Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

06 лютого 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі - Позивач, ТОВ «ФК «ЕЙС») звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] (далі - Відповідач, Позичальник, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 416492657 від 15.09.2021 у розмірі 80 569,30 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 15.09.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео», Кредитодавець, Первісний кредитор) та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 416492657 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого Кредитодавець надав Позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 12000,00 грн, яку у подальшому збільшив, надавши кредит у загальній сумі 17 800 грн, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. Сторонами договору були узгоджені розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування. ТОВ «Манівео» кредитні кошти перерахувало відповідачу через банк-провайдер, а отже виконало свої зобов`язання за договором. 28.11.2018 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого неодноразово продовжувався відповідними додатковими угодами, згідно з умовами якого ТОВ «Манівео» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги за кредитним договором № 416492657 від 15.09.2021 відповідно до підписання реєстру прав вимоги № 164 від 14.12.2021. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача відповідно до реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023. 20.10.2023 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 20/10/23-03 відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором на загальну суму 80 569,30 грн. Відповідач не виконав умови Договору та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 80 569,30 грн , яка складається з 17 799,50 грн - заборгованість по тілу кредиту, 62 769,80 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яку Позивач просить стягнути з Відповідача. Ухвалою судді від 23 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) учасників справи, призначено судовий розгляд на 23 березня 2026 року, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи, витребувано докази за клопотанням позивача. 11 березня 2026 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Гудима Т.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якій вона заперечила проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено належним чином факт перерахування грошових коштів відповідачу; відповідно до наданих позивачем розрахунків заборгованості нарахування заборгованості відбувалося поза межами строку кредитування, а саме з 15.09.2021 по 09.02.2022, замість періоду 30 днів з 15.09.2021 по 15.10.2021. Зауважила щодо не співмірності сум процентів за користування кредитними коштами з огляду на їх нарахування за ставкою 1,98 % в день, що, на її думку, є несправедливим. Крім того, вважала, що позивачем не доведено факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон Плюс», і як наслідок позивач не набув право вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором. Просила відмовити у позові повністю. 13 березня 2026 року від представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» - Сахарової О.І. надійшла відповідь на відзив, у якій вона не погодилася із доводами представника відповідача, посилаючись на доведеність належними доказами факт перерахування відповідача кредитних коштів первісним кредитором, у тому числі платіжними інструкціями. Відповідач виконував умови кредитного договору, здійснюючи часткові платежі, що свідчить про те, що він усвідомлював існування договору та визнавав його зобов`язання за ним, підтверджуючи тим самим факт укладенні договору. Також, зазначила, що предметом Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, у тому числі які виникнуть у майбутньому і які переходять від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимоги. Аналогічні доводи викладені стосовно подальших договорів факторингу., вказуючи на правомірність набуття позивачем права вимоги до відповідача за кредитним договором на суму 80 569,30 грн. Щодо нарахування процентів за кредитним договором зазначила про те, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов Кредитного договору, якими передбачено два різні механізми нарахування процентів залежно від строку користування кредитом: за дисконтною та базовою ставками. Також, зазначила, що сторонами погоджено, що проценти нараховані після закінчення строку дії Договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України. 23 березня 2026 року від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких вона заперечила щодо доведеності позивачем факту перерахування кредитних коштів відповідача, а також навела доводи, аналогічні викладеним у відзиві. 25 березня 2026 року та 26 березня 2026 року від представників сторін надійшли додаткові пояснення. Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Учасники справи скористалися своїм право на подачу заяв по суті справи, клопотань про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявлялися. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі № 234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Судом встановлено, що 15 вересня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 416492657 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора MNV2G4Y9 (а.с. 14-17). Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Манівео» надало [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 19 500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (п.1.1. Договору). Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5 Договору кредитодавець надає перший транш за Договором в сумі 12000 грн одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 15.10.2021. позичальник в будь-який час протягом Дисконтного періоду дії Договору, може збільшити суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Загальна сума кредиту за цим Договором складається з сум кредиту (траншів) отриманих протягом всього строку дії Договору. У п. 1.7 Договору сторони погодили, що кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником («Дисконтний період»), а саме до 15.10.2021. Згідно з довідкою щодо дій позичальника в ІТС ТОВ «Манівео» [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , подав 15.09.2021 заявку на кредит: сума кредиту 12 000 грн, на строк 30 днів, зі сплатою процентів 1,98%, договір відправлено позичальнику 15.09.2021, який був підписаний останнім за допомогою одноразового ідентифікатора MNV2G4Y9 в цей же день о 17.04 (а.