Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12.03.2026 позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» 22 495,50 грн. заборгованості за договором про надання грошових коштів у кредит та 2 270,97 грн. судових витрат, понесених на сплату судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 18.03.2026 через підсистему "Електронний суд", надійшла заява від представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» Андрущенка Михайла Валерійовича про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи. В якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-Нова» судові витрати пов`язані з витратами на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 4 700,00 грн., розгляд даної заяви проводити без його участі. Також, 18.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від відповідачки [PERSON] надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, зазначивши про неспівмірність заявлених витрат, відсутність належного обґрунтування та порушення принципу справедливості. Просила відмовити в задоволенні додаткового рішення, