Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

АТ «ТАСКОМБАНК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором від 17.02.2022 № 2937603-410 в загальному розмірі 66156,05 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.02.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено заяву-договір № 2937603-410 про надання споживчого кредиту. Згідно з договором позичальник просив надати кредит на власні потреби в рамках продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Банк узяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 66156,05 грн., в тому числі: 50000,00 грн. тіло кредиту, 6,05 грн. відсотки та 16150,00 грн. комісії, яку позивач просить стягнути. Ухвалою від 28.01.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, справу просив розглядати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином за адресою реєстрації місця проживання, в тому числі відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 17.02.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] укладено заяву-договір про надання споживного кредиту № 2937603-410. Відповідно до умов договору АТ «ТАСКОМБАНК» надає позичальнику споживчий кредит в розмірі 50000,00 грн., шляхом перерахування на поточний рахунок № [NUMBER] , на строк 48 місяців. Проценти за користування кредитом 0,04 % річних, процентна ставка фіксована. Згідно з п. 1.4 договору комісія за обслуговування кредиту складає 1,9 % щомісячно (а.с. 8-10). Додатком № 1 до заяви договору є графік платежів (а.с. 12-13). 17.02.2022 відповідачу перераховано кредитні кошти в розмірі 50000,00 грн. відповідно до кредитної угоди № 2937603-410 (а.с. 19 зворот. стор.). Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договором № 2937603-410, станом на 30.09.2025, утворилася заборгованість у розмірі 66156,05 грн., в тому числі 50000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту (простроченим); 6,05 грн. заборгованості за простроченими відсотками та 16150,00 грн. заборгованість по комісії (а.с. 16-17). 23.09.2022 АТ «ТАСКОМБАНК» направило [PERSON] повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту, однак сума заборгованості погашена не була (а.с. 52). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки сума отриманого кредиту у добровільному порядку відповідачем повернута не була, доказів повного або часткового погашення заборгованості відповідачем не надано, суд вважає позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 17.02.2022 № 2937603-410 правомірними. Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] , суд зазначає наступне. Звернувшись до суду АТ «ТАСКОМБАНК» також просило стягнути з [PERSON] заборгованість по комісії в розмірі 16150,00 грн. Зокрема, як уже зазначено судом вище, п. 1.4 договору № 2937603-410 передбачає сплату комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1,9 % щомісячно Відповідно до графіку платежів, який є додатком до договору про надання споживчого кредиту № 2937603-410, щомісячна сума платежу за кредитом складає 1992,00 грн. із якої 950,00 грн. за обслуговування кредитної заборгованості. Загальна сума комісійної винагороди за період кредитування складає 45600,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на момент укладення спірних договорів) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19 вказала на те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (пункти 31.29, 31.33 постанови). При цьому, у постанові від 10.04.2019 у справі № 463/5896/14-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України); якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтepecy позивача; за наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (п. 71-73). Як встановлено судом, спірним договором установлено сплату комісійної винагороди в розмірі 1,9 % від суми кредиту щомісяця, зокрема за послуги обслуговування кредитної заборгованості, тобто послуги банку, які повинні надаватися безоплатно в силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин суд вважає положення спірного договору № 2937603-410 в частині сплати комісійної винагороди за обслуговування кредиту нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. За умовами договору [PERSON] має сплатити банку 95610,12 грн. із яких 45600,00 грн. комісії. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (в тому числі розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.02.2023 у справі № 199/7014/20. За таких обставин позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» підлягають частковому задоволенню, а з [PERSON] слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 17.02.2022 № 2937603-410 в розмірі 50006,05 грн., в тому числі 50000,00 грн. тіла кредиту та 6,05 грн. відсотків. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь банку підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру позовних вимог в сумі 2012,46 грн.

Outcome: partial