Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

17.02.2026 до Котелевського районного суду Полтавської області з Полтавського районного суду Полтавської області за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до Великорублівської сільської ради Полтавського району, Полтавської області, третя особа: Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Івженко Лариса Володимирівна про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання права власності на майно. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім?єю як дружина і чоловік із 2011 року і до дня його смерті. [PERSON] передчасно помер [INFO] внаслідок перенесеного інсульту. Факт смерті чоловіка позивача [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07 липня 2023 року. Шлюб між ними не був зареєстрований. На час їхнього спільного проживання однією сім?єю ні позивач, ні її покійний чоловік у інших стосунках та у зареєстрованих шлюбах не перебували, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов?язків. Вказані факти підтверджуються: свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 26.03.3003 року, актовий запис №64, що виданий відділом реєстрації Актів громадянського стану Полтавського районного управління юстиції Полтавської області 26.03.2003 року. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання покійного чоловіка позивача. Останнє місце проживання [PERSON] було зареєстроване у будинку позивача за адресою: [ADDRESS] . 01.07.2023 року за спільного життя як чоловік і жінка, за спільно зароблені кошти вони разом із чоловіком придбали автомобіль, що зареєстрований на ім?я покійного чоловіка позивача [PERSON] , а саме: транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] являється єдиним співвласником майна - транспортного засобу марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини. У передбачений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Лариси Володимирівни із заявою про отримання свідоцтва про право власності на частину автомобіля як співвласнику та на другу частину автомобіля як спадкоємцю покійного співвласника майна. 27.11.2023 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини будо заведено спадкову справу за №85/2023. Заяв про прийняття спадщини за померлим [PERSON] від інших осіб у визначений законом строк у шість місяців не надійшло. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №301/02-31 від 25 вересня 2024 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину із наступних підстав: «Відмовити у вчиненні нотаріальної дії - у видачі на ім?я [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя - на транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який залишився після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв?язку неможливістю встановити режим власності транспортного засобу та родинні відносини між [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] .» Згідно із інформацією, яка міститься у спадковій справі та відповідно до тексту Постанови нотаріуса: 25 вересня 2024 року до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Лариси Володимирівни, звернулася [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , із заявою про видачу на її ім?я свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя - на транспортний засіб марки PEUGEOT , комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 у праві власності на транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який належав на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 5341 01.07.2023 року померлому [INFO] [PERSON] , з яким вона проживала однією сім?єю. 3 матеріалів спадкової справи встановлено наступне: - після смерті [INFO] - [PERSON] , останнє місце реєстрації та проживання якого було за адресою: [ADDRESS] , приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Л.В. 27.11.2023 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини було заведено спадкову справу за №85/2023 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі N?74904883 від 27.11.2023 року): - інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини в спадковій справі відсутні. - згідно із довідкою, виданою виконавчим комітетом Великорублівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 06.02.2024 року за №09-09/3 85, [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; на час відкриття спадщини - [INFO] з [PERSON] , за вищевказаною адресою зареєстровані особи відсутні. Відповідно до положень пункту 4.1 частини 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595: при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Пункт 4.2. п.4 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає, що доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Відповідно до п.п. 4.14 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за №282/20959 (надалі - Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом. прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до п.п. 1.1. пункту 1 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна Відповідно до п.п. 2.1. пункту 2 глави 11 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: При видачі свідоцтва нотаріус вимагає документ, який посвідчує шлюбні відносини, в порядку, встановленому чинним законодавством. На примірнику свідоцтва, що залишається у матеріалах нотаріальної справи, робиться відмітка, у якій зазначаються найменування поданого для огляду документа, його номер, дата та найменування юридичної особи, що його видала. Згідно ст.46-1 Закону України «Про нотаріат», нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов?язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. Згідно з відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, сформованих шляхом безпосереднього доступу нотаріуса 25.09.2024, відсутня інформація про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та померлим [INFO] - [PERSON] . Відповідно до положень абзацу другого підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II вищезазначеного Порядку: За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз?яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Документи, які підтверджують родинні відносини [PERSON] з померлим [INFO] - [PERSON] , позивачем надано не було. Враховуючи відсутність відомостей про зареєстрований шлюб [PERSON] з померлим [INFO] - [PERSON] , встановити режим власності транспортного засобу, видати свідоцтво про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя - на транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008. ідентифікаційний номер УПМ). VF30U9HZH9S045453, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не має можливості." Таким чином, позивач вимушена звертатись до суду за судовим захистом та вирішенням питань права власності на рухоме майно, що набуте у фактичних шлюбних стосунках під час проживання однією сім?єю не менше п?яти років до смерті одного із подружжя. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 18.02.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.43-44). Ухвалою Котелевського райнного суду Полтавської області від 12.03.2026 клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Зобов`язано третю особу яка не заявляє самостійних вимог: Приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Ларису Володимирівну надати до суду належним чином посвідчені копії спадкової справи №85/2023, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] . (а.с.69). 20.03.2026 на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Л.В. надано копію спадкової справи №85/2023 та інформаційну довідку зі Спадкового реєстру. Позивач [PERSON] та її представник-адвокат Шидловська Н.М. у судове засіданні не з`явились, надали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Представник відповідача Великорублівської сільської ради Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнали в повному обсязі, наслідки визнання позову відомі та зрозумілі, проти ухвалення рішення у підготовчому засіданні не зперечував (а.с.59-60). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Л.В. в судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.65). У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав, пред`явлений позов і визнання стороною позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. Згідно з ч.6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до положень ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім?єю як дружина і чоловік із 2011 року і до дня його смерті. [PERSON] передчасно помер [INFO] внаслідок перенесеного інсульту. Факт смерті чоловіка позивача [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07 липня 2023 року (а.с.17,20). Шлюб між ними не був зареєстрований. На час їхнього спільного проживання однією сім?єю ні позивач, ні її покійний чоловік у інших стосунках та у зареєстрованих шлюбах не перебували, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов?язків. Вказані факти підтверджуються: свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] від 26.03.3003 року, актовий запис №64, що виданий відділом реєстрації Актів громадянського стану Полтавського районного управління юстиції Полтавської області 26.03.2003 року (а.с.18). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання покійного чоловіка позивача. Останнє місце проживання [PERSON] було зареєстроване у будинку позивача за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). 01.07.2023 року за спільного життя як чоловік і жінка, за спільно зароблені кошти вони разом із чоловіком придбали автомобіль, що зареєстрований на ім?я покійного чоловіка позивача [PERSON] , а саме: транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.25). [PERSON] являється єдиним співвласником майна - транспортного засобу марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини (а.с.13-14). У передбачений законом шестимісячний строк позивач [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Лариси Володимирівни із заявою про отримання свідоцтва про право власності на частину автомобіля як співвласнику та на другу частину автомобіля як спадкоємцю покійного співвласника майна. 27.11.2023 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини будо заведено спадкову справу за №85/2023 (а.с.13-14). Заяв про прийняття спадщини за померлим [PERSON] від інших осіб у визначений законом строк у шість місяців не надійшло. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за №301/02-31 від 25 вересня 2024 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину із наступних підстав: «Відмовити у вчиненні нотаріальної дії - у видачі на ім?я [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя - на транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який залишився після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв?язку неможливістю встановити режим власності транспортного засобу та родинні відносини між [PERSON] та померлим [INFO] [PERSON] .» Згідно із інформацією, яка міститься у спадковій справі та відповідно до тексту Постанови нотаріуса: 25 вересня 2024 року до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Лариси Володимирівни, звернулася [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , із заявою про видачу на її ім?я свідоцтва про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя - на транспортний засіб марки PEUGEOT , комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 у праві власності на транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який належав на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 5341 01.07.2023 року померлому [INFO] [PERSON] , з яким вона проживала однією сім?єю. 3 матеріалів спадкової справи встановлено наступне: - після смерті [INFO] - [PERSON] , останнє місце реєстрації та проживання якого було за адресою: [ADDRESS] , приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Ївженко Л.В. 27.11.2023 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини було заведено спадкову справу за №85/2023 (витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі N?74904883 від 27.11.2023 року): - інші заяви про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини в спадковій справі відсутні. - згідно із довідкою, виданою виконавчим комітетом Великорублівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 06.02.2024 року за №09-09/3 85, [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; на час відкриття спадщини - [INFO] з [PERSON] , за вищевказаною адресою зареєстровані особи відсутні. Відповідно до положень пункту 4.1 частини 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595: при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Пункт 4.2. п.4 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачає, що доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Відповідно до п.п. 4.14 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за №282/20959 (надалі - Порядок), при видачі свідоцтва про право на спадщину спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом. прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Відповідно до п.п. 1.1. пункту 1 глави 11 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: У разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Відповідно до п.п. 2.1. пункту 2 глави 11 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: При видачі свідоцтва нотаріус вимагає документ, який посвідчує шлюбні відносини, в порядку, встановленому чинним законодавством. На примірнику свідоцтва, що залишається у матеріалах нотаріальної справи, робиться відмітка, у якій зазначаються найменування поданого для огляду документа, його номер, дата та найменування юридичної особи, що його видала. Згідно ст.46-1 Закону України «Про нотаріат», нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов?язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру, а також Державного реєстру актів цивільного стану громадян, єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців громадських формувань, інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України. Згідно з відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, сформованих шляхом безпосереднього доступу нотаріуса 25.09.2024, відсутня інформація про реєстрацію шлюбу між [PERSON] та померлим [INFO] - [PERSON] . Відповідно до положень абзацу другого підпункту 4.15 пункту 4 глави 10 розділу II вищезазначеного Порядку: За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз?яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Документи, які підтверджують родинні відносини [PERSON] з померлим [INFO] - [PERSON] , позивачем надано не було. Враховуючи відсутність відомостей про зареєстрований шлюб [PERSON] з померлим [INFO] - [PERSON] , встановити режим власності транспортного засобу, видати свідоцтво про право власності на 1/2 частку у спільному майні подружжя - на транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] та свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку у праві власності на транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008. ідентифікаційний номер УПМ). VF30U9HZH9S045453, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не має можливості." Таким чином, позивач вимушена була звернутись до суду за судовим захистом та вирішенням питань права власності на рухоме майно, що набуте у фактичних шлюбних стосунках під час проживання однією сім?єю не менше п?яти років до смерті одного із подружжя. Обставини спільного проживання однією сім?єю позивача [PERSON] та [PERSON] , підтверджуються письмовими доказами: -Захоронення [PERSON] здійснено за адресою проживання батьків позивача, тобто за адресою захоронення членів родини у с.Варварівка Полтавського району, що підтверджується Довідкою N?14.2-29/165 ві 13.10.2025 року (а.с.27). - Виконавчим комітетом Драбиніської сільської ради Полтавського району на ім?я позивача видано Витяг з Держреєстру актів цивільного стану громадянам про смерть для отримання допомоги на поховання №00040439610 (а.с.20). - За період спільного проживання у належній позивачу на праві часткової власності квартирі у [ADDRESS] , у 2016 році покійний [PERSON] здійснив підключення кабельного телебачення на своє ім?я. Що підтверджується письмовим доказом - договір 900045873 ізТОВ ВОЛЯ кабель (а.с.21-22). -У 2019 році [PERSON] здійснив підключення домашнього інтернету також на своє ім?я у моїй квартирі за адресою [ADDRESS] , що підтверджується письмовим доказом - договір 380637832122 із ТОВ ВОЛЯ кабель (а.с.21-22). -Факт реєстрації [PERSON] у будинку, який належить позивачу на праві власності підтверджується як Довідкою, виданою виконавчим комітетом Великорублівської сільської ради Полтавського району Полтавської області 06.02.2024 року за №09-09/3 85, згідно з якою [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( яка знаходиться в матеріалах спадкової справи та зазначена у Постанові нотаріуса), так і Довідкою про внесення відомостей до єдиного державного реєстру № 531090-2020 від 01.09.2020 року, а також витягом про реєстрацію права власності на будинок та квартиру (а.с.16,23,25). - Факт заведення спадкової справи за заявою позивача підтверджено Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі№ 74904883 від 27.11.2023 року (а.с.15). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК Украіни, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1-3. 4 ст. 3 СК України визначено, що сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права та обов?язки. Сім?я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Щодо визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та права спадкування: Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом наведених норм законодавства, слідує, що хоча проживання чоловіка та жінки однією сім?єю без реєстрації шлюбу не породжує виникнення в них прав та обов?язків подружжя, однак якщо такі жінка та чоловік не перебувають в будь-якому іншому шлюбі в період такого спільного проживання, то на майно, набуте ними за час спільного проживання однією сім?єю, поширюється режим спільної сумісної власності, який регулюється тими же нормами, що і режим спільної сумісною власності майна подружжя. Проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, правомірною) підставою для виникнення у них певних прав та обов?язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім?єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об?єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються приписи глави 8 СК України. Отже, правовими наслідками встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім?єю без шлюбу є встановлення належності їм майна, набутого у власність у цей період, на праві спільної сумісної власності. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. Позивач [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім?єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, разом приймали участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім?ї, мали стабільні усталені відносини, що притаманні подружжю та спільне проживання, у період придбання спірного майна починаючи із 2011 року і до передчасної смерті [PERSON] 07 липня2023 року, що підтверджується наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] було придбано позивачем спільно із померлим [PERSON] у період спільного проживання як дружини та чоловіка без шлюбу, а тому наявні підстави для визнання цього майна об?єктом спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них майнових прав та обов?язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов?язків. Відповідно до п. 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кіган проти Ірландії» №16969/90 від 26.05.1994 «... поняття «сім?я» не обмежується виключно відносинами, заснованими на шлюбі і може включати інші de facto «сімейні узи», коли сторони живуть спільно поза шлюбом...». У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Джонстон та інші проти Ірландії» від 18.12.1996 №6/1985/92/139 зазначено, що особи, які проживають однією сім?єю без реєстрації шлюбу, мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв?язок існує поза шлюбом, що забезпечуватиме дотримання ст. 8 Конвенції, яка передбачає право на повагу до сімейного життя. У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі №643/6799 / 17 вказано, що проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов?язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім?єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільні враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині,забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об?єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов?язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових майнових прав та обов?язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з?ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім?єю спрямоване на довготривалі відносини. Належними і допустимими можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; пояснення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власност1); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та інше (постанова Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №524/ 10054/16). Зі змісту ч.ч. 1,2 ст. 1220 ЦК України слідує, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК україни спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадшини. Відповідно до ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1221 ЦК України, Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За відсутності нерухомого майна місцем відкриття спадщини є місцезнаходження основної частини рухомого майна, наявність якого може бути підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, випискою з реєстру власників іменних цінних паперів, ощадною книжкою, договором банківського рахунку тощо. У даному випадку місцем реєстрації автомобіля у Свідоцтві вказано місце реєстрації [PERSON] у житловому будинку, який належить позивачу на праві власності у [ADDRESS] (а.с.25). Відповідно до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус перевіряє склад спадкового майна. Згідно п. 4.14 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України на підтвердження складу спадкового майна від спадкоємців витребовуються відповідні документи. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності, як суб?єктивне цивільне право, містить у своєму складі: правомочність на власні дії; правомочність вимоги від інших; та правомочність захисту. Згідно з частиною першою та другою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 355 ЦК України майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (часина перша статті 356 ЦПК України). Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім?єю як чоловік і дружина більше п?яти років, на час відкриття спадщини [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , в період часу з січня 2011 року до дня смерті чоловіка [INFO] . Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати об?єктом права спільної сумісної власності: транспортний засіб, марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] ,тв визнати право власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на 1/2 частку спільного майна подружжя та право власності в порядку спадкування за законом на іншу частину цього майна - на транспортний засіб марки PEUGEOT, комерційний опис 3008, ідентифікаційний номер (УПМ) [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] .

Outcome: approved