Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 60469,61 грн. В обґрунтування позову посилався на наступні обставини. 27.10.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1074011, за яким відповідач отримала кредит. Договір був укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача в особистому кабінеті через веб-сайт та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який було введено відповідачем. 25.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено Договір факторингу №25062025, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] за вищезазначеним кредитним договором в сумі 20 720 грн, з яких: - 7 000,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; - 8 820,00 грн - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; - 4 900,00 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). 16.10.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем був укладений кредитний договір №102502485. Договір був укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача в особистому кабінеті через веб-сайт та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, який було введено відповідачем. 28.07.2025 року ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за Кредитним договором №102502485 від 16.10.2024 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке набуло права вимоги до [PERSON] в сумі 39 749,61 грн, з яких: - 11 744,01грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; - 10 020,60 грн - сума заборгованості по процентам; - 10 500,00 грн - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; - 7 485,00 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Посилаючись на норми ЦК України та умови укладених договорів, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену заборгованість. Відзив на позовну заяву, будь-яких заперечень проти позовної заяви та клопотань відповідачем до суду не подано. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що наданими позивачем доказами підтверджується укладання між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та [PERSON] . Договору про споживчий кредит № 1074011 від 27.10.2024, за яким сума кредиту складала 7 000 грн, строк кредиту - 345 днів, процентна ставка 0,94% на день. У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Переказ коштів у сумі 7 000 грн на банківську картку відповідача підтверджується платіжним дорученням №38857902 від 27.10.2024. 25.06.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №25062025, за яким позивач набув право вимоги до відповідача. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 7 000 грн. Щодо вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Як встановлено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниє обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15. За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати [PERSON] боржником за цими платежами, що свідчить про безпідставність заявлених у цій частині вимог, які не підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за неустойкою в сумі 4900 грн суд відмовляє, з огляду на зміст п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, дію якого продовжено і він триває до теперішнього часу. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки в сумі 4 900 грн не підлягає задоволенню. Вирішуючи спір у частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №102502485 від 16.10.2024, суд дійшов наступних висновків. Наданими позивачем доказами підтверджується, що 16.10.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем був укладений Договір про споживчий кредит №102502485, за яким сума кредиту складала 15 000 грн, строк кредиту - 345 днів, процентна ставка 0,9% на день. Договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Переказ коштів у сумі 15 000 грн на банківську картку відповідача підтверджується платіжним дорученням №96055447 від 16.10.2024. 28.07.2025 року ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором №102502485 від 16.10.2024 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», яке набуло права вимоги до [PERSON] . Згідно розрахунку позивача, заборгованість відповідача складає 39 749,61 грн, з яких: - 11 744,01 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; - 10 020,60 грн - сума заборгованості по процентам; - 10 500,00 грн - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; - 7 485,00 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Перевіривши розрахунок позивача, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за основним зобов`язанням 11 744,01 грн та за процентами в сумі 10 020,60 грн відповідає умовам укладеного договору та не порушує положень чинного законодавства. Така заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за кредитним договором №102502485 від 16.10.2024 за комісією та неустойкою суд відмовляє з вищезазначених підстав, у зв`язку з невідповідністю таких вимог положенням чинного законодавства України. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, згідно ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених вимог - у сумі 1 440,98 грн.

Outcome: partial