Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 18.02.2007 вона з відповідачем уклала шлюб, який вони зареєстрували у відділі ДРАЦС Бершадського районного управління юстиції Вінницької області. За час проживання у шлюбу, у них [INFO] народилась дочка [PERSON] 11.02.2011 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Згідно рішення Бершадського районного суду Вінницької області відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] до виповнення 18 років в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.02.2011. На час подання цього позову до суду дочці [PERSON] виповнилось 18 років і вона продовжує навчання та є учнем 3 курсу Комунального закладу "Вінницького індустріального професійного коледжу" на денній формі навчання, що підтверджується відповідною довідкою комунального закладу № 264 від 10.12.2025. Дочка проживає біля неї та знаходиться на її повному утриманні. Їй також відомо, що відповідач раніше проходив службу в Збройних силах України. Де наразі він працює, чи проходить подальшу службу їй достовірно не відомо. Дочка [PERSON] перебуває на її повному утриманні і на час подання цього позову до суду з відповідачем не досягнуто домовленості щодо участі останнього в утриманні та вихованні дочки, адже і раніше призначені судом аліменти він сплачував не регулярно, внаслідок чого утворилась заборгованість по їх сплаті. На даний час, в зв`язку з тим, що дочка навчається в коледжі у м. Вінниця, проживає в с. Яланець Гайсинського району Вінницької області, значна частина коштів нею тратиться на оплату за навчання, для вирішення її побутових потреб, зокрема, оплату на проживання, на харчування, придбання одягу, користування транспортом, в тому числі і для поїздки додому, придбання навчальної літератури, посібників. Відповідач по справі є працездатним і за віком, і за станом здоров`я, тому він в змозі надавати матеріальну допомогу дочці [PERSON] , тим більше, що закон вимагає щоб батьки несли рівні обов`язки по утриманні дітей. Просить стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дочкою 23 років або до закінчення нею навчання, в залежності від того, яка обставина наступить першою. Позивачка [PERSON] надала заяву, в якій позов підтримує, просить розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд справи, однак конверти з повістками повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву на позов не подав. Суд вважає, що неотримання відповідачем поштової кореспонденції, яка направлялася судом, свідчить про умисне неотримання документів. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Аналогічний висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року справа 755/17944/18, провадження № 61-185св23. Крім того, відповідно до ч.11 ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] був повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про що в матеріалах справи наявне підтвердження. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З врахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Оржівською селищною радою Рівненського району Рівненської області. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який вони розірвали 11.02.2011, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до довідки Комунального закладу "Вінницький індустріальний професійний коледж" № 264 від 10.12.2025, [PERSON] є учнем ІІІ курсу Комунального закладу "Вінницький індустріальний професійний коледж". Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 Постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Судом встановлено, що дочка сторін [PERSON] , [INFO] , досягла повноліття, однак не досягла 23 років, навчається стаціонарно, потребує утримання не лише від матері, а також від батька. Ст. 200 СК України визначає, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання дитини на даний час несе позивачка, з огляду на те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, не має можливості працювати та заробляти кошти на своє утримання. Відповідач є працездатним та має можливість надавати матеріальну допомогу, а тому суд прийшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивачки на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини його заробітку. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 1331,20 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 3200 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів. На підставі ст. 182, 198-200 СК України,

Outcome: approved