Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами: № 101272904 від 23 листопада 2021 року, №0967414699 від 26 січня 2022 року, №05862-01/2022 від 08 січня 2022 року та №67498 від 21 січня 2022 року на загальну суму 64272,82 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою укладено кредитний договір № 101272904. Відповідно до умов укладеного договору кредитодавець надав позичальникові кредит у сумі 20000 грн, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти (плату за користування грошовими коштам) на умовах та у порядку, визначені договором. Договором визначено термін кредитування 30 днів, дата погашення кредиту 23 грудня 2021 року. Однак у вказаний термін відповідачка кредитні кошти не повернула, проценти не сплатила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 16 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 16072024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 101272904 в сумі 24852,82 грн. 26 січня 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та відповідачкою укладено кредитний договір №0967414699. Відповідно до умов укладеного договору кредитодавець надав позичальнику кредит у сумі 4000 грн, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти (плату за користування грошовими коштам) на умовах та у порядку, визначені договором. Договором визначено термін кредитування 12 місяців. Однак у вказаний термін відповідачка кредитні кошти не повернула, проценти не сплатила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 24 листопада 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 24/11-22, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24/1-22 від 24 листопада 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 0967414699 в сумі 21080 грн. 08 січня 2022 року між ТОВ «Інвеструм» та відповідачкою укладено кредитний договір №05862-01/2022. Відповідно до умов укладеного договору кредитодавець надав позичальникові кредит у сумі 4000 грн, а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти (плату за користування грошовими коштам) на умовах та у порядку, визначені договором. Договором визначено термін кредитування 30 днів, дата погашення кредиту 06 лютого 2022 року. Однак у вказаний термін відповідачка кредитні кошти не повернула, проценти не сплатила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 13 січня 2023 року між ТОВ «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТОВ «Інвеструм» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 13012023 від 13 січня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 05862-01/2022 в сумі 10900 грн. 21 січня 2022 року між ТОВ «Авіра Груп» та відповідачкою укладено кредитний договір № 67498. Відповідно до умов укладеного договору кредитодавець надав позичальникові кредит у сумі 3000 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти (плату за користування грошовими коштам) на умовах та у порядку, визначені договором. Договором визначено термін кредитування 21 день, до 10 лютого 2022 року. Однак у вказаний термін відповідачка кредитні кошти не повернула, проценти не сплатила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. 05 січня 2024 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 05012024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Авіра Груп» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 05012024 від 05 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 67498 в сумі 7440 грн. Оскільки відповідачка у добровільному порядку заборгованість за вказаними договорами, право вимоги за якими перейшло до позивача не погасила, то представник просив позов задовольнити, стягнути з останньої заборгованість на загальну суму 64272,82 грн та понесені судові витрати. 09 березня 2022 року відповідачка на підставі свідоцтва про зміну імені змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». 19 червня 2025 року представником відповідачки адвокатом Соболик О.В. подано відзив на позовну заяву. Висловлюючи позицію відповідачки представник зазначила, що відповідачка не визнає заявлених позовних вимог та заперечує проти задоволення позову. Вказала, що 16 липня 2021 року [PERSON] звернулася до ВП №2 (с-ще Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП із заявою про вчинення відносно неї шахрайських дій у якій заявила про крадіжку паспорта громадянина України і банківських карток. Впродовж 2021- 2022 років з використанням її особистих даних та банківських карток не відповідачку було оформлено кредити в багатьох фінансових установах, зокрема і вказані у позовній заяві кредитні договори. За заявою відповідачки 03 березня 2025 року зареєстровано кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України і відповідачку визнано потерпілою. На даний час тривають слідчі дії. Також у відзиві зазначено, що у матеріалах справи відсутнє належне підтвердження того, що відповідачці була надана вся інформація щодо умов договору, що проводилась будь-яка додаткова перевірка ідентичності позичальника, що ставить під сумнів законність та юридичну силу укладеного договору, оскільки ідентифікація є важливим елементом безпеки укладення правочинів в електронному середовищі. Відповідачка не визнала дійсності кредитних договорів, підписаних нібито за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оскільки порядок і умови використання такого підпису не відповідають вимогам Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Тобто