Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

06.01.2026 позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) в розмірі 48 813,96 грн за прострочення сплати аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 01.05.2025 по 28.10.2025, та неустойку (пеню) в розмірі 17 007,85 грн за прострочення сплати аліментів на утримання дружини за період з 01.05.2025 по 28.10.2025. Також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. В обґрунтування посилалася на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.06.2025 було стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 01.05.2025 по 28.10.2025, в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 09.04.2026. Стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання як дружини, у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Державним виконавцем було відкрито провадження ВП № [NUMBER] та ВП № [NUMBER] за рішенням суду № 740/1851/25 від 24.06.2025. З часу відкриття виконавчого провадження відповідач аліменти сплачував не регулярно, що призвело до утворення заборгованості зі сплати аліментів на дітей у сумі 48 813,96 грн та на утримання дружини у сумі 17 007,85 грн. Зазначає, що нею було проведено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дітей, який становить 52 332,94 грн, а на дружину - 17 522,24 грн. 21.01.2026 ухвалою судді позов був прийнятий до провадження, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача - адвокат Гордієць В.С. подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі поданий позов підтримує, просить його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час слухання справи належним чином повідомлений шляхом направлення рекомендованого повідомлення на адресу місця його проживання та місця реєстрації. Про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без його участі не надав, не подав відзиву на позов. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч.2 ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24.06.2025 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї другої частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання як дружини, у розмірі однієї шостої частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] . Стягнення розпочати з 09 квітня 2025 року. Згідно із розрахунком заборгованості по аліментах за виконавчим провадженням № [NUMBER], складений державним виконавцем Коломійченком А.В. станом на 28.10.2025 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей становить 48 813,96 грн за період з 09.04.2025 по 28.10.2025 (а.с.13-14). Згідно з розрахунком заборгованості по аліментах за виконавчим провадженням № [NUMBER], складений державним виконавцем Коломійченком А.В. станом на 28.10.2025 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей становить 17 522,24 грн за період з 09.04.2025 по 28.10.2025 (а.с.14-15). Відповідач не позбавлений батьківських прав відносно дітей, він не звільняється від обов`язку щодо утримання дітей відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного Кодексу України (далі СК України). Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно вимог ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини заповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі ч. 1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч.1,2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 у справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 у справі № 6-1477цс15 та від 16.03.2016 у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Суд виходить з того, що рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частки заробітку, та на утримання дружини у розмірі 1/6 частки заробітку, починаючи з 09.04.2025. У разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно розрахунку державного виконавця сума боргу зі сплати аліментів на утримання дітей станом на 28.10.2025 становить 48 813,96 грн, на утримання дружини - 17 522,24 грн. Тому нарахування пені здійснюється з 01.05.2025. При цьому суд приймає розрахунок пені позивача, оскільки він відповідає положенням ч.1 ст.196 СК України і фактично узгоджується з правовими позиціями суду. У зв`язку із тим, що розмір неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення більший ніж розмір заборгованості по сплаті аліментів, суд погоджується із визначенням розміру неустойки (пені) виходячи із розміру 100 відсотків заборгованості, а саме 48 813,96 грн. Загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дружини за період з 01.05.2025 по 28.10.2025 становить 17 007,85 грн, що не перевищує загальний розмір заборгованості визначений державним виконавцем, який станосить 17522,24 грн. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ухилявся від сплати аліментів. Відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. При цьому підкреслено, що на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідач не обґрунтував несплату аліментів скрутним матеріальним становищем (несвоєчасною виплатою заробітної плати роботодавцем, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо) тому відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності як платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені). Суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності. При цьому суд виходячи із положень ст.13 ЦПК України приймає розрахунок пені позивачки. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення пені /неустойки/ за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини в такому вигляді не суперечать вимогам закону, а тому підлягають задоволенню. У відповідності зі ст.141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 грн. Положеннями ст.59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною 1 ст.15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень ч.1, п.1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У позові заявлена вимога про відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн. В обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу було надано Договір про надання правничої допомоги від 02.01.2026, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність № 478, детальний опис робіт наданої правничої допомоги від 05.01.2026 згідно якого гонорар адвоката встановлений сторонами становить 10 000 грн, додаток 2: квитанція до прибуткового касового ордеру № 14 від 05.01.2026 на суму 10 000 грн. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на складання позову та подання його до суду та значенням справи для сторони. Зважаючи на положення ч.4, ч.5 ст. 137, п. 2 ч.3 ст. 141 ЦПК України, враховуючи складність справи, значення справи для сторін, заперечення відповідача щодо вимог про відшкодування коштів за правничу допомогу, суд вважає, що до стягнення з відповідача на користь позивача за консультацію, написання та подання позову до суду, підлягає стягненню 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved