Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

20 травня 2025 року до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] про стягнення із страхової компанії страхового відшкодування у розмірі 26361,67 грн, пені у розмірі 2793,29 грн., інфляційних втрат у розмірі 1424,33 грн та 3% річних у розмірі 313,81 грн, а також витрати за проведення судової експертизи у розмірі 5500 грн, та стягнення із [PERSON] моральні збитки у розмірі 10000 грн. У зв`язку з відмовою позивачки від вимоги до [PERSON] в цій частині провадження у справі закрито на підставі ухвали від 25 березня 2026 року. Позов обґрунтований тим, що 31 липня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Corolla,реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску, належного позивачці, та автомобіля Honda CR-V, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. Відповідальність водія Honda CR-V застрахована за полісом ОСЦПВ № EР.217358887, виданим ПрАТ «СК "ПЗУ Україна"» . 01 серпня 2024 року позивачка звернулася з заявою на страхове відшкодування, відповідач прийняв заяву та надіслав повідомлення, що сума страхового відшкодування становить 67 969,80 грн. 24.08.2024 року позивачці була перерахована сума відшкодувань у розмірі - 67 969,80 грн.. Ця сума відшкодування не була погоджена з нею. Для встановлення суми збитку на замовлення позивачки було виготовлено висновок експерта № 028-СЕ/24 від 03.10.2024 року, який оцінив збитки у сумі- 94 331,47 грн., тому має бути доплачена різниця 26 361,67 грн.. Однак позивачка отримала відмову у доплаті. Витрати за проведення якої складають 5500 грн і які просить позивачка стягнути з відповідача. Крім того, позивачка за неналежне виконання зобов`язань ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» просить стягнути пеню за період з 31 жовтня 2024 року по 24 березня 2025 року, яка становить 2 793,29 грн, а також суму інфляційних втрат в розмірі 1 424,33 грн. (розрахунок у додатку п.14 до позову), 3% річних у розмірі 313,81 грн. Після надходження позовної заяви суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 21 травня 2025 року після отримання судом інформації щодо зареєстрованої адреси місцезнаходження відповідачки відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 червня 2025 року через систему «Електронний суд» представник відповідача подав відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову та повідомляє, що 09 червня 2025 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» прийняло рішення про виплату на користь [PERSON] страхового відшкодування, розрахованого на підставі наданого позивачкою висновку експерта № 028-СЕ/24 від 03.10.2024 року, де: 94 331,47 грн - вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу; 6 063,87 грн - сума податку на додану вартість; 67 969,80 грн - розмір попередньо виплаченого страхового відшкодування, 20 297,80 грн доплата страхового відшкодування. 13 червня 2025 року позивачка подала заяву про зменшення вимог та відповідь на відзив в якій зазначила, що відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує щодо викладених обставин у позовній заяві, обґрунтувань та розрахунків у висновку експерта № 028-СЕ/24 від 03.10.2024 р. , нарахування позивачем інфляційних втрат в розмірі 1 424,33 грн., 3% річних у розмірі 313,81 грн. витрат за проведення експертизи в розмірі 5500 грн. Однак, відповідач помилково зазначає, що 6 063,87 грн - це є сума податку на додану вартість, оскільки у висновку експерта № 028-СЕ/24 від 03.10.2024 року такі посилання відсутні. Отже, за відповідачем рахується заборгованість перед позивачкою: виплата страхового відшкодування у розмірі 6 063,87 грн., пені, інфляційних втрат,3% річних, витрат за проведення дослідження . Сторони у судове засідання не з`явилися, про слухання справи були повідомлені належним чином, представник позивача та відповідач в електронних кабінетах. Представник позивача звернувся з заявою про розгляд справи в його відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не забезпечив участь свого представника в судове засідання, про причини неявки не повідомив. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. 31 липня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota Corolla,реєстраційний номер [NUMBER] , 2019 року випуску, який належить [PERSON] та автомобіля Honda CR-V, реєстраційний номер [NUMBER] , яким керувала [PERSON] Постановою Суворовського районного суд міста Одеси від 30 серпня 2024 року [PERSON] , було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідальність водія Honda CR-V застрахована за полісом ОСЦПВ № EР.217358887, виданим ПрАТ «СК "ПЗУ Україна"», та є чинним з 14.10.2023 по 13.10.2024 роки. 31 липня 2024 року ПрАТ «СК "ПЗУ Україна"» надіслав позивачці SMS-повідомлення, в якому зазначалося, що заяву на страхове відшкодування можна подати через Telegram-бот. 01 серпня 2024 року позивачка подала заяву на страхове відшкодування через Telegram-бот. Відповідач прийняв заяву та надіслав повідомлення, що сума страхового відшкодування становить 67 969,80 грн. 24.08.2024 року позивачці на підставі страхового акту № 45404/1 та розпорядження № 45404/1/1 була перерахована сума відшкодувань у розмірі - 67 969,80 грн.. Не погоджуючись з сумою відшкодування, 02.09.2024 року представником позивача було подано адвокатський запит щодо надання розрахунку страхового відшкодування. 