Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просив розірвати шлюб, зареєстрований 14 листопада 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 191. Позивач у позові зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Протягом останнього року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають двох дітей, які проживають з матір`ю.- Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 09 березня 2026 року відкрито провадження у вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала. Позивач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача та відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , що видане 14 листопада 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 14 листопада 2009 року (а.с.3). Встановлено, що сторони сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Від шлюбу мають двох дітей, а саме [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.10-11). Діти проживають із відповідачкою (а.с.12-13). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечував проти його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому він підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами, судом не вирішувалось, оскільки у судовому засіданні представник позивача не наполягала на стягнення їх з відповідача.

Outcome: approved