Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-27 00:00:00

Зміст позовних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтуванні позовних вимог позивач зазначає, що 08.12.2024 між [PERSON] та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1481-2663 за допомогою вебсайту (https://navse.in.ua/), який разом із правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Кредитний договір, у відповідності до норм ч.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А 5448, для підписання кредитного договору №1481-2663 від 08.12.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 14400 грн. 00 коп.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена ставка - 0,90% в день; стандартна ставка 1,00% в день, комісія за видачу кредиту 20,00 % від суми кредиту. Додатковою угодою №1 від 15.12.2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1481-2663 від 08.12.2024 року «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 500,00 грн. Через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором станом на 29.12.2025року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 75114,60 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 15900,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 48384,60 гривень, - заборгованість за процентами річних на підставі ст 625 ЦК - 7 950,00 гривень; прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 2880, 00 гривень. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов, стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 75114,60 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом - 15900,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 48384,60 гривень, - заборгованість за процентами річних на підставі ст.. 625 ЦК - 7 950,00 гривень; прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 2880, 00 гривень та сплачені судові витрати по справі. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження, за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідачу [PERSON] ухвалу про відкриття провадження у справі надіслано за адресою зареєстрованого місця проживання з пропозицією надати відзив та докази. Поштове повідомлення повернулося з відміткою «адресат відсутній» 14.02.2026, що відповідно до пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України вважається днем вручення судового рішення. Надіслання ухвали за зареєстрованим місцем проживання відповідача та встановлення дати вручення відповідно до приписів статті 272 ЦПК України свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та забезпечення реалізації його процесуальних прав. Крім направлення процесуальних документів засобами поштового зв`язку за зареєстрованим місцем проживання відповідача, судом вжито додаткових заходів повідомлення відповідача. Зокрема, суд направив ухвалу про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами на електронну адресу, зазначену відповідачем при укладенні кредитного договору, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Суд також повідомив відповідача про розгляд справи через офіційний вебсайт «Судової влади України» шляхом розміщення відповідного оголошення та повідомляв за допомогою телефонного зв`язку, що підтверджується матеріалами справи. З огляду на це, суд дійшов висновку, що відповідач не виявив зацікавленості у розгляді справи та захисті своїх прав, свідомо не скористався процесуальними можливостями, наданими законом, зокрема подання відзиву, доказів, витребування доказів, а тому суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами відповідно до положень статей 178, 279 ЦПК України. Процесуальні дії у справі: Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області 02.02.2026 відкрив провадження у справі та постановив розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження без судового засідання та повідомлення сторін, на підставі наявних у матеріалах справи даних. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Розгляд справи може проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає можливим розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 08.12.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] , через вебсайт укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1405-8450 за допомогою вебсайту (https://navse.in.ua/), який разом із правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. (а.с. 9-19). Кредитний договір і додатки до нього містять докладну інформацію про особу позичальника, зокрема серію, номер паспорта і дату його видачі, індивідуальний податковий номер, дані про адресу проживання, адресу його електронної пошти, номер рахунку споживача для зарахування коштів, контактні телефони позичальника та близьких осіб, зокрема номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника. Договір був підписаний [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора - А5448, який направлений на його електронну адресу [INFO] Кредитний договір, у відповідності до норм ч.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А 5448, для підписання кредитного договору №1481-2663 від 08.12.2024, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у розмірі 14400 грн. 00 коп.; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; знижена % ставка - 0,90% в день; стандартна % ставка 1,00% в день, комісія за видачу кредиту 20,00 % від суми кредиту. Додатковою угодою №1 від 15.12.2024 року до Договору про відкриття кредитної лінії №1481-2663 від 08.12.2024 року «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 1 500,00 грн. З урахуванням попередньо наданих коштів, позичальник зобов`язався повернути грошові кошти в сумі 15900 грн. Сторони продовжили строк кредитування на 7 днів. Загальний строк кредитування 307 днів (зворот. бік а.с.33-38). Грошові кошти в сумі 14400,00 грн були зараховані позивачем (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) на карту відповідача [NUMBER] , дата та час операції 2024.12.08 12:04, номер транзакції в системі 2558803229 , призначення платежу: Видача кредитних коштів за договором №1481-2663, та грошові кошти в сумі 1500,00 грн були зараховані позивачем (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) на карту відповідача [NUMBER] , дата та час операції 2024.12.15 13:05, номер транзакції в системі 2563868048, призначення платежу: Видача кредитних коштів за договором №1481-2663, що підтверджується квитанціями та довідкою (а.