відсутні докази проведення ідентифікації відповідачки при вході в особистий кабінет в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Представник відповідача вважає, що матеріалами справи не доведено факту укладання договор№101272904 від 23 листопада 2021 року, № 0967414699 від 26 січня 2022 року, №05862-01/2022 від 08 січня 2022 року та №67498 від 21 січня 2022 року. Тому, правових підстав для стягнення коштів немає. За таких підстав представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити. 04 лютого 2026 року представником відповідачки [PERSON] подано додаткові пояснення до відзиву на позов. У поданих поясненнях представник зазначає, що відповідачка вимоги заявленого позову не визнає та заперечує проти його задоволення. Звертала увагу суду на те, що в матеріалах справи відсутні належні i допустимі докази. Зокрема, отримання відповідачкою повного тексту кожного договору, паспортів споживчого кредиту та додатків до них; р оз`яснення істотних умов договору, усвідомленого та вільного волевиявлення відповідача відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, дотримання прав та інтересів споживача при оформленні та укладенні відповідних позик, бо самі договори є споживчими i правовідносини у них регулюються окремо визначеними нормами права. Надання копій анкет, довідок про ідентифікацію та формальних підтверджень використання одноразового ідентифікатора не підтверджує належного укладення договору, оскільки не доводить, що саме відповідачка особисто вчинила відповідні дії та усвідомлювала ix правові наслідки. Представник відповідачки стверджує також, що жодних письмових вимог зобов`язального чи іншого характеру про стягнення з неї на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» коштів чи про особу нового кредитора від ТОВ Мілоан, ТОВ «Інфінанс», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Авіра Груп» вона не отримувала, як і не отримувала жодних вимог про наявність боргу та про переуступлення права вимоги. Відповідачка у листопаді - грудні 2021 poку здійснювала платежі на погашення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними записами проплат із виписок банківської карти, а саме: 24.11.2021 - 1 940 грн; 26.11.2021 1746 грн; 26. 11.2021 1 521 грн; 24. 11.2021 242, 50 грн; 26.11.2021 436, 50 грн; 29.11.2021 289 грн; 01.12.2021 447 грн. Зазначені платежі свідчать про належну та добросовісну поведінку позичальника та спростовують твердження Позивача/первісних кредиторів, що надали недостовірну інформацію позивачу про ухилення від виконання зобов`язань. Водночас поданий Позивачем розрахунок заборгованості не містить прозорого та зрозумілого відображення зарахування цих коштів, а також не підтверджений жодними первинними бухгалтерськими документами чи банківськими виписками. Із матеріалів справи вбачаться, що сплачені/погашені тоді кошти спрямовувалися переважно на погашення штрафних санкцій та процентів, без зменшення тіла кредиту, що суперечить принципам справедливості, дoбpocoвicнocтi та розумності, закріпленим у ст. 3, 509 ЦК України, а також правовим позиціям Верховного Суду щодо недопустимості карального характеру неустойки. Доводи позову у контексті йoгo змісту вказують на окремі суми заборгованості по чотирьох кредитних зобов`язаннях, які у своїх складових складаються із тіла, кредиту, комісії та відсотків, що перевищують саме тіло кредиту. Такий підхід суперечить засадам розумності, справедливості та добросовісності, закріплених у ст.ст. 3, 509, 627 ЦК України. Позивач не надав жодних доказів понесення реальних збитків у заявленому розмірі, а тим більше у праві на отримання надприбутку за рахунок споживача фінансових послуг. А з врахуванням того факту, що з 24 лютого 2022 року на всій території України введено та продовжено дію воєнного стану, yci штрафні санкції, пеня та інші платежі, нараховані з 24.02.2022 року (якщо такі нараховані), підлягають списанню кредитодавцем i не можуть бути предметом судового стягнення. Також представник відповідачки зазначає, що позиція сторони не може базуватись на припущеннях, проте, враховуючи вимоги ЦК України (ст 257-261) щодо строків позовної давності, то право вимоги первісних кредиторів до відповідача про стягнення боргу було законним в межах трьох років з дня, коли кредитор довідався чи мав довідатись про порушення свого права (останній платіж позичальника, дата прострочення платежів, дата отримання вимоги, тощо), а йoro відступлення третім особам (позивач) у 2024році та нeпoвiдoмлeння всупереч Закону боржника прo такі дії у тому ж 2024 році є спливом строку позовної давності. Просила у задоволенні позову відмовити. 