с. 34). Окрі цього, у вказаній довідці зазначено про додаткові угоди щодо збільшення суми кредиту: 20.09.2021 3100 грн, 21.09.2021 200 грн, 13.10.2021 2 500 грн. На підтвердження надання кредиту шляхом безготівкового зарахування грошей позивачем ТОВ «ФК «ЕЙС» надані платіжні доручення від 15 вересня 2021 року на суму 12 000 грн, від 20 вересня 2021 року на суму 3100 грн, від 21 вересня 2021 року на суму 200 грн, від 13 жовтня 2021 року на суму 2 500 грн, відповідно до яких ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ грошових коштів у загальному розмірі 17 800 грн згідно з договором № 416492657 від 15 вересня 2021 року [PERSON] для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] (а.с. 37-38). Відповідно до довідоквід 27.06.2025, виданих ТОВ «Манівео», останнє повідомило, що на виконання кредитного договору № 416492657 від 15.09.2021, Кредитодавцем було ініційовано платіжні операції за наступними реквізитами, зокрема особа отримувача [PERSON] , рахунок/платіжна карта отримувача [NUMBER] , суми платіжних операцій 2 500 грн, 200 грн, 3 100 грн, 12 000 грн, дати ініціювання платіжних операцій 13.10.2021, 21.09.2021, 20.09.2021, 15.09.2021 відповідно (а.с. 96-97) Відповідно до інформації, наданої АТ «ПУМБ» від 25.02.2026, на ім`я [PERSON] в банку була випущена платіжна картка № [NUMBER] , фінансовий номер телефону [NUMBER] , за період з 15.09.2021 по 18.10.2021 за платіжною карткою були здійснені платіжні операції: 15.09.2021 надходження (переказ коштів кредитова частина) в сумі 12 000 грн, 20.09.2021 - 3 100 грн, 21.09.2021 - 200 грн, 13.10.2021 - 2 500 грн. Таким чином, Позивачем доведений факт укладення Кредитного договору № 416492657 на умовах, визначених у ньому, між ТОВ «ФК «ЕЙС» та відповідачем [PERSON] в електронній формі, яка прирівнюється за законом до письмової шляхом прийняття (акцепту) відповідачем пропозиції (оферти) укласти такий договір у мережі Інтернет в Інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця. При цьому прийняття Відповідачем пропозиції укласти зазначений договір здійснено шляхом заповнення ним Заявки (форми) на отримання грошових коштів (а.с. 25) та підписанням за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Договору кредитної лінії № 416492657 (а.с. 17, 34). За таких обставин, укладений між сторонами кредитний договір за своїм змістом та формою відповідає вимогам, визначеним законом на момент його укладення та є підставою для виникнення у сторін прав та обов`язків, передбачених цим договором. При цьому доводи сторони відповідача щодо неотримання грошових коштів суд відхиляє, оскільки факт перерахування кредитних коштів Первісним кредитором на рахунок позичальника декількома траншами на загальну суму 17 800 грн доведені належними та допустимими доказами, зокрема платіжними інструкціями, дослідженими судом і наведеними вище. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2018 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до п. 2.1 якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором (а.с. 54-58). У подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладалися Додаткові угоди: № 19 від 28 листопада 2019 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року; № 26 від 31 грудня 2020 року, строком дії до 31 грудня 2021 року; № 27 від 31 грудня 2021 року, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року, № 31 від 31 грудня 2022 року, строком дії до 31 грудня 2023 року, № 32 від 31 грудня 2023 року, строк дії договору продовжений до 31 грудня 2024 року (а.с. 59-66). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 164 від 14 грудня 2021 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (з урахуванням додаткових умов до нього) ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідача - Боржника за кредитним договором № 416492657 від 15 вересня 2021 року на загальну суму 50 334,79 грн. Таким чином, Договір факторингу № 28/1118-01 є угодою двох сторін на співпрацю протягом визначеного проміжку часу, який закріплювався у відповідних Додаткових угодах, і яка була чинною на час укладення кредитного договору № 416492657 від 15 вересня 2021 року. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, які зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру права вимог, встановленому у відповідному додатку договору (пункти 2.1, 4.1 Договору) (а.с. 70-73). У подальшому між ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладалися Додаткові угоди: № 2 від 03 серпня 2021 року, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31 грудня 2022 року; № 3 від 31 грудня 2022 року, строком дії до 30 грудня 2024 року (а.с. 74-75). Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 80 569,30 грн (а.с. 76-78). 20 жовтня 2023 року між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 20/10/23-03, предметом якого є відступлення прав грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, які зазначені у відповідних реєстрах боржників, право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Акту прийому передачі Реєстру боржників, встановленому у відповідному додатку договору (пункти 1.1, 1.2 Договору) (а.с. 42-46). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників та витягу з Реєстру боржників від 20 жовтня 2023 року до Договору факторингу № 20/10/23-03 від 20 жовтня 2023 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК ЕЙС» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 80 569,30 грн (а.с. 39-41). Таким чином, на момент укладення Кредитного договору № 416492657 від 15 вересня 2021 рокуДоговір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 був чинним, і відповідно до його умов право вимоги по кредитному договору були передані від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», яке в свою чергу, передало право вимоги ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», та в подальшому Позивачу на підставі відповідних реєстрів, які оформлені належним чином. З огляду на викладене, суд відхиляє доводи відповідача про недоведеність ТОВ «ФК «ЕЙС» набуття ним права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 416492657 від 15 вересня 2021 року. Відповідно до положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договірні зобов`язання ТОВ «Манівео» виконало в повному обсязі та надало Відповідачу кредит в сумі 17 800 грн шляхом перерахування на визначений Відповідачем картковий рахунок. Натомість, Відповідач свої договірні зобов`язання у визначені договором строк і обсяг не виконав, а тому суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором в сумі 17 799,50 грн (тіло кредиту). Щодо вимоги Позивача про стягнення з Відповідача процентів за користування кредитом, сума яких становить 62 769,80 грн, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що ТОВ «Манівео» та [PERSON] було погоджено строк кредитування на 30 днів, до 15.10.2021. Згідно з п. 1.8 сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк дії Кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення ним оплати протягом Дисконтного періоду всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Крім того, умовами Договору передбачено, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 1,98 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним (пункт 1.9.3 Договору). Відповідно до п. 1.12, 1.12.1 Договору сторони погодили, що факт користування Позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії Кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду; Як вбачається з виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 416492657 від 15 вересня 2021 року, заборгованість [PERSON] становить 80 569,30 грн, з яких прострочене тіло 17 799,50 грн; прострочені відсотки 62 769,80 грн (а.с. 81). З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео» вбачається, що проценти у розмірі 32 535,29 грн були нараховані за період з 15 вересня 2021 року по 14 грудня 2021 року (а.с. 85-86). При цьому, з вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем були здійснені платежі в рахунок погашення кредиту, а саме 13.10.2021 в сумі 2500 грн, 12.11.2021 в сумі 1000,54 грн, 15.11.2021 в сумі 15 грн. Таким чином, Відповідачем вчинялися дії з метою продовження Дисконтного періоду та відповідно пролонгації Кредитного договору. З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що до розміру процентів 32 535,29 грн, які були нараховані станом на 14 грудня 2021 року, були також додані проценти за період з 15 грудня 2021 року по 09.02.2022 року у розмірі 30 234,51 грн (а.с. 87). У подальшому, виходячи з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивачем проценти за Кредитним договором після 09.02.2022 не нараховувалися. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Отже, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні висновки містяться у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц. Як було встановлено судом, строк виконання зобов`язання у повному обсязі настав 12 січня 2022 року (не більше, ніж 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду (15.10.2021 + 90 днів). Враховуючи, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, то суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованості за процентами у розмірі 37576,51 грн, яка була нарахована в межах строку кредитування до 12 січня 2022 року, виходячи з наступного розрахунку: 12 000 грн (перший транш) х 1,98% х 4 дні = 950,40 грн 15 100 грн (12 000 грн + 3 100 грн другий транш) х 1,98% х 1 день = 298,98 грн 15 300 грн (15 100 грн + 200 грн третій транш) х 1,98% х 21 день = 6 361,74 грн 17 800 грн (15 300 грн + 2 500 грн четвертий транш) х 1,98% х 1 день = 352,44 грн 17 799,50 грн (17 800 грн - 0,50 грн оплата) х 1,98% х 93 дні = 32 775,99 грн; 40 739,55 грн (загальна сума нарахованих процентів) - 3 163,04 грн (сплачені відповідачем проценти) = 37 576,51 грн. Вимога кредитора щодо стягнення процентів за користування кредитом за період, що виходить за межі строку кредитування, не узгоджуються з нормами матеріального права, а отже не дають підстав для висновку про порушене право як первісного, так і нового кредитора в цій частині вимог. Отже, у задоволенні вимог позивача про стягнення заборгованості за процентами, яка нарахована поза межами строку кредитування (з 13 січня 2022 року до 09 лютого 2022 року) слід відмовити. Таким чином, задоволенню підлягають вимоги Позивача про стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором № 416492657 від 15 вересня 2021 року в загальному розмірі 55 376,01 грн, з яких 17 799,50 грн - заборгованість по кредиту (тіло кредиту), 37 576,51 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом за період з 15.09.2021 до 12.01.2022. При здійсненні розподілу судових витрат суд враховує наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Судом встановлено, що за Договором № 20/08/25-01-01, укладеним 20 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та Адвокатським бюро «Соломко та Партнери» про надання правничої допомоги, Адвокатське бюро прийняла на себе зобов`язання щодо надання правничої допомоги Товариству в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 79-80). Відповідно до Додаткової угоди № 25770501752 від 01.09.2025 до Договору № 20/08/25-01-01 від 20.08.2025 Товариство доручило, а Адвокатське бюро прийняло зобов`язання надати юридичну допомогу по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, у тому числі з [PERSON] за кредитним договором № 416492657 (а.с. 84). Згідно з Актом прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 Адвокатське бюро надало, а Товариство отримало послуги на загальну суму 7 000 грн із розрахунку 5000 грн за складання позовної заяви, 1000 грн за вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, по 500 грн за підготовку адвокатського запиту та клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів (а.с. 99). Також, відповідно до копії платіжної інструкції від 28.01.2026 ТОВ «ФК ЕЙС» сплатило судовий збір за подачу позову у розмірі 2662,40 грн (а.с. 1). Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (68,73 % від заявленої ціни позову 80 569,30 грн), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 829,87 грн (68,73 % від 2662,40 грн), витрати на правову допомогу у розмірі 4 811,10 грн (68,73 % від 7 000 грн), загалом у сумі 6 640,97 грн.

Outcome: partial