09.09.2024 року відповідач надав лист-відповідь , до якого долучив: ремонтну калькуляцію № 45404 від 19.08.2024 року , визначивши нею загальну суму відшкодування як - 67 969,80 грн. Для встановлення суми збитку на замовлення позивачки було складено висновок експерта Кеосак Андрія Петровича № 028-СЕ/24 від 03.10.2024 року який оцінив збитки у сумі - 94 331,47 грн.. Відповідно до полісу ОСЦПВ № EР.217358887, виданим ПрАТ «СК "ПЗУ Україна"», страхова сума за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить до 160 000 грн., а франшиза 0 грн. 08 жовтня 2024 року через представника позивачки до ПрАТ «СК "ПЗУ Україна"» було подано заяву про доплату страхового відшкодування з вимогою зробити доплату суми відшкодування у розмірі 26 361,67 грн. на підставі вказаного висновку. Відповідач листом від 07.11.2024 року відмовив у перегляді та доплаті суми відшкодування, посилаючись на те, що оцінку має проводити лише його представник відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». За проведення дослідження № 028-СЕ/24 від 03.10.2024 року позивачка сплатила 5500 грн, що підтверджується квитанцією 0.0.3891362825.1 від 16.09.2024 року. У ході розгляду справи відповідачем сплачено ще 20297,80 грн, у зв`язку з чим позивачка зменшила вимоги в частині розміру страхового відшкодування до 6063,87 грн. За неналежне виконання зобов`язань ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» позивачкою здійснено розрахунок пені за період з 31 жовтня 2024 року по 24 березня 2025 року, яка становить 2 793,29 грн, а також суми інфляційних втрат в розмірі 1 424,33 грн, 3% річних у розмірі 313,81 грн. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Положення ч. 2 ст. 1187 ЦК України визначає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі,відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньотранспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньотранспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 34.2статті 34 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Нормою п.36.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У відповідності до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування, про що протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення, та здійснити виплату. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Так, згідно з п.3 ч.1 ст.611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 цього Кодексу встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. За нормами ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що належними доказами підтверджено причинно-наслідковий зв`язок між діями [PERSON] , яка керуючи транспортним засобом, порушила Правила дорожнього руху та допустила зіткнення з автомобілем позивачки, та завданням шкоди. Належними доказами підтверджено завдання позивачці матеріальної шкоди у розмірі 94331,47 грн. При цьому, суд звертає увагу на те, що наданий позивачкою висновок експерта був врахований страховиком під час складання страхового акту. Необхідно звернути увагу на те, що досліджений висновок експерта не містить даних про нарахування податку на додану вартість, тому доводи відповідача про відсутність підстав для виплати залишку 6 063,87 грн є необгрунтованим, оскільки не спростовано належними доказами. Отже, вимога позивачки про стягнення з страховика вказаної суми є цілком законною. 01 серпня 2024 року позивачка надала заяву про відшкодування, тому останній день виконання зобов`язання зі сплати страхового відшкодування відповідачем є - 30 жовтня 2024 року. Враховуючи вищенаведене та виходячи з положень статті 610, 611,частини 1 статті статті 612 Цивільного кодексу України, відповідач порушив зобов`язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом. Враховуючи порушення строків виплати страхового відшкодування, проти чого і не заперечувала страхова компанія, є обгрунтованим стягнення за період з 31 жовтня 2024 року по 24 березня 2025 року пені у розмірі 2 793,29 грн, суми інфляційних втрат в розмірі 1 424,33 грн, та 3% річних у розмірі 313,81 грн. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача також необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Outcome: approved