25 червня 2025 року представником позивача подано відповідь на відзив де він вказує на безпідставність наведених доводів представника відповідачки. Зокрема зазначає, що з метою отримання кредитних коштів у різних фінансових установах відповідачка вчинила дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому було перераховано грошові кошти. Факт ідентифікації відповідачки підтверджується довідками про ідентифікацію, на підставі яких відповідачці було направлено на номер телефону одноразовий ідентифікатор, яким і було підписано договір. Кредитні договори укладені сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цих договорів сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін виникли прав та обов`язки які витікають із кредитного договору. Також представник позивача звернула увагу на той факт, що відповідачка тривалий час частково сплачувала заборгованість, що свідчить про визнання факту наявності кредитних правовідносин та отримання кредитних коштів, згоди із умовами кредитування. Стосовно звернення відповідачки до правоохоронних органів щодо вчинення шахрайських дій, то представник позивача зазначає, що внесення відомостей до ЄРДР не є достатнім підтвердженням фактів, наведених в такому зверненні, а витяг з ЄРДР не може ані підтвердити, ні спростувати обставини, на які посилається відповідачка. Такі обставини можуть бути встановлені в ході досудового розслідування, за результатами якого може бути прийнято різні процесуальні рішення. Відповідачкою не надано доказів того, що за результатами досудового розслідування встановлено наявність події кримінального правопорушення, чи оголошено про підозру винним особам. Єдиним належним та достовірним доказом вчинення шахрайських дій відносно відповідачки може бути лише обвинувальний вирок суду. Такі обставини відповідачкою не наведені, тому її заперечення вважає безпідставними, а доводи містять непідтверджену інформацію та не можуть бути враховані судом. Відповідачка тривалий час частково сплачувала заборгованість, що свідчить про визнання нею кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. В судовеу засідання представник позивача не з`явилася, клопотала про розгляд справи без участі представника позивача, вимоги заяви підтримала з підстав, наведених у позовній заяві та поданих суду поясненнях. Просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з`явилась повторно, судовий розгляд призначався неодноразово. У поданих письмових заявах наполягала, що кредитних договорів з первісними кредиторами не укладала, висуваючи різні версії та припущення про ймовірні дії сторонніх осіб із її персональними даними та картковим рахунком. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 листопада 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою, було укладено кредитний №101272904. Згідно умов кредитного договору, первинний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб в сумі 20000 грн. Пунктом 1.3 договору передбачено, що кредит надається загальним строком на 30 днів з 23 листопада 2021 року по 23 грудня 2021 року. Також п.1.5.1 договору визначено, що комісія за надання кредиту складає 2000 гривень, яка нараховується за ставкою 10,00 від суми кредиту одноразово. Згідно з п.1.5.2 проценти за користування кредитом становлять 7500,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредиту. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало, надавши відповідачці кредитні кошти, натомість відповідачка зі свого боку не виконала умов кредитного договору. Пунктом 3.2.6. кредитного договору, позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Згідно п.7.1. вказаного кредитного договору, він (договір) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи кредитний договір відповідачка та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст.11 та ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідачки, якій були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, що підтверджується платіжним дорученням на користь відповідача від ТОВ «Мілоан». Відповідно до платіжного доручення 35577442 від 23 листопада 2021 року відповідачці було перераховано 20000 грн. 25 січня 2022 року відповідачка [PERSON] подала до ТзОВ «Інфінанс» заявку-анкету на отримання кредиту № 0967414699/1, яку підписала одноразовим ідентифікатором 6r4v8g, після чого ознайомилася з умовами пропозиції ТзОВ «Інфінанс» про укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0967414699/1, та надання кредиту згідно заявки-анкети № 4006929, у якій визначено порядок кредитування, умови надання та повернення кредиту, строк дії договору. Після ознайомлення з пропозицією кредитування та підписання її одноразовим ідентифікатором відповідачка прийняла запропоновану пропозицію на укладення кредитного договору, підписавши акцепт оферти. Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами по справі кредитного договору в електронній формі. Згідно умов кредитного договору та паспорту споживчого кредиту, ТзОВ «Інфінанс» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. на строк 12 місяців, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому договором. Відповідно до умов даного договору, відсоткова ставка складає 1,75 % за один день користування кредитом та застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Максимальна відсоткова ставка становить 3,5 % за один день користування кредитом та застосовується за умови неналежного виконання умов договору або скасування програми лояльності. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 25 січня 2022 року відповідачка підписала електронний договір надання позики шляхом використання електронного підпису одноразовими ідентифікаторами та отримала від ТзОВ «Інфінанс» кредитні кошти в сумі 4 000,00 грн. Відповідно до квитанції за сплату №133725812 від 26 січня 2022 року перераховано грошові кошти в сумі 4 000,00 грн. на банківську картку № [NUMBER] . Отже, ТзОВ «Інфінанс» надало відповідачці можливість користуватися кредитними коштами, однак остання не дотрималася своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час зобов`язань за договором не виконала. З договору факторингу № 24/11-22 від 24 листопада 2022 року та витягу з Реєстру боржників встановлено, що право вимоги до [PERSON] за договором № 0967414699 ТзОВ «Інфінанс» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». 08 січня 2022 р. між ТзОВ "ФК «Інвеструм" та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 05862-01/2022, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ "Про електронну комерцію. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало [PERSON] грошові кошти в сумі 4000,00 грн, на особисту банківську картку, яку остання вказала в ІТС при оформленні договору, на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надано надано строком на 30 днів, базова процентна ставка становить 2,5 % на день. З договору факторингу № 13012023 від 13 січня 2023 року та витягу з Реєстру боржників встановлено, що право вимоги до [PERSON] за договором № 05862-01/2022 ТзОВ «Інвеструм» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». 21 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» та відповідачкою [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту №67498, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на мобільний номер телефону відповідачки, що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Відповідно до договору кредитодавець надав відповідачці грошові кошти в розмірі 3000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту. Договір підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором АV8209. Згідно умов кредитного договору, ТОВ «ФК «Авіра Груп» взяло на себе зобов`язання надати відповідачці кредит в сумі 3000 грн. зі строком кредитування на 21 день, тобто до 10 лютого 2022 року, стандартна процентна ставка 3,5 % в день, кредит надавався у безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на реквізити платіжної банківської карти відповідача. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Отримання відповідачкою кредитних коштів в розмірі 3000 грн. підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» з якої вбачається, що відповідачці 21 січня 2022 року було перераховано грошові кошти в сумі 3000 грн. З договору факторингу № 05012024 від 05 січня 2024 року та витягу з Реєстру боржників встановлено, що право вимоги до [PERSON] за договором № 67498 ТзОВ «Авіра Груп» відступило ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Суми та розрахунок заборгованості за кредитними договорами №101272904 від 23 листопада 2021 року, №0967414699 від 26 січня 2022 року, № 05862-01/2022 від 08 січня 2022 року та №67498 від 21 січня 2022 року були передані позивачу від первинних кредиторів на підставі договорів факторингу Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як з`ясовано в ході судового розгляду, сума заборгованості відповідачки становить: за кредитним договором № 101272904 в розмірі 24852,82 грн., з яких 11731,00 сума заборгованості за основною сумою боргу, 12206,82 грн. сума заборгованості за відсотками, 915 грн. заборгованість за комісією; за кредитним договором №0967414699 в розмірі 21080,00 грн., з яких 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 17080 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №05862-01/2022 в розмірі 10900 грн., з яких 4000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6900 грн. сума заборгованості за відсотками. за кредитним договором №67498 в розмірі 7440 грн., з яких 3000 сума заборгованості за основною сумою боргу, 3990 грн. сума заборгованості за відсотками, 450 грн. сума заборгованості по комісії. Загальна сума заборгованості складає 64272,82 грн., що підтверджується письмовими доказами по справі, зокрема виписками з особового рахунка, витягами з реєстру боржників до договорів факторингу. Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за кредитними договорами, яку слід стягнути з відповідачки на користь позивача. Пояснення представників відповідачки та самої відповідачки у справі стосовно відсутності належних і допустимих доказів укладення згаданих кредитних договорів є непослідовними і такими, що спростовуються дослідженми матеріалами справи. Зокрема випискою по рахунку, що був відкритий на ім`я [PERSON] у АТ КБ "ПриватБанк" за період з 01.11.2021 по 01.02.2022 року підтвержджено дані про зарахування 20000 грн., 4000 грн., 3000 грн. на картковий рахунок відповідачки. Також банком засвідчено факт використання відповідачкою мобільного телефону (фінансового номеру) на який відправлялась інформація про підтвердження операцій з платіжною карткою у період листопада 2021 року - лютого2022 року. Відповідно до п.19 Прикінцевих та прехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259 , 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Позивач зверувся до суду у березні 2025 року, застосувавши заходи до захисту своїх прав у межах строку позовної давності. Тому, підстав для застосування наслідків спливу строку позовної давності, як про це у своїй заяві просила відповідачка - немає. Відповідно до ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог А тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 3028 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного, ст. ст. 509, 526, 527, 610, 626, 628, 639, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. ст. 8, 12, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», ст. ст. 12, 141, 178 ЦПК України та

Outcome: approved