Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

До Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області про позбавлення батьківських прав. Позов мотивовано тим, що розпорядженням голови районної державної адміністрації № 341 від 10.12.2020 року позивач [PERSON] призначений опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] є рідною матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у свідоцтві про народження дитини зазначено на підставі ст. 135 СК України. Вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 15.06.2017 року у кримінальному провадженні № 324/332/17 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, і призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України. Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 307 від 28.10.2020 року у зв`язку з відбуванням покарання Відповідачкою [PERSON] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , було передано до Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради та надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. 09.02.2021 року заочним рішенням Пологівського районного суду від 09.02.2021 року стягнуто з Відповідачки [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На теперішній час, Відповідачка не сплачує аліменти, має заборгованість. Після звільнення з місць позбавлення волі у 2021 році та до теперішнього часу Відповідачка [PERSON] , після передачі малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не зверталася до Служби у справах дітей з метою з`ясування місця перебування дитини та не виявляла жодної заінтересованості у її подальшій долі. Відповідачка не цікавиться станом здоров`я дитини, умовами її проживання, навчанням та розвитком, не бере участі у її вихованні, утриманні чи забезпеченні необхідних потреб. Позивач разом із дружиною, [PERSON] , здійснює виховання та повністю утримує малолітню дитину [PERSON] . За вказаних обставин позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 26.11.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з викликом сторін. Разом з цим, вищезазначеною ухвалою суду визначено витребувати у Служби у справах дітей Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На виконання вищезазначеної ухвали суду від Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області 15.12.2025 року надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] 22.12.2025 року від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, яке судом задоволено. Ухвалою суду від 23.12.2025 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [INFO] . Разом з цим, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання у вказаній цивільній справі. Ухвалою суду від 28.01.2026 року, задоволено заяву представника позивача про виклик свідків - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 19.02.2026 року допитано свідка [PERSON] , яка суду показала, що вона є дружиною позивача та сестрою відповідача. У 2020 році свідку стало відомо, що у відповідача по справі, тобто у [PERSON] органи опіки забирають дитину, у зв`язку з її знаходженням у місцях позбавлення волі, тому, позивач [PERSON] вирішив оформити опікунство відносно дитини [PERSON] . Подружжя [PERSON] займається вихованням дитини, повністю її утримують та забезпечують. Після звільнення відповідача [PERSON] з колонії, остання не зверталась до органів опіки та піклування та до подружжя [PERSON] для повернення дитини. У судовому засіданні 19.02.2026 року допитано свідка [PERSON] , який показав суду, що він познайомився із позивачем [PERSON] на роботі. У подружжя [PERSON] своїх дітей немає, але вони опікуються дитиною [PERSON] . Дитина завжди охайна, добре вдягнена. Відповідача по справі [PERSON] свідок ніколи разом із дитиною не бачив. У судовому засіданні 19.02.2026 року, представник позивача відмовилась від допиту свідка [PERSON] , вказана відмова прийнята судом. У судовому засіданні 16.03.2026 року позивач та представник позивача підтримали позовну заяву з підстав викладених в ній, просили задовольнити в повному обсязі, проти заочного розляду справи та винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому ЦПК України порядку, відзив на позов не надала, із заявою про розгляд справи за її відсутності до суду не зверталась. Представник третьої особи служби у справах дітей Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи [INFO] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяв не надавав. У судовому засіданні 16.03.2026 судом завершено розгляд справи по суті, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, в судовому засіданні оголошено перерву до 26.03.2026 року. У судове засідання 26.03.2026 року сторони не з`явилися. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Останнє відоме місце проживання відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території ( [ADDRESS] ), повідомлення про судове засідання через засоби поштового зв`язку неможливо здійснити, виклик відповідача здійснювався через оголошення на сайті Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя. Відповідач повідомлений судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини неявки. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Позбавлення батьківських прав - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є рідною матір`ю неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області від 04.01.2018 року. Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини дитини [PERSON] зазначено на підставі ст. 135 СК України. Вироком Пологівського районного суду Запорізької області від 15.06.2017 року у кримінальному провадженні № 324/332/17 [PERSON] визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України, і призначено покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі на підставі ст. 71 КК України, який відповідно до ухвали Апеляційного сулу Запорізької області від 29.01.2018 року залишено без змін, що підтверджується копією вироку з Єдиного реєстру судових рішень та інформацією зі сайту Судова влада України. Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 307 від 28.10.2020 року у зв`язку з відбуванням покарання Відповідачкою [PERSON] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , було передано до Комунальної установи «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради та надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, що підтверджується копією розпорядження. Розпорядженням голови районної державної адміністрації № 341 від 10.12.2020 року Позивач [PERSON] призначений опікуном неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією розпорядження № 341 від 10.12.2020. Заочним рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 09.02.2021 року, стягнуто з Відповідачки [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткового мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 12.01.2021 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] включно, що підтверджується копією заочного рішення Пологівського районного суду від 09.02.2021 року. Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 21.10.2025, відповідачка [PERSON] не сплачує аліменти та має заборгованість. Відповідно відповіді № 01-03/1188 від 07.10.2025 наданої Службою у справах дітей Федорівської сілької ради Пологівського району Запорізької області, зазначено, що біологічна матір дитини [PERSON] , [INFO] , відповідачка [PERSON] не зверталася до Служби у справах дітей Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області із заявою про повернення дитини, питання про доцільність повернення дитини матері Службою не розглядалося. Згідно характеристики від 23.10.2025 року з навчального закладу ЗУ « Пологівського ліцею № 1, зазначено що [PERSON] навчається в закладі освіти з 01 вересня 2024 року, Надійка-розумна та ввічлива учениця. Зовнішній вигляд учениці завжди охайний. Шкільне приладдя має в повному обсязі, завжди готова до уроку. [PERSON] та його дружина [PERSON] приділяють належну увагу вихованню дівчинки. [PERSON] слідкує за систематичним відвідуванням [PERSON] дистанційних уроків, цікавиться її успіхами, стосунками дівчинки з однокласниками, психоемоційним станом на її самопочуттям. [PERSON] та його дружина [PERSON] беруть активну у вирішенні організаційних питань класу. Користуються авторитетом серед інших батьків. Від опікуна [PERSON] отримує багато любові та уваги. Він разом з дружиною турбуються про всебічний розвиток дитини. Мати [PERSON] , із дитиною не спілкується та у вихованні дитини участі не бере. З класним керівником на зв`язок жодного разу не виходила, на батьківськи збори не з`являлася. До матеріалів справи долучена також копія декларації із сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Клініка «Сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, де позивач зазначений законним представником малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , позивач та його дружина [PERSON] забезпечують проведення планових оглядів та щеплень малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] відповідно до вимог медичних рекомендацій. Згідно листа Комунального некомерційного підприємства «Клініка «Сімейний лікар» Широківської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 11.11.2025 року №01-13.1/2930 вбачається, що «Декларацію в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уклав (опікун) [PERSON] у жовтні 2023 року з лікарем загальної практики-сімейним лікарем- [PERSON] . Неповнолітня дитина [PERSON] проживає за фактичною адресою яка зазначена в декларації: [ADDRESS] . На прийом до лікаря з малолітньою дитиною [PERSON] , звертається [PERSON] . Лікуванням даної дитини займається [PERSON] та його дружина [PERSON] . Отже, за підсумками розгляду матеріалів справи, пояснень свідків, судом встановлено, що відповідач фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, що є достатньою підставою для позбавлення її батьківських прав відносно дитини. Разом з цим, відповідно до наявного в матеріалах справи Висновку органу опіки та піклування Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області про доцільність позбавлення батьківських прав, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Федорівської сільської ради від 04.12.2025 року №6, з метою захисту прав та законних інтересів дитини, позбавленої батьківського піклування орган опіки та піклування Федорівської сільської ради Пологівського району Запорізької області дійшов висновку, що буде доцільним позбавити громадянку [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок затверджено розпорядженням начальника сільської військової адміністрації Федорівської сільської військової адміністрації Пологівського району Запорізької області від 12.12.2025 року №163-ОД. Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із частинами другою та четвертою ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Статтею 164 СК України встановлені виключні підстави для позбавлення батьківських прав, якщо мати, батько: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у пунктів 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц). Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111). Також, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Ілля Ляпін проти Росії» №70879/11 від 30.06.2020 зазначив, що контакт з батьком на протязі 7 років втрачений, батько не сплачував аліменти, що свідчить про ухилення від батьківського піклування (п.50,57). В даній справі суд вважає висновок органів опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини. Сам відповідач не з`явився ані до суду для розгляду цієї справи, ані до комісії з питань захисту прав дитини. На думку суду, така її поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі доньки. При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Також, суд приймає до уваги те, що позбавлення батьківських прав особи, що знаходиться на тимчасово окупованій території України, відбувається у такому ж порядку, як і всіх інших. В умовах воєнного стану робота судів не припинена, конституційне право на судовий захист не обмежено. Відповідач проживає на окупованій території України, але судом встановлено, що відповідач ще до окупації Запорізька область, Пологівський район, село Федорівка добровільно самоусунулась від виховання дитини та піклування про неї. У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке у свою чергу не є абсолютним. Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд має розглянути правомірність втручання у право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції. Також обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції). Суд, в цій справі доходить висновку, що відповідачем свідомо обрано такі життєві умови, за якими її участь у вихованні дитини була мінімальною та недостатньою, що у свою чергу свідчить про її ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні статті 164 СК України. При цьому суд враховує, що такі життєві умови були обрані відповідачем з 2021 року. Після звільнення з місць позбавлення волі та до теперішнього часу відповідачка [PERSON] , після передачі малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не зверталася до Служби у справах дітей з метою з`ясування місця перебування дитини та не виявляла жодної заінтересованості у її подальшій долі. Відповідачка не цікавилась станом здоров`я дитини, умовами її проживання, навчанням та розвитком, не бере участі у її вихованні, утриманні чи забезпеченні необхідних потреб. Своєю бездіяльністю та байдужістю відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не проявляє жодного інтересу до життя дитини, її емоційного стану та благополуччя. Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що, на переконання суду, не буде порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунулась від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишив її без материнської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми обов`язками. З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені ст. 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо її доньки, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач протягом тривалого часу не виконує свої обов`язки, передбаченими ст. 150 СК України, не цікавиться життям дитини, не приймає участі в його вихованні, не спілкується із донькою у будь-який спосіб без поважних причин, що свідчить про свідоме ухиленням відповідача від виконання своїх обов`язків, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, необхідно дійти висновку, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача витрат зі сплати судового збору, а відтак судом не вирішується питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved