Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» - [PERSON] , діючи на підставі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, 22 січня 2026 року, в системі «Електронний суд», звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача, [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором №175305 від 17.03.2025 у розмірі 11071,02 грн.; та судових витрат у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2662,40 грн і витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 17.03.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та відповідачем, [PERSON] , укладено кредитний договір №175305 у формі електронного документа на суму 6667 грн. Відповідач приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становлять єдиний кредитний договір, шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом f5e1fa8f, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. На виконання умов кредитного договору, 17.03.2025 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] [PERSON] , з чого слідує що свої зобов`язання перед відповідачем первісний кредитор виконав повному обсязі. Однак відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання, загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви становить 12271,02 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 6667 грн., заборгованості по несплаченим відсотках за користування кредитом у розмірі 3903,02 грн., заборгованості по комісії у розмірі 501 грн., заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) у розмірі 1200 грн. 16 квітня 2025 року Товариством з обмеженою відповідальністю«Фінансова компанія «Кредіплюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю«Юніт Капітал» уклали договір факторингу №16042025 за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом. Враховуючи вищезазначене, кедитодавець просить суд стягнути з позичальника не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: - прострочену заборгованість за тілом кредиту 6667 грн; - прострочену заборгованість за відсотками 3903,02 грн, та заборгованість за комісією 501 грн, що разом становить 11071,02 грн. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 28 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням учасників справи. У чергове судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, позовна заява місять клопотання про розгляд справи без участі представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON] , правом на подання відзиву не скористалась, у судовому засіданні 05.03.2026 позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила суд зменшити розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, мотивуючи тим, що розмір витрат є занадто завищеним у даній категорії справи. Судове засідання було відкладено на 14.04.2026 року у звязку з витребуванням доказів за клопотаннням сторони позивача. У судове засідання 14.04.2026 року сторони не зявилися, були повідомлені про розгляд справи належним чином ( а.с 89) Зясувавши позицію відповідача, яка позов визнала , дослідивши наявні в справі матеріали, оцінивши надані докази на предмет належності, допустимості, достовірності та їх сукупність - з точки зору достатності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п.1 ч.1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] про видачу кредиту №100783878 від 17 березня 2025 року, з проханням надати їй кредит у розмірі 6667 грн., мета кредиту: погасити інший кредит, сплати комісій, яка підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором «56975846» (а.с.19). Судом встановлено, що 17.03.2025 року між ТОВ Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №175305. Пунктом 1.1. індивідуальної частини сторони дійшли згоди, що Договір, що укладається позичальником складається з цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит, графіку платежів, які містить персональні умови кредитування позичальника та загальної для вcix клiєнтiв кредитодавця публічної частини договору пpo споживчий кредит. З моменту підписання цієї індивідуальної частини, договір про споживчий кредит набуває чинності. Сума кредиту становить 6667 грн. надається не пiзнiше наступного дня пiсля укладення договору в наступному порядку: у розмірі 3865,39 грн. для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит №168298 від 21.01.2025 укладеним з кредитодавцем; у розмірі 1134,86 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 1666,75 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини (п.2.2.1 Договору). Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390% рiчних. Тип процентної ставки - фіксована (п.2.3. Договору). Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1 грн., стандартний (базовий) тариф 100,00 гривень (п.2.4. Договору). Комiсія за надання кредиту складає 1666,75 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту (п.2.5. Договору). Загальний строк кредитування за цим договором складає 84 дні з 17.03.2025 по 09.06.2025 (п.2.6 Договору). Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів, перiодичнiсть виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані у графіку платежів (п.2.6.1 Договору). Цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця та доступний через веб-сайт кредитодавця https://finx.com.ua. (п.5.1 Договору). Відповідно до розділу VII кредитного договору, фінансовий номер позичальника: 0636329976, номер рахунку/картки № [NUMBER] . Договір (індивідуальна частина) та графік платежів за кредитним договором підписані електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора f5e1fa8f, який введено 17.03.2025 14:32:13. (а.с.9-12) Крім того, відповідачем, [PERSON] , 17.03.2025 14:30:33 підписано з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора 56975846 Паспорт споживчого кредиту до договору про споживчий кредит №175305 від 17.03.2025 р., який містить інформацію, яка надається споживачу до укладання договору, а саме: сума/ліміт кредиту 6667 грн, строк кредитування 84 днів, процентна ставка 390% річних, комісія за управління та обслуговування кредиту за зниженим тарифом складає 1 грн, стартовий (базовий) тариф - 100 грн, комісія за надання кредиту складає 1666,75 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25% від загальної суми кредиту, загальні витрати за кредитом 5575,77 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 12242,77 грн. (а.с.20-21) Матеріали справи містять Договір про споживчий кредит (публічна частина), в редакції, що діє з 21.11.2023 року , що затверджений наказом ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» №35-од від 20.11.2023 року та Правила надання коштів та банківських матеріалів у кредит ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», затверджені наказом ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» №25-од від 26.06.2024 року з умовами яких ознайомився відповідач та в редакції яка діяла на час укладення договору 17.03.2025. (а.с.13-18, 22-32) Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору. Згідно довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» №3885/30-10 від 30.10.2025, було успішно проведено фінансові операції з видачі кредиту за кредитним договором №175305 від 17.03.2025, [PERSON] , зараховано 1134,86 грн на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] . (а.с.33-34) Відповідно до довідки про проведення взаємозаліку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» №3944/03-12 від 03.11.2025, було проведено фінансові операції взаємозаліку зобов`язань між сторонами в межах виконання умов кредитних договорів, за кредитним договором №175305 від 17.03.2025 на суму кредиту 6667 грн, з яких 3865,39 грн сума перерахована на погашення заборгованості за Договором взаємозаліку №168298 від 21.01.2025; 1134,86 грн перерахування на картковий рахунок позичальника; 1666,75 грн - комісія. (а.с.63, 64) З наданої, на виконання ухвали суду від 05.03.2026, АТ «Державний ощадний банк України» інформації від 01.04.2026 року №46/12-11/45574/2026/БТ слідує, що на ім`я [PERSON] відкрито банківський рахунок, до якого емітовано банківську платіжку картку № [NUMBER] , фінансовий номер телефону, що міститься в анкетних даних [NUMBER] . (а.с.94) З платіжної інструкції №1863586364526 від 18.03.2025 вбачається зарахування переказу на рахунок [PERSON] у сумі 1134,86 грн. (а.с.95) Таким чином, ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №175305 від 17.03.2025 виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі 6667 грн., відповідно до умов договору, з якими [PERSON] погодилася, що підтвердила своїм підписом. 16 квітня 2025 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс», як клієнтом, і Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», як фактором, укладено договір факторингу №16042025, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором. (а.с.40-45) Відповідно до витягу з Додатку №1 до Договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 Реєстру прав вимог №5 від 05.08.2025 ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» право вимоги до боржника [PERSON] за Кредитним договором №175305 в сумі 12271,02 грн., з яких: 6667 грн. заборгованість по тілу кредиту, 3903,02 грн. заборгованість по відсотках, 501 грн заборгованість по комісії, 1200 грн. заборгованості по штрафах/пені. (а.с.46-48) Із платіжної інструкції №547 від 11 серпня 2025 року вбачається, що ТОВ «Юніт Капітал» перерахувало кошти ТОВ «ФК «Кредіплюс» за договором відступлення прав вимоги №16042025 від 16.04.2025 року та Реєстру прав вимог №5 від 05.08.2025 р.. (а.с.49) Відповідно до картки обліку виконання договору №175305, вбачається, що відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 12271,02 грн, що складається із тіла кредиту 6667 грн, відсотків за кредитом 3903,02 грн, комісії 501,00 грн, пені 1200 грн (а.с.50-51). Також, згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №175305 від 17.03.2025, сума заборгованості [PERSON] , станом на 01.11.2025 р. складає 12271,02 грн, та складається із тіла кредиту 6667 грн, простроченої заборгованості за відсотками 3903,02 грн, простроченої комісії 501 грн, заборгованості за штрафними санкціями 1200 грн (а.с.52). Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору. За положеннями ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.б ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, відповідач [PERSON] та первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс»» вчинили дії, визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки відповідач підписала Договір про споживчий кредит за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписавши договір, відповідач надала свою згоду на його укладення, погодилась з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміючи і зобов`язуючись неухильно дотримуватися умов кредитного договору. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України (ч.2 ст.1050 ЦК України). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами та якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). За положеннями ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Частиною 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч.1 ст.1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч.3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п.11 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч.1 ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунок первісного кредитора, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі №6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.59-61) підтверджує, що ТОВ «Юніт Капітал» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Таким чином, права вимоги за договором про споживчий кредит №175305 від 17.03.2025 р. перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». Однак, всупереч умовам договору про споживчий кредит №175305 від 17.03.2025 р., відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, остання не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Юніт Капітал», ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідачем відзив на позов не подано, таким чином викладені в позовній заяві обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, та надані на їх підтвердження докази, не спростовані, розрахунок кредитної заборгованості є арифметично правильним. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок кредитної заборгованості та її складові, відповідачем по справі суду надано не було, контр розрахунку заборгованості відповідач також суду не надала, у судовому засіданні заявлені до стягнення позовні вимоги визнала у повному обсязі. За вищевказаних обставин та вимог матеріального закону суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладений договір про споживчий кредит №175305 від 17.03.2025 р., за умовами якого відповідач зобов`язалась прийняти грошові кошти, та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти та комісії, у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення в повному обсязі вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тіла кредиту, відсотків, комісії матеріали справи не містять. Таким чином, суд розглядаючи справу в межах позовних вимог, вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 11071,02 грн, що складається із тіла кредиту 6667 грн, відсотків за кредитом 3903,02 грн, комісії 501,00 грн. Крім того, відповідно до ст.264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За приписами ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн, 50% якого, з врахуванням даних вимог процесуального закону, у розмірі 605,60 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, у зв`язку із визнанням позову відповідачем, а решта витрат в розмірі 605,60 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог. Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №34618 від 20.01.2026 року (а.с.1), а тому у відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, 50% суми сплаченого судового збору, у розмірі 1331,20 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, у зв`язку із визнанням позову відповідачем, а решта витрат в розмірі 1331,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у зв`язку із задоволенням позовних вимог. Крім того, згідно із ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, які відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому сам факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи (постанова ВС від 28.09.2021 року у справі №160/12268/19). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, суду подано договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10 вересня 2025 року (а.с.53-54), додаток 1 до Договору про надання правничої допомоги - протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 р. (а.с.54 зворотна сторона), додаткову угоду №25771367495 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року (а.с.55), акт прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2025 на загальну суму 7000 грн (а.с.56), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №707310 Соломко О.В. (а.с.57); довіреність (а.с.58). У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17), від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved