Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Представник позивача просить стягнути на користь позивача з відповідача заборгованість договором позики №6552314 в розмірі 23 212,76 грн. та судові витрати. Позов мотивований тим, що 10.08.2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено кредитний договір № 6552314 та погоджено істотні умови договору. 16.09.2025 між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено Договір факторингу № 16/09/25, згідно якого, а також реєстру боржників право грошової вимоги до відповідача за договором перейшло ТОВ «Деал Фінанс Груп». Позичальник не виконує умови договору, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 23 212,76 грн., з яких: сума боргу за тілом кредиту 5 750 грн., сума боргу за процентами 4 970,88 грн., сума заборгованості за пенею 11500 грн., сума заборгованості за комісією 991,88 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, заявив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не подав, представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, а тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. 10.08.2025 між ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6552314 від 10.08.2025 (а.с.21-35), з умов якого відповідач отримав кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії в розмірі 5 750 грн., строком на 360 дні до 04.08.2026 року, зі сплатою процентів у розмірі 0,95% - денна процентна ставка за день, комісія за надання кредиту 17,25% (991,28 грн.), 287,5 грн. неустойка за день. Договір відповідачем підписано одноразовим ідентифікатором. З довідки АТ «Юнексбанк» від 08.01.2026 (а.с.38) вбачається, що 10.08.2025 перераховано грошові кошти у розмірі 5 750 грн. на картку [NUMBER] , ІD платежу 033783025002. 16.09.2025 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 (а.с. 40-47) відповідно до умов якого ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Деал Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Деал Фінанс Груп» приймає у ТОВ «1 безпечне агенство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників №23/12/25-01 від 23.12.2025. Відповідно до витягу з реєстру боржників №23/12/25-01 від 23.12.2025 до Договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025 року (а.с.55-57), вимоги до [PERSON] становить в сумі 23 212,76 грн., з яких: 5 750 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 970,88 грн. сума заборгованості за відсотками, 11500 сума заборгованості за пенею, 991,88 грн. - комісія. Позичальником не виконані зобов`язання, щодо погашення суми кредиту та сплати відсотків за кредитним договором № 6552314 від 10.08.2025 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 21.01.2026 становить 23 212,76 грн., з яких: 5 750 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4 970,88 грн. сума заборгованості за відсотками, 11500 грн. сума заборгованості за пенею, 991,88грн. сума заборгованості за комісією, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с. 9). З наданої АТ КБ «ПриватБанк» інформації (а.с.118,119) на виконання ухвали суду №745/79/26 від 17.03.2026 вбачається, що картка [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . З виписки про рух коштів по картці № [NUMBER] за період з 10.08.2025 по 13.08.2025 (а.с.119) вбачається, що на картковий рахунок 10.08.2025 були здійснене зарахування у розмірі 5 750 грн. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином до позивача, перейшли всі права щодо права вимоги до відповідача за договором позики № 6552314 від 10.08.2025 року. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно ст. 1046 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч.1 ст. 1048 Цивільного Кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч.1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст. 1050 Цивільного Кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За встановлених обставин стягнення пені за договором позики №6552314 у розмірі 11500 грн. у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Факт укладення договору, отримання кредитних коштів у визначеному договором розмірі та розміру заборгованості за кредитним договором, зокрема щодо правильності розрахунку в ході розгляду справи відповідачем не надано заперечень. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 10.08.2025 було укладено кредитний договір № 6552314 за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем. Заборгованість за спірним договором перед позивачем становить у розмірі 11 712,76? грн, з яких: 5 750 грн. - основний борг, 4 970,88 грн проценти, 991,88- комісія Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених вимог в сумі 1 343,4? грн (11 712,76? /23 212,76*2 662,4). Відповідно до ст. 133 ПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 4 500 грн., який є завищеним. Разом з тим, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги позивачу, в сумі 4 000 грн.

Outcome: partial