Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

У вересні 2025 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , згідно якого просив стягнути заборгованість за договором № 2037063925 у сумі 31027,33 грн, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] уклала із Акціонерним Товариством «ОТП Банк» Кредитний договір №2037063925_CARD який за правового природою е змішаним договором, а саме кредитний договір та договір про надання 6анківських послуг в якому мстяться елементи різних договорів i надаються декілька різних видів послуг - кредитування та видача i обслуговування міжнародних платіжних пластикових карт якого було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . 14.03.2025 між АТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/03/25, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищезазначеним картковим рахунком, відкритим в межах кредитного договору № 2037063925_CARD, укладеного між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Ухвалою від 05.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. 11.02.2026 на адресу суду від відповідача надійшла заява, згідно якої відповідач просив розгляд справи проводити у її відсутність, з`явитись вус улове засідання не має можливості у зв`язку із сімейними обставинами, позовні вимоги не визнає, так як нею здійснювалось погашення заборгованості за кредитним договором, на підтвердження надала копії квитанції. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.07.2021 Акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2037063925, який є змішаним договором, а саме кредитний договір та договір про надання банківських послуг, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток в межах якого було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно із договором загальний розмір кредиту 10038 грн, дата остаточного повернення кредиту 31.10.2022, комісія за управління кредитом 3% від суми кредиту, строк на який надається кредит визначено графіком платежів, процентна ставка фіксована 0,01% річних. Відповідно до графіку платежів та орієнтованого розрахунку загальної вартості кредиту дата видачі кредиту/дата платежу 31.0.2021/31.10.2022, сума кредиту за договором 1038 грн, проценти за користування кредитом 0,62 грн, платежі за обслуговування кредитної заборгованості 1204,56 грн, інші послуги банку 490 грн, реальна річна процентна ставка 28,52%, та загальна вартість кредиту 11243,18 грн. Факт отримання відповідачкою кредитних коштів, наданих на оплату товару в сумі 10548 грн, підтверджується рахунком - фактурою №СФSDC - 0001235771 від 31/07/2021, специфікацією до кредитного договору, чеком за товар від 31.07.2021. 14.03.2025 між АТ «ОТП Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/03/25, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вищезазначеним картковим рахунком, відкритим в межах кредитного договору № 2037063925_CARD, укладеного між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу №14/03/2025 від 14.03.2025, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до боржника [PERSON] на загальна суму заборгованості 31027,33 грн, з яких: 14000 грн - тіло кредиту, 17027,33 грн. - заборгованість по комісії. Відповідач порушив умови вищевказаного договору і тому має заборгованість в розмірі 31027,33 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 14 000,00 грн, заборгованості за відсотками 17027,33 грн. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: - припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; - зміна умов зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21). Проаналізувавши докази по даній справі, суд зазначає що з реєстру боржників № 2 до Договору факторингу №14/03/2025 від 14.03.2025 слідує, що до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідачки на суму 31027,33 грн, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу 14 000,00 грн, заборгованості за відсотками 17027,33 грн. Водночас, на підтвердження розміру заявленої заборгованості позивачем долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 14.03.2025 на суму 31027,33 грн. Суд зауважує, що кредитний договір, укладений між первісним кредитором та відповідачкою 31.07.2021 на строк до 31.10.2022. Кредитний договір від 31.07.2021, анкета-заява на отримання кредиту/опитувальний лист, паспорт споживчого кредиту не містять умов щодо пролонгації договору. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, ст. 76 ЦПК України. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне застосувати вказаний правовий висновок Верховного Суду і до правовідносин, що склались по зазначеному кредитному договору. Таким чином, відповідно до умов договору, графіку платежів та розрахунку загальної заборгованості, тіло кредиту становить 10038 грн, а відсотки які повинна сплачувати відповідач становить 0,58 грн, що в сумі становить 10038,58 грн. Крім цього із наданих відповідачем квитанцій встановлено що [PERSON] було сплачено:914 грн платіж за 25.08.2021; 950 грн платіж за 20.09.2021; 920 грн платіж за 25.10.2021; 920 грн платіж за 24.11.2021; 920 грн платіж за 20.12.2021920 грн платіж за 24.01.2022; 920 грн платіж за 21.02.2022, а в сумі 6464 грн. Отже, за кредитним договором підлягає стягненню загальна сума у розмірі 3574,58 грн (10038,58 грн 6464,00 грн) Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог: 3574,58/31027,33 х 100 = 11,52 % або 348,83 грн (3028 х 11,52 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial