Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (далі - позивач, кредитодавець) звернулося до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач, позичальник), обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 11.04.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики № 1935318, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн. строк позики - 15 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису aI1WvX6bGi, що був надісланий на вказану відповідачем/позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позикодавець на виконання Договору позики № 1935318 від 11.04.2021 року, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 3 000,00 грн., які були зараховані на платіжну картку № [NUMBER] за посередництвом платіжної системи ТОВ «ФК Фінекспрес» - платіжна система, яка діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на банківську платіжну картку фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку юридичної особи (IBAN) на банківську платіжну картку фізичної особи технічно неможливий без використання платіжної системи. Відповідно до п. 4.2. Договору позики № 1935318, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, у договорі позики встановлено строк позики 15 днів, однак у самому договорі позики наявні умови щодо пролонгації або автопролонгації строку користування позикою. Умовами, які передбачені у Правилах, строк пролонгації обмежено 90 календарними днями. Отже, на думку представника позивача укладаючи договір позики, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним поза межами строку кредитування. 26.10.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу № 2610, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 1935318 від 11.04.2021. 03.04.2023 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики № 1935318 від 11.04.2021. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 9 268,50 грн., з яких: 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6 268,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення боргу не виконав ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ні перед позивачем/фактором, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутись із даним позовом до суду. У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлені позовні вимоги визнаються частково (лише в межах суми основного боргу та відсотків, нарахованих у межах строку дії Договору). В іншій частині позовні вимоги, на думку відповідача, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне: 1.Щодо безпідставності нарахування відсотків поза межами строку кредитування. Відповідно до п. 2 Договору позики № 1935318, укладеного 11.04.2021 року, строк позики (строк договору) становить 15 днів. Датою повернення позики (останнім днем) визначено 26.04.2021 року. Процентна ставка за договором встановлена у розмірі 1,99% на день. Аналіз положень ст.ст. 526, 626, 627, 628, 629 ЦК України, на думку відповідача, дає підстави для висновку, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, позивач має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами виключно у межах погодженого сторонами строку кредитування (15 днів). Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що кредитором нараховувались відсотки поза межами 15-денного строку кредиту. Таке нарахування є неправомірним. 2. Щодо відсутності погодження відповідачем Правил кредитування. Відповідач зазначає, що позивач помилково обґрунтовує право на нарахування процентів понад 15 денний строк положеннями п. 6.5 "Правил надання грошових коштів у позику". Однак, надані суду Правила є стандартним друкованим документом, який не містить жодного підпису Відповідача (ні власноручного, ні у формі електронного підпису чи одноразового ідентифікатора). Позивачем не доведено, що відповідач був ознайомлений і погодився саме з цією редакцією Правил. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, неможливо застосовувати до кредитних правовідносин Умови та Правила надання банківських послуг, якщо вони не підписані позичальником і немає належних доказів його ознайомлення саме з тією їх редакцією, на яку посилається кредитор. Таким чином, умови Правил, на які посилається Позивач, не є складовою частиною укладеного між сторонами Договору позики. 3. Щодо розрахунку заборгованості та пролонгації. Відповідач зазначає, що у наданому позивачем Розрахунку заборгованості (рядок 16) зазначено, що відповідач 26.04.2021 року нібито сплатив 310,50 грн процентів. Відповідач категорично наголошує, що він не здійснював жодних платежів за вказаним Договором, у тому числі не сплачував 310,50 грн 26.04.2021 року. Сума у розмірі 310,50 грн повністю збігається з розрахунковою "Орієнтовною реальною вартістю позики", зазначеною у самому Договорі за 15 днів. На переконання відповідача, позивач свідомо маніпулює судом: штучно відобразивши цю суму у розрахунку як сплачену саме в останній день строку кредитування, позивач намагається створити видимість замовлення відповідачем послуги «пролонгації» та надати правомірності своєму подальшому незаконному нарахуванню відсотків. Позивач всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не надав суду жодного первинного бухгалтерського документа (банківської виписки по своєму рахунку, квитанції, тощо), який би підтверджував фактичне надходження 310,50 грн саме від відповідача. Отже, Розрахунок у цій частині є недостовірним доказом. 4. Щодо правильного розрахунку боргу. Відповідач зазначає, що правомірними та обґрунтованими є лише вимоги про стягнення: тіла кредиту: 3 000,00 грн. та відсотків за користування кредитом виключно в межах 15-денного строку кредитування (з 12.04.2021 по 26.04.2021 р.) з розрахунку 1,99% на день: 3 000 грн * 1,99% = 59,70 грн/день; 59,70 грн *15 днів = 895,50 грн. Отже, на думку відповідача, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню, становить 3 895,50 грн (3 000,00 грн + 895,50 грн). 5. Щодо витрат на правничу допомогу. Відповідач вважає, що витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500,0 грн. є штучно створеними, абсолютно недоведеними, завищеними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на відсутність доказів співмірності та масовий конвеєрний характер послуг, шаблонність та типовість справи, яка не потребує висококваліфікованої праці адвоката вартістю 4 000,00 грн за один документ, порушення принципу пропорційності оскільки згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу має бути співмірним із складністю справи, часом, витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та ціною позову. Ціна позову у даній справі становить всього 8 958,00 грн. Покладення на відповідача обов`язку сплати 4 500,00 грн (що становить більше 50% від суми позову) за подання типового документа створює надмірний фінансовий тягар та порушує баланс інтересів сторін, враховуючи мізерну складність справи, відсутність необхідності у правових дослідженнях, масовий конвеєрний характер документів позивача, заявлена сума у розмірі 4 500,00 грн є безпідставною, несправедливою та нерозумною, а тому

Outcome: partial