с. 31-32,39). Позивач виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач визнає укладення договору із позивачем і отримання грошових коштів за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за договором станом на 29.12.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 75 114,60 гривень, а саме:- заборгованість за кредитом - 15 900,00 гривень;- заборгованість за нарахованими процентами - 48 384,60 гривень, заборгованість за процентами річних на підставі ст 625 ЦК - 7 950,00 гривень; - заборгованість по комісії - 2 880,00 гривень (а.с. 40-44). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК). За положенням статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі досліджених у справі доказів, суд робить висновок, що 08.12.2024 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору № 1481-2663. [PERSON] , будучи вільним в укладенні кредитного договору, виборі контрагента і визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами та інших платежів, підписав електронним одноразовим ідентифікатором кредитний договір, чим погодив його умови. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. Матеріали справи містять відомості, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суми позики) та проценти у повному обсязі не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договорами в повній мірі не виконав, суму кредиту у передбачений в договорах строк не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основним зобов`язанням за договором № 1481-2663 від 08.12.2024 року в сумі 15900,00 грн. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за кредитними договорами, суд зазначає таке. Згідно із положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача відсотки за користування кредитом, які, відповідно до розрахунку заборгованості, нараховані в межах строку дії кредитного договору. За Кредитним договором № 1481-2663 від 08.12.2024 року позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за відсотками в розмірі 48384,60 грн за період 08.12.2024 по 10.10.2025 року, що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с. 40-44). Відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували сплату нарахованих процентів у повному обсязі або спростовували визначений розмір заборгованості за процентами. Суд вважає доведеним позов в частині стягнення заборгованості за процентами в розмірі 48384,60 грн за період 08.12.2024 по 10.10.2025 . Щодо вимог про стягнення з відповідача комісії необхідно зазначити таке. Відповідно до п.4 ч.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Частиною 2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до п. 4.7. Договору передбачено, що комісія за надання кредиту становить 20% від суми наданого Кредиту та нараховується на суму виданого за цим Договором Кредиту у день надання кредиту. Якщо в цьому пункті Договору значення розміру комісії за видачу Кредиту становить 0% (нуль процентів), це означає, що комісія за видачу Кредиту відсутня, що становить 2880,00 грн. Наведене дає підстави для висновку, що встановлення комісії за договором є правом фінансової установи, і на цю умову відповідач погодився, підписавши вказаний договір. Відсутність заперечень відповідача щодо отримання ним вказаних кредитних коштів має наслідок сплату ним комісії за надання кредиту в розмірі 2880 грн. Отже, позовні вимоги в частині стягнення комісії в сумі 2880,00 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за процентами річних на підставі ст.. 625 ЦК в розмірі 7950,00 гривень. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-ІХ, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань. Аналогічний правовий висновок, щодо аналізу п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, викладений у постанові Верховного Суду від 12.06.2024 у справі №910/10901/23, який, відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, застосовується судом під час ухвалення судового рішення у подібній справі. Згідно правового висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року в справі №706/68/23 (провадження № 61-8279св23), дія п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України розповсюджується на кредитний договір. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що хоча умовами кредитного договору сторони і обумовили нарахування та сплату позичальником пені, штрафів та процентів за порушення грошового зобов`язання, проте п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України позичальники у період воєнного стану звільняються від сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання), в тому числі, і в кредитних зобов`язаннях. У зв`язку з викладеним, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами річних на підставі ст.. 625 ЦК в розмірі 7950,00 грн задоволенню не підлягають. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд вважає необхідним частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Суд вважає позов доведеним лише в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 1481-2663 від 08.12.2024 року в загальній сумі 67 164,60 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 15900,00 грн, простроченої заборгованості за сумою процентів - 48384,60 грн за період 08.12.2024 по 10.10.2025, комісії- 2880,00 грн. Інші позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з їх необґрунтованістю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Судовий збір, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлені вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. (а.с.52). Судом задоволено позовні вимоги на загальну суму 67164,60 грн, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 131,39 грн (2662,40 х 67164,60 грн / 75114,60), що пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial