Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

У лютому 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (далі - АТ КБ «Приват Банк») через представника звернулось до суду через портал «Електронний суд» з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначило, що 16.07.2020 року [PERSON] ознайомився з умовами кредитування, підписав паспорт кредиту, заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 75000 грн. 00 коп. (п. 1.2. договору); тип кредитної карти: картка «Універсальна» GOLD; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2. договору); процентна ставка, відсотків річних: 42,0 % (п. 1.3 договору); кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4. договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. 00 коп., щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн. 00 коп., щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4. договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 84,00 % (п. 1.5. та п. 2.1.1.2.12. договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг [PERSON] підписано власноруч на планшеті. На підставі укладеного договору [PERSON] отримав платіжний інструмент- кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 11/23, тип-Універсальна GOLD, що підтверджується випискою по рахунку. В подальшому [PERSON] для можливості користування рахунком додатково отримані наступі картки: кредитна картка № [NUMBER] , строк дії 05/25, тип картка «Універсальна» GOLD; кредитна картка № [NUMBER] , строк дії 06/27, тип картка «Універсальна» GOLD. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки 40,8 % річних. [PERSON] користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції. АТ КБ «Приват Банк» виконало умови договору та надало [PERSON] кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку. [PERSON] користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно АТ КБ «Приват Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Згідно п. 2.1.1.3.5. договору сторони узгодили, що в разі порушення [PERSON] зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180 днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180 день з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту. На 180 день з моменту порушення зобов`язань з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Враховуючи, що строк повернення кредиту закінчився на 180 день прострочення, то відповідно до п. 1.5. та п. 2.1.1.2.12. договору починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язань [PERSON] з погашення кредиту сторони погодили нарахування процентів від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості [PERSON] станом на 29.01.2025 року має заборгованість 234002 грн. 80 коп., яка складається з: 197990 грн. 42 коп. - заборгованість за тілом кредита, 36012 грн. 38 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Просило стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.07.2020 року у розмірі 234002 грн. 80 коп., що складається із: 197990 грн. 42 коп. - заборгованість за тілом кредита, 36012 грн. 38 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, а також судовий збір у розмірі 2808 грн. 03 коп. Ухвалою суду від 21.02.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 12.09.2025 року [PERSON] надав до суду письмові пояснення, які по своїй суті у відповідності до ст. 178 ЦПК України, є відзивом на позовну заяву, відповідно до яких з позовними вимогами він не погоджується, заперечує проти їх задоволення. Звернув увагу, що у позовній заяві зазначено, що на момент звернення з позовом до суду заборгованість відповідача за кредитним договором складає 234002 грн. 80 коп., яка складається з: 197990 грн. 42 коп. заборгованість за тілом кредиту, 36012 грн. 38 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Позивачем не вірно зроблено розрахунок заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до даних розрахунку банку, що містяться в матеріалах справи, від нього надходили платежі на погашення кредитного ліміту починаючи з квітня 2024 року до моменту припинення ділових відносин: 01.04.2024 року 3000 грн. 00 коп., 08.04.2024 року 100 грн. 00 коп., 21.04.2024 року - 12000 грн. 00 коп., 23.04.2024 року - 1000 грн. 00 коп., 27.04.2024 року - 1000 грн. 00 коп., 30.04.2024 року - 46000 грн. 00 коп., 30.04.2024 року - 9500 грн. 00 коп., 19.05.2024 року - 8000 грн. 00 коп., 27.05.2024 року - 1000 грн. 00 коп., 23.11.2024 року - 1000 грн. 00 коп., 25.11.2024 року - 10000 грн. 00 коп. Тобто з квітня 2024 року по 22.01.2025 року ним погашено кредит у розмірі 92000 грн. 00 коп. Починаючи з наступного місяця після отримання кредиту ним здійснювалися платежі з частковим погашенням кредитного ліміту. Тобто, він мав намір сплачувати отриманий ним кредитний ліміт відповідно до умов кредитного договору. 30.05.2024 року на його електронну пошту надійшло повідомлення від позивача про відмову в обслуговуванні шляхом розірвання договору і закриття рахунку. Позивачем були закриті банківські рахунки, що не давало йому можливості сплачувати гроші за отриманий кредитний ліміт. Він звертався до відділень банку, однак не отримав інформацію про причини рішення про закриття рахунків. Він перебуває на службі у Державній службі України з надзвичайних ситуацій, має звання майстра сержанта служби цивільного захисту та перебуває на посаді водія. З початку повномасштабного вторгнення він виконує обов`язки за призначенням, перевозить гуманітарну допомогу, поранених, приймає участь у розборі руйнувань. Він не заперечує проти факту отримання ним у березні 2024 року кредитного ліміту у розмірі 200000 грн. 00 коп., згоден самостійно сплачувати гроші за кредитним договором, однак заперечує проти визначеного позивачем розміру заборгованості за кредитним договором у сумі 234002 грн. 80 коп. Він не згоден з розміром заборгованості за тілом кредиту у розмірі 197990 грн. 42 коп., оскільки ним було сплачено 92600 грн. 00 коп. Також, він заперечує проти визначеної позивачем суми заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 36012 грн. 38 коп. він мав намір самостійно, в порядку визначеному кредитним договором, здійснювати сплату, однак позивач не надав можливості це зробити та відмовив йому в обслуговуванні. Тому, вважає, що ця заборгованість створилась не з його вини. Погоджується з сумою заборгованості у розмірі 107400 грн. 00 коп. і в цій частині позов визнає. 23.09.2025 року АТ КБ «Приват Банк» надав до суду заяву, яка по своїй суті, у відповідності до вимог ст. 179 ЦПК України, є відповіддю на відзив, відповідно до якої обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач користувався кредитним лімітом, повертав використану суму кредитного ліміту та сплачував відсотки за користування кредитним лімітом, але припинив надавати своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно умов договору. Щодо твердження відповідача щодо закриття рахунку необхідно відзначити, що платіжна карта це лише інструмент за допомогою якого здійснюється доступ до карткового рахунку, на якому встановлений кредитний ліміт. Відповідач із заявою про закриття саме поточного рахунку не звертався, картку в банк не повертав, заборгованість свою не погасив. Тому, поточний рахунок на даний момент відкритий та дійсний. Поповнення карткового рахунку в тому числі і погашення заборгованості здійснюється не лише за допомогою карти, а і через термінали самообслуговування, каси відділень, інтернет банкінг Приват24 і т.д. Зарахування грошових коштів на картковий рахунок здійснюється по номеру карти/рахунку та може здійснюватися шляхом внесення коштів готівкою в касу АТ КБ «Приват Банк» або перерахування з рахунків інших банків, за допомогою перерахунку грошових коштів з поточних та депозитних рахунків фізичної особи, а також з рахунків інших осіб за їх дорученням у відповідності з вимогами чинного законодавства. Таким чином, картковий рахунок не закривався, а тому відповідач мав змогу різними йому доступними шляхами здійснювати погашення заборгованості в тому числі і через відділення банку, а заперечення відповідача являються необґрунтованими та такими, що вводять суд в оману для уникнення відповідальності за зобов`язанням. Також, згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому, посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце судового розгляду завчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечує частково з підстав наведених у відзиві на позов (поясненнях). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За змістом ст. ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 16.07.2020 року [PERSON] підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якої клієнт підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (далі Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати; зазначено наступні істотні умови кредитування: тип кредиту відновлювальна кредитна лінія, сума до 50000 грн. 00 коп. для карт «Універсальна», до 75000 грн. 00 коп. для карт «Універсальна Gold»; строк 12 місяців з лонгацією; мета споживчі цілі; спосіб видачі безготівковим шляхом; процентна ставка фіксована, 43.2 % річних для карт «Універсальна», 42.0 % річних для карт «Універсальна Gold». Зазначено також порядок повернення кредиту: повернення кредиту здійснюється шляхом:- договірного списання з рахунку клієнта, у т. ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором, 1-го числа календарного місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, за умови наявності невикористаного кредитного ліміту та за відсутності прострочених зобов`язань клієнта;- шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту. Розмір мінімального обов`язкового платежу:- 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн. 00 коп., щомісячно; у разі прострочення з 31 дня - 10 % від заборгованості, у разі прострочення з 181 дня 100 % від заборгованості; наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань, права та обов`язки сторін, тарифи. Тобто відповідач з викладеними у заяві умовами погодився без будь-яких зауважень або застережень, на підтвердження чого на примірнику заяви ним проставлено свій особистий підпис. Таким чином, підписавши вказану Заяву приєднання до Умов та правил надання послуг, відповідач добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, 16.07.2020 року було встановлено кредитний ліміт 5000 грн. 00 коп., 16.07.2020 року зменшено кредитний ліміт до 5000 грн. 00 коп., 13.10.2020 року збільшено кредитний ліміт до 11000 грн. 00 коп., 06.11.2020 року збільшено кредитний ліміт до 13000 грн. 00 коп., 12.05.2021 року збільшено кредитний ліміт до 75000 грн. 00 коп., 23.05.2023 року збільшено кредитний ліміт до 200000 грн. 00 коп., 30.05.2024 року зменшено кредитний ліміт до 191270 грн. 00 коп., 03.09.2024 року зменшено кредитний ліміт до 00 грн. 00 коп. (а.с. 38). Відповідно до розрахунку заборгованості складеного АТ КБ «ПриватБанк», за [PERSON] обліковується заборгованість за кредитним договором б/н від 16.07.2020 у розмірі 234002 грн. 80 коп., та складається заборгованості за тілом кредиту 197990 грн. 42 коп., заборгованості за простроченими відсотками 36012 грн. 38 коп. (а.с. 23-31). Згідно даних виписки по рахунку [PERSON] , за період з 16.07.2020 року по 22.01.2025 року, систематично користувався кредитними коштами, загальна сума витрат за весь період складає 855361 грн. 06 коп., загальна сума надходжень 621358 грн. 26 коп., баланс на кінець періоду 234002 грн. 80 коп. ( а.с. 32-37). Тобто, з указаного розрахунку та виписки вбачається, що відповідач погашав як тіло кредиту так і відсотки за користування ним, розмір наявної у нього заборгованості жодним чином не спростував. Будь-яких заперечень щодо факту отримання від банку кредитних карток, користування наданими кредитними коштами, тобто, існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, суду не надав. При цьому суд зауважує, що відповідач підписав заяву, яка містила інформацію про відсотки та їх розмір за отриманими ним картками. Таким чином, суд вважає, що підписавши викладені у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг умови кредитування, сторони в подальшому їх виконували, угод про зміну умов кредитування не підписували, а тому саме такі умови є погодженими сторонами. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Питання щодо розподілу витрат по сплаті судового збору суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України. У зв`язку із задоволенням позовних вимог на підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2808 грн. 03 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved