Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

22 вересня 2025 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов позов приватного акціонерного товариства «САВ ОРБІКО» до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. Зі змісту заявлених позовних вимог слідує, що 29 березня 2024 року згідно з наказом № 63-К відповідачку було прийнято на роботу до приватного акціонерного товариства «САВ ОРБІКО» на посаду агента рекламного відділу продажу МІКС з 01 квітня 2024 року. Вона була ознайомлена з правилами внутрішнього трудового розпорядку. Згідно за наказом № 143-к від 26 червня 2026 року відповідачку було переведено з посади рекламного агенту відділу МІКС на посаду представника торгівельного відділу МІКС в Києві з 01 липня 2024 року без зміни графіку та режиму робочого часу. 19 травня 2025 року відповідачці передано для виконання покладених на неї трудових обов`язків службовий автомобіль REMAULT LOGAN, державний номерний знак [NUMBER] . 18 травня 2025 року відповідачка поза межами робочого часу та, не виконуючи своїх трудових обов`язків, самовільно використала транспортний засіб у вихідний день в нічний час (з 00 годин 16 хвилин до 03 години 32 хвилини) у власних цілях. В подальшому було виявлено, що транспортний засіб пошкоджений відповідачкою. Таке пошкодження транспортного засобу не пов`язано з виконанням нею трудової функції. У пояснювальній записці від 20 травня 2025 року відповідачка повідомила, що вона 18 травня 2025 року близько 00 годин 20 хвилин приїхала до озера в селі Фастівець, де перебувала тривалий час, після цього вона продовжила використовувати службовий автомобіль у власних цілях, а близько 03 години 30 хвилин потрапила в дорожньо-транспортну пригоду по вулиці Дружби, внаслідок якої і було ушкоджено транспортний засіб. Про обставини ДТП вона поліцію не повідомляла, аргументуючи це бажанням усунути пошкодження за власні кошти. Відповідачка також надала письмову розписку, в якій вона беззаперечно визнала свою вину у завданні матеріальної шкоди роботодавцю та зобов`язалась відшкодувати збитки, що виникли внаслідок пошкодження службового авто. З метою визначення розміру збитків було проведеним транспортно-товарознавче дослідження. Висновком експерта № 2156 визначений розмір спричинених матеріальних збитків у сумі 199 760,04 гривень. Вартість проведення дослідження становить 7 361,20 гривень. З урахуванням викладеного, позивач просить стягнути з відповідачки спричинені нею збитки внаслідок пошкодження автомобіля, а також вартість проведеного дослідження у загальній сумі 207 121,24 гривні. 24 вересня 2025 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області було відкритим провадження в цій справі та правилами загального позовного провадження та призначеного підготовче судове засідання. Підготовче судове засідання було неодноразово відколеним за клопотанням представника відповідачки у зв`язку із неможливістю його явки. Відповідачка також для участі в підготовчому судовому засіданні не з`явилась, була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. Відповідачкою та її представником не було подано відзив на позов, також не подано суду доказів для спростування доводів, висловлених в позовній заяві. 05 лютого 2026 року Фастівського міськрайонного суду Київської області було закритим підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У зв`язку із неявкою відповідачки та її представника, судове засідання для розгляду справи по суті було відкладеним. В судовому засіданні, призначеному на 19 березня 2026 року приймала участь в режимі відео конференції представниця позивача, відповідачка та її представник не з`явились, причини неявки не повідомили. З урахуванням приписів статті 223, 280 ЦПК України, за згодою представниці позивача, судовий розгляд був проведеним за відсутності відповідачки та її представника за правилами заочного розгляду. З урахуванням того, що відзив на позову заяву наданим не був, суд в силу приписів частини 8 статті 178 ЦПК України, розглянув справу за наявними матеріалами. Судом було заслухано вступне слово представниці позивача, в якому вона підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відповідачка була звільнена з займаної посади, під час звільнення вартість спричиненого збитку не була вирахувана із заробітної плати, автомобіль не був застрахованим та, відповідно, страхове відшкодування не сплачувалось, станом на дату проведення судового засідання спричинені збитки не відшкодовані. 19 березня 2026 року судом було закінчено з`ясування обставин справи перевірку їх доказами. Суд провів судові дебати та перейшов на стадію ухвалення судового рішення. У відповідності до приписів статті 244 ЦПК України, ухвалення та проголошення судового рішення було відкладеним до 27 березня 2026 року до 10 години 00 хвилин. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини. Так, судом встановлено, що 29 березня 2024 року згідно з наказом № 63-К відповідачку було прийнято на роботу до приватного акціонерного товариства «САВ ОРБІКО» (попередня назва ПрАТ «САВ 92») на посаду агента рекламного відділу продажу МІКС з 01 квітня 2024 року. Вона була ознайомлена з правилами внутрішнього трудового розпорядку. Зазначені обставини підтверджуються копією цього наказу та копією інформаційної довідки про ознайомлення з правилами внутрішнього трудового розпорядку (а. с. 9, 16). Згідно за наказом № 143-к від 26 червня 2026 року відповідачку було переведено з посади рекламного агенту відділу МІКС на посаду представника торгівельного відділу МІКС в Києві з 01 липня 2024 року без зміни графіку та режиму робочого часу. Копія наказу долучена до позовної заяви (а. с. 20-21). З 19 березня 2025 року за [PERSON] було закріплено транспортний засіб автомобіль REMAULT LOGAN, державний номерний знак [NUMBER] . Зазначена обставина підтверджується копією наказу № 188/ААА від 19 березня 2025 року та копією акту передачі-прийомки автомобіля (а. с. 22-24). У акті прийому-передачі автомобілю були зафіксовані наступні пошкодження подряпини заднього бамперу, пошкодження правого порогу без конкретизації характеру пошкоджень, подряпина задньої правої двері (а. с. 23). Обставини щодо використання вказаного транспортного засобу в неробочий час відповідачкою були зафіксовані в службовій записці від 19 травня 2025 року (а. с. 25-26). До матеріалів справи долучена копія пояснень відповідачки, зі змісту яких слідує, що вона підтверджує обставини використання транспортного засобу в поза робочий час та його пошкодження. Стверджує, що поліцію не викликала, так як розраховувала відремонтувати автомобіль за власні кошти. Цей документ складений та підписаний 20 травня 2025 року (а. с. 27). До матеріалів справи також долучена копія розписки [PERSON] , в якій вона зобов`язалась відшкодувати збитки за спричинені пошкодження службового автомобіля АА 1176 ЕМ РЕНО ЛОГАН, який належить компанії «САВ ОРБІКО» (а. с. 28). 05 червня 2025 року між приватним акціонерним товариством «САВ ОРБІКО» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено договір № 2156 на проведення транспортно-товарознавчого дослідження для визначення матеріального збитку завданого ушкодженням автомобіля REMAULT LOGAN, державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 29-31). За проведення зазначеного дослідження було сплачено замовником 7 361,20 гривень, що підтверджується копією платіжної інструкції № 14 634 від 09 червня 2025 року (а. с. 32). До матеріалів справи доручений протокол технічного огляду транспортного засобу № 2156 від 06 червня 2025 року, в якому зафіксовані та детально описані виявленні пошкодження автомобіля (а. с. 48-49). Згідно із висновком експерта № 2156 від 10 червня 2025 року, вартість матеріального збитку завданого власнику ПрАТ «САВ 92» (ПрАТ «САВ ОРБІКО») пошкодженого транспортного засобу REMAULT LOGAN, державний номер [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, на дату оцінки 18 травня 2025 року складає 199 760,04 гривні. До матеріалів справи долучена копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що підтверджує його належність позивачу (а. с. 63). До матеріалів справи також долучено копію наказу від 26 травня 2025 року № 145-к про звільнення з роботи відповідачки. Відповідачка обставин щодо пошкодження нею транспортного засобу не заперечувала, як не заперечувала обсяг та характер зафіксованих в протоколі технічного огляду транспортного засобу № 2156 від 06 червня 2025 року ушкоджень. Доказів повного чи часткового відшкодування шкоди не надала. Встановивши зазначені обставини справи, суд вважає, що спірні правовідносини сторін урегульовані наступними правовими нормами. Так, згідно приписів частини 1-3 статті 130 ЦПК України, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. У статті 134 КЗпП України визначені випадки, коли працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації. Згідно приписів пункту 7 частини 1 цієї статті, працівники несуть відповідальність у повному розмірі заподіяної шкоди, якщо шкоду завдано не при виконанні трудових обов`язків. Згідно роз`яснень, що викладені в п. 18 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», при визначенні розміру матеріальної шкоди, заподіяної працівниками самовільним використанням в особистих цілях технічних засобів (автомобілів, тракторів, автокранів і т.п.), що належать підприємствам, установам, організаціям, з якими вони перебувають у трудових відносинах, слід виходити з того, що така шкода, як заподіяна не при виконанні трудових (службових) обов`язків, підлягає відшкодуванню із застосуванням норм цивільного законодавства. Згідно приписів частини 1, пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно приписів частини 1, 2 статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно роз`яснень, викладених в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Далі, згідно приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно приписів статті 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести існування обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. В силу приписів статті 77-80 ЦПК України, докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. З огляду на встановлені обставини справи та норми, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Зокрема, суд вважає доведеними обставини щодо спричинення [PERSON] шкоди роботодавцю ПрАТ «САВ ОРБІКО» внаслідок пошкодження переданого їй транспортного засобу. Шкода була завдана не під час виконання трудових обов`язків та не у робочий час. Позивачем надані докази, що підтверджують факт спричинення шкоди та її розмір. Розмір спричиненої шкоди підтверджується, зокрема, висновком експерта № 2156 транспортно-товарознавчого дослідження. Цей доказ на думку суду є належним та допустимим. Відповідачка обставин заподіяння шкоди не заперечувала, як не спростувала і вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про укладення позивачем, як власником транспортного засобу, договору майнового страхування та подальшого отримання страхової виплати. При цьому, в судовому засіданні представниця позивача зазначені обставини заперечувала. Далі, судом також встановлені обставини, що позивачем понесені витрати для оплати послуг експерта, такі витрати, на думку суду, є витратами, здійсненими з метою поновлення порушеного права у розумінні статті 22 ЦК України. Тому, на думку суду, існують підстави для задоволення позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати зі сплати судового збору у сумі 3 106,82 гривні - 1,5 % від ціни позову. Розподіл судових витрат проведено згідно статті 141 ЦПК України. Враховуючи вище наведене,

Outcome: approved