Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Представник ТОВ «Іннова Нова», звернувся в суд з позовом до [PERSON] з позовом, в якому просить стягнути заборгованість за договором надання грошових коштів у позику №8000050425 від 30.04.2025 в розмірі 46 880 грн та 2422,40 грн витрат зі сплати судового збору. Позовні вимоги мотивував тим, що 30.04.2025 між відповідачем та позивачем ТОВ «Іннова Нова», був укладений Договір надання грошових коштів у позику №8000050425, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 16000,00 грн, на строк 360 днів, а відповідач зобов`язалася повернути позику у погоджений умовами Договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Однак, відповідач взяті на себе за договором зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого станом на дату підготовки позовної заяви до суду у неї виникла заборгованість в сумі 46880 грн, з них: 16000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 28480 грн - заборгованість за процентами, 2400 грн - комісія за надання кредиту, які позивач разом з судовими витратами просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 04.11.2025 відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також, за клопотанням представника позивача, витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмові докази, які становлять банківську таємницю. Представник позивача у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, на позові наполягав. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідно ч. 8 ст.128, п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідачу будо направлено ухвалу про відкриття провадження у справі та роз`яснено його право подати відзив на позовну заяву і всі наявні докази, що підтверджують заперечення проти позову протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 10.11.2025 відповідач [PERSON] , не погоджуючись із позовом, подала відзив на позовну заяву, у якому вказує, що позивачем не надано жодних належних та достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, щодо перерахунку кредитних коштів відповідачу та розрахунку розміру заборгованості. У матеріалах справи відсутні первинні документи, які підтверджують виплату кредитних коштів відповідачу у тих розмірах, що зазначає позивач. Позивачем на підтвердження заявлених вимог про стягнення заборгованості за позикою не долучено документів, які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. Відповідач вказує, що визначений розмір процентів за користування кредитами є непропорціно великою сумою компенсації. З огляду на те, шо первинні документи, на яких базується розрахунок заборгованості, позивачем суду не надані, відповідач заперечує проти суми заборгованості, вважає її необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами та такою, що не підлягає задоволенню, а тому просить суд у задоволенні позову відмовити. 14.11.2025 надійшла відповідь на відзив, згідно з якою представник позивача стверджує, що відзив зводиться до того, що відповідач заперечує проти розміру нарахованих відсотків, але свого розрахунку не надає. В той же час відсотки нараховані у передбаченому законом розмірі і не перевищують крайньої межі, яка визначена у ЗУ «Про споживче кредитування». Вважає посилання відповідача безпідставним. 24.11.2025 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надійшли витребувані документи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, так як розгляд справи, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, здійснювався судом за відсутності учасників справи, що не суперечить вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 30.04.2025 між сторонами у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується через Веб-сайт був укладений Договір надання грошових коштів у кредит №8000050425, за умовами якого відповідачу була надана позика в сумі 16000 грн на строк кредитування - 360 днів, із встановленням стандартної процентної ставки 1% в день, 0,87% за кожний день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня з дати укладення цього договору і до закінчення строку дії цього договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, комісія за надання кредиту становить 15% від суми наданого кредиту та нараховується на суму виданого за цим договором кредиту у день надання кредиту. Аналогічні умови зазначені у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту. Кошти надані шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки, вказаної відповідачем під час укладання договору [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування коштів виданою ТОВ ФК «Контрактовий Дім». Підписавши вказаний Договір, а також додаток №1 до нього у виді Графіку платежів із використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора «8943», а також Паспорт споживчого кредиту із використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора, відповідач взяла на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. Суд, за клопотанням позивача, ухвалою від 04.11.2025 витребував від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмові докази, які становлять банківську таємницю. На виконання зазначеної ухвали від АТ надійшла відповідь про те, що на ім`я відповідача Банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Виписка про рух коштів по картці свідчить, що про зарахування 16000 грн кредитних коштів на цю картку та користування ними. Із розрахунку заборгованості за договором №8000050425 від 30.04.2025 вбачається, що заборгованість Відповідача перед ТОВ «Іннова Нова» становить 46880 грн., з яких: 16000 грн заборгованість за тілом кредиту, 28480 грн заборгованість за процентами, 2400 грн комісія за надання кредиту. Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч.5ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до п.6 ч.1ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з п.2.1. Договору визначено, що укладення цього Договору здійснюється Сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Ідентифікація Позичальника здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Договором та/або Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Позичальника, вказаний Позичальником при вході та/або протягом періоду обслуговування в Товаристві (в т.ч через месенджери). Договір надання грошових коштів у кредит№8000050425 від 30.04.2025 підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором «8943», зазначеним у п.11 Договору (Реквізити сторін). Також у п.11 договору зазначено, що від сторони кредитора, договір підписаний директором ТОВ «ІННОВА ФІНАНС - Дмитрієвим В.Ю. Згідно з протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису вбачається, що підпис створено та перевірено успішно. Цілісність даних підтверджено Підписувач: ДМИТРІЄВ ВОЛОДИМИР ЮРІЙОВИЧ. Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що кредитний договір №8000050425, укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». З наданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформації, витребуваної на підставі ухвали суду встановлено, що в банку емітовано картку на ім`я відповідача, а також зараховано на її рахунок 16 000 грн 30.04.2025. Таким чином судом встановлено, що кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі. Згідно з рішенням загальних зборів від 08.09.2025 року ТОВ «Іннова Фінанс» перейменовано на ТОВ «Іннова-Нова». На підтвердження укладання кредитного договору позивачем надано електронні докази, згідно з якими підтверджується, що позичальник допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно не сплачена. У силу положень ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до вимог ст.1048-1052,1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі (постанова Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19). Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підтвердження умов договору надано суду також розрахунок заборгованості та Додаток №1 До Договору про надання грошових коштів у кредит №8000050425 від 30.04.2025, яким узгоджено Графік платежів, розрахованим з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Додаток підписаний одноразовим підписом відповідача. Крім цього, таблиця є невід`ємною частиною Договору №8000050425 від 30.04.2025. Відомостей про погашення відповідачем заборгованості матеріали справи не містять, контррозрахунку відповідачем не надано. З огляду на наведене, вимоги щодо стягнення заборгованості по тілу кредиту підлягають до задоволення. Оскільки нарахування відсотків здійснювалось за 178 днів користування кредитними коштами, відповідно заборгованість за відсотками становить 28480 (16000*1%*178). Враховуючи строк кредитування та умови надання кредиту, розмір нарахованих відсотків є обґрунтованим, відповідає графіку погашення заборгованості, отже, вимоги у цій частині також підлягають до задоволення. Згідно з нормами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Згідно з ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Відповідач не надала суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, взятих на себе за договором та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. Комісія за надання кредиту передбачена п. 2.7 кредитного договору. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема за надання кредиту. З Кредитного договору вбачається, що кредитором встановлена одноразова комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, відповідач, підписуючи кредитний договір, погодився з цією умовою договору, а тому виходячи із положень чинного законодавства та існуючої судової практики Верховного Суду, суд дійшов висновку про задоволення вимог позову в частині стягнення комісії за надання кредиту. З огляду на вказане, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат сторін на правову допомогу Судом установлено, що представником позивача заявлено вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Водночас у відповіді на відзив, представник позивача зазначив про подання доказів таких витрат протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду. За таких обставин питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає вирішенню судом шляхом ухвалення додаткового рішення відповідно до статті 246 ЦПК України.

Outcome: approved