станом на 09.07.2025 року її розмір становить 15469,59 грн. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, узгоджується з первинним документом випискою з рахунку і умовами кредитного договору, і приймається судом як належний і достовірний доказ. Крім того, з виписки про рух коштів по картковому рахунку, яка є первинним документом, вбачається, що загалом по картці відповідача було здійснено витрат на суму 361 644,72 грн., а поповнень карткового рахунку було проведено на суму 346 175,13 грн. (т.1, а.с. 102-127). Таким чином, неповернута сума коштів складає 15469,59 грн. (361 644,72 грн. - 346 175,13 грн.) Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що дійсно у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, оскільки відповідач не в повному обсязі виконав взяті на себе відповідно до договору зобов`язання, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача, що складають 3028 грн. судового збору (т.1, а.с.44).

Outcome: approved