Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором В обґрунтуванні своїх вимог позивач вказав, що 17.07.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «ВІВА КАПІТАЛ» та відповідачкою укладено кредитний договір № 1319831455240, який підписано електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідачки. На виконання умов договору позивачем було надано відповідачці кредитні кошти у розмірі 4 000,00 грн шляхом перерахування на її картковий рахунок. 01.05.2024 року між ТОВ « ФК «ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №01052024 відповідно до якого ТОВ «ФК «ВІВА КАПІТАЛ» відступлено ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за кредитним договором №1319831455240 від 17.07.2023. ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки у сумі 16 000,00 грн, з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 12 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Оскільки відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором не виконала ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 000,00 грн, сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та 6 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала заяву, в якій просила списати нараховані відсотки за кредитним договором, а суму основного боргу (тіло кредиту) розстрочити шляхом встановлення мінімальних щомісячних платежів, посилаючись на складне матеріальне становище, зокрема те, що вона є багатодітною матір`ю та перебуває у відпустці по догляду за дитиною і отримує лише соціальні виплати. Враховуючи те, що сторони до суду не з`явились, суд вважає за необхідне розгляд справи провести відповідно до вимог ст.247 ч.2 ЦПК України без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Матеріалами справи встановлено, що 17.07.2023 між ТОВ «Фінансова Компанія» «ВІВА КАПІТАЛ» та відповідачкою укладено кредитний договір №1319831455240. У відповідності до умов кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. Відповідачка уклала договір №1319831455240 від 17.07.2023 з ТОВ «Фінансова Компанія» «ВІВА КАПІТАЛ» та їй було перераховано кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 4 000,00 грн (а.с.24-30, 39). 01 травня 2024 року між ТОВ « ФК « ВІВА КАПІТАЛ» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №01052024 відповідно до якого ТОВ « ФК « ВІВА КАПІТАЛ» відступлено ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги за кредитним договором №1319831455240 від 17.07.2023. ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідачки у сумі 16 000,00 грн, з яких: 4 000,00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 12 000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.12). Оцінюючи доводи сторін, суд зазначає наступне. Відповідачка у поданій до суду заяві просила списати нараховані відсотки за кредитним договором, а суму основного боргу розстрочити шляхом встановлення мінімальних щомісячних платежів, посилаючись на складне матеріальне становище, зокрема те, що вона є багатодітною матір`ю та перебуває у відпустці по догляду за дитиною і отримує лише соціальні виплати. Суд не погоджується з доводами відповідачки щодо списання відсотків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Укладений між сторонами кредитний договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідачкою не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про неправомірність нарахування процентів або наявність підстав для звільнення від їх сплати чи зменшення. Отже, підстав для задоволення вимог відповідачки в цій частині суд не вбачає. Щодо заяви відповідачки про розстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Вирішуючи питання про розстрочення виконання судового рішення, суд враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Разом з тим, відповідачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених нею обставин, зокрема щодо її матеріального стану, наявності утриманців, отримання виключно соціальних виплат чи інших обставин, які б унеможливлювали виконання рішення суду. Саме лише посилання на складне матеріальне становище без належного доказового підтвердження не може бути підставою для розстрочення виконання рішення суду. За таких обставин суд приходить до висновку, що клопотання відповідачки про розстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За приписами ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ст.524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу (ст. 526 ЦК України). За правилами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України). З огляду на викладене, оскільки позовні вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» задоволені повністю, а відповідачка не подавала клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд стягує з відповідачки витрати на судовий збір у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. Наявність підстав для стягнення цих витрат підтверджується документально: копією договору про надання правової допомоги, копією додаткової угоди №01052024 про надання правової допомоги та копією детального опису виконаних робіт. На підставі викладеного,

Outcome: approved