Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-07 00:00:00

У листопаді 2025 року орган опіки та піклування Носівської міської ради звернувся до суду в інтересах дитини [PERSON] з цією позовною заявою до [PERSON] , у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на його утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня пред`явлення позову, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач призваний на військову службу під час мобілізації з 07.03.2024, однак фактично проживає в [ADDRESS] . Матір`ю дитини є [PERSON] , стосовно якої Носівським районним судом Чернігівської області розглядається справа про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] 22 липня 2024 року дитина взята на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Підстава перебування на обліку батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків. 10 липня 2024 року до служби в справах дітей надійшло повідомлення з Центру соціальних послуг на сім`ю [PERSON] та її співмешканця. У листі повідомлялося, що мати малолітнього [PERSON] залишила дитину та поїхала на підробіток до м. Бровари Київської області, назад не повернулася, на телефонні дзвінки не відповідає, санітарно-гігієнічні умови проживання потребують покращення, кімнати потребують косметичного ремонту, присадибна ділянка не обробляється, територія навколо будинку занедбана. Батько дитини ніде не працює, постійного доходу не має. [PERSON] має низький батьківський потенціал, сумнівається у належному виконанні своїх батьківських обов`язків. При обстеженні 10 липня 2024 року умов проживання малолітнього [PERSON] встановлено, що санітарно-гігієнічні умови незадовільні, в будинку брудно, продукти харчування не забезпечені, батько перебував у стані сп`яніння, повідомив, що не може належним чином доглядати за сином, оскільки не має навичок, мати дитини відсутня з 06 липня 2024 року. За результатами проведеної роботи було встановлено, що залишення дитини в помешканні без матері та догляд батьком, який не має відповідних навичок догляду за малолітньою дитиною, несе загрозу життю та здоров`ю дитини, тому є необхідність у влаштуванні дитини до патронатної сім`ї. 10 липня 2024 року відповідач подав до ССД заяву про тимчасове влаштування його сина [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя. 10 липня 2024 року дитину було направлено до лікарні та передано у сім`ю патронатного вихователя. За час перебування в сім`ях патронатних вихователів батько дитини [PERSON] не цікавиться здоров`ям та справами сина, не телефонує, не відвідує дитину, дитина про біологічних батьків взагалі не згадує. Батьки не шукають можливості та не мають бажання поспілкуватися з дитиною. ССД Носівської міської ради неодноразово зверталася до правоохоронних органів з приводу притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків відносно сина. Відповідача двічі було притягнуто до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина. Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків також підтверджується актами обстеження умов проживання від 30 липня 2024 року, 05 вересня 2024 року, 27 лютого 2025 року, 21 травня 2025 року, 15 серпня 2025 року, 14 жовтня 2025 року, відповідно до яких умови для проживання та виховання дитини не створені, санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні, речі розкидані, брудні, у будинку антисанітарія. З відповідачем проводилися бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, ведення здорового способу життя, надавалися рекомендації щодо спілкування із сином і патронатними вихователями та попереджено, що в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків, буде порушено питання про позбавлення батьківських прав. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, свідомо й навмисно ухиляється від спілкування із сином, ігнорує його потреби, а тому орган опіки та піклування вважає, що є всі підстави для позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання сина. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2025 року було відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 04 лютого 2026 року. Ухвалою суду від 04 лютого 2026 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 17 березня 2026 року. Протокольною ухвалою суду від 17 березня 2026 року розгляд справи відкладено до 08 квітня 2026 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. У судове засідання представник позивача органу опіки та піклування Носівської міської ради Яма С.С. не з`явилася, подала до суду заяву, у якій указала, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити, провести судове засідання за відсутності представника органу опіки та піклування Носівської міської ради. Відповідач у судове засідання з розгляду справи по суті повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток на адресу фактичного місця проживання та шляхом публікації оголошень про виклик його до суду на веб-порталі судової влади України, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, служби у справах дітей Носівської міської ради Романець О.М. у судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, у якій просила судове засідання проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Частиною 4 статті 223 ЦПК України передбачено, що в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Отже, суд розглядає справу за відсутності сторін та третьої особи. Однак, суд не постановляє заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не надав своєї згоди на проведення заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст. 89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] малолітній [PERSON] народився [INFO] в м. Бобровиця Ніжинського району Чернігівської області, його батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а. с. 9). Згідно з витягом з реєстру Носівської територіальної громади № 2023/009527879 від 21 листопада 2023 року місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а. с. 13). Листом КЗ «Центр надання соціальних послуг» Носівської міської ради № 03-27/222 від 09 липня 2024 року службі у справах дітей Носівської міської ради надано інформацію про сім`ю [PERSON] , [INFO] , та її співмешканця [PERSON] , які мають на вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та проживають за адресою: [ADDRESS] , а саме повідомлено, що сім`я користується послугами Центру як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. На момент візиту в родину 09 липня 2024 року [PERSON] не було вдома, зі слів [PERSON] , його співмешканка [PERSON] 06 липня 2024 року залишила дитину й поїхала на підробіток до м. Бровари, додому не повернулася, на телефонні дзвінки не відповідає, про її зникнення він повідомив поліцію. Санітарно-гігієнічні умови проживання потребують покращення, кімнати косметичного ремонту, присадибна земельна ділянка не обробляється, територія навколо будинку занедбана. [PERSON] не працює, постійного доходу не має. Продуктами харчування забезпечені в малій кількості, і вони не відповідають віку малолітньої дитини. Батько має низький батьківський потенціал і сумнівається в належному виконанні своїх батьківських обов`язків. 10 липня 2024 року спеціалістами ССД Носівської міської ради спільно із представниками КЗ «Центр надання соціальних послуг» Носівської міськради, ДОП СП ВП № 4, лікарем-педіатром на підставі листа КЗ «Центр надання соціальних послуг» Носівської міськради було обстежено умови проживання [PERSON] , [PERSON] , дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та виявлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні, у будинку не прибрано, брудно, кімнати потребують косметичного ремонту, спальне місце не має постійної білизни. У дитини немає окремого спального місця, постільна білизна відсутня, речі брудні, продуктами харчування не забезпечений. Зі слів батька, матері вдома немає з 06 липня 2024 року поїхала на підробіток у м. Бровари й не повернулась. Під час бесіди батько перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, також повідомив, що не може належним чином доглядати за сином, бо не має навичок. Указане підтверджується копією акта обстеження умов проживання, затвердженого начальником ССД Носівської міської ради 10 липня 2024 року (а. с. 16). 10 липня 2024 року [PERSON] на ім`я начальника ССД Носівської міської ради подано заяву, якою він просить тимчасово влаштувати його малолітнього сина [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя у зв`язку з тим, що він перебуває у складних життєвих обставинах і наразі не має відповідних навичок по догляду за дитиною, місце перебування матері дитини невідоме (а. с. 17). Згідно з актом про факт передачі дитини від 10 липня 2024 року ССД Носівської міської ради передано [PERSON] патронатному вихователю [PERSON] на підставі наказу ССД Носівської міської ради від 10.07.2024 «Про тимчасове влаштування дитини у родину патронатного вихователя» (а. с. 18). Рішенням виконавчого комітету Носівської міської ради № 1571 від 10 жовтня 2024 року виведено з 11 жовтня 2024 року малолітню дитину [PERSON] із сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , припинено дію договору про патронат над дитиною від 11.07.2024 (а. с. 19). Рішенням виконавчого комітету Понорницької селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області № 193 від 10 липня 2025 року влаштовано малолітню дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, [PERSON] на тимчасовий догляд та виховання в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] та помічника патронатного вихователя [PERSON] , установлено строк перебування дитини в сім`ї патронатного вихователя 3 місяці з дати влаштування, а саме з 11.07.2025 до 10.10.2025 (а. с. 20). Рішенням виконавчого комітету Понорницької селищної ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області № 297 від 09 жовтня 2025 року продовжено строк перебування дитини [PERSON] у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] на три місяці, а саме з 09.10.2025 до 08.01.2026 (а. с. 21). Згідно з повідомленням патронатного вихователя [PERSON] від 14 жовтня 2024 року за час перебування малолітнього [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя фахівцями Центру надання соціальних послуг 26 серпня 2024 року було організовано одну зустріч дитини з батьком (а. с. 22). Відповідно до повідомлень ССД Понорницької селищної ради від 31 грудня 2024 року, 27 лютого 2025 року, 15 квітня 2025 року, 09 червня 2025 року, 21 липня 2025 року, 06 жовтня 2025 року, 29 січня 2026 року за час перебування [PERSON] в сім`ї патронатних вихователів [PERSON] та [PERSON] батько дитини [PERSON] не цікавився здоров`ям та справами сина, не телефонував патронатному вихователю, жодного разу не приїздив, дитина взагалі не згадує про біологічних батьків, батьки не шукали можливості та не мали бажання поспілкуватися із сином за весь період перебування дитини в родинах, не проявляли жодної зацікавленості життям та подальшою долею сина, проявили повну бездушність та байдужість стосовно своєї дитини (а. с. 23, 24, 25, 26, 27, 28). Службою у справах дітей Носівської міської ради 12 вересня 2024 року, 14 лютого 2025 року, 27 лютого 2025 року, 16 травня 2025 року надіслано звернення до уповноважених правоохоронних органів з приводу притягнення [PERSON] до відповідальності за невиконання ним батьківських обов`язків відносно його сина [PERSON] (а. с. 29, 30, 31, 32, 33). Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 20 серпня 2025 року за ухилення від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] . [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та призначено йому стягнення у виді попередження (а. с. 34-35). Крім того, постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 11 листопада 2025 року за ухилення від виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] та ті самі дії, вчинені повторно протягом року після накладення адміністративного стягнення, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184, ч. 2 ст. 184 КУпАП, та призначено йому згідно з ч. 2 ст. 36 КУпАП остаточне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн (а. с. 36-37). Із актів обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , від 30 липня 2024 року, 05 вересня 2024 року, 27 лютого 2025 року, 21 травня 2025 року, 15 серпня 2025 року, 14 жовтня 2025 року, затверджених начальником ССД Носівської міської ради, убачається, що санітарно-гігієнічні умови проживання незадовільні, речі розкидані, брудні, в будинку панує антисанітарія, для виховання та розвитку дитини умови не створені. З [PERSON] проведені бесіди щодо участі у вихованні сина [PERSON] , який перебуває у патронатній сім`ї, попереджено, що в разі ухилення від виконання батьківських обов`язків, буде розглянуто питання про позбавлення його батьківських прав (а. с. 38, 39, 40, 41, 42, 43). Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У ч. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального усвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Так, Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Із висновку органу опіки та піклування Носівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Носівської міської ради № 437 від 23 жовтня 2025 року, убачається, що на підставі викладеного вище, діючи винятково в інтересах дитини, орган опіки та піклування Носівської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] (а. с. 44, 45-49). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження його належної участі у вихованні дитини, що є елементами протиправного невиконання відповідачем передбачених ст. 150 СК України обов`язків щодо виховання та розвитку дитини, яка визначає обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК України. Зокрема, як зазначалося вище, пунктом 2 частини першої ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Однак, по справі не здобуто доказів, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] буде суперечити інтересам дитини. Відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів того, що він спроможний та має бажання забезпечити необхідні умови для розвитку, виховання, навчання, повноцінного харчування дитини. Натомість докази, надані стороною позивача та безпосередньо досліджені судом, доводять те, що поведінка відповідача [PERSON] свідчить про його свідоме ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини, абсолютне нехтування батьківськими обов`язками, байдуже ставлення до долі дитини. Так, судом беззаперечно встановлено, що відповідач не забезпечував необхідні умови проживання, виховання, харчування свого на той момент однорічного сина. Після вилучення дитини із сім`ї відповідача та влаштування до родин патронатних вихователів відповідач взагалі перестав цікавитися долею свого малолітнього сина, повністю нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, за що неодноразово був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП. Ураховуючи вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] є законними, обґрунтованими, не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, обставини, на які посилається позивач, доведені перед судом, тому суд уважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] та переконаний, що зазначена міра є виправданою з огляду на необхідність захистити інтереси дитини та забезпечити якнайкращі умови для її розвитку, виховання, навчання, нормального самоусвідомлення. Статтями 180-181 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд робить висновок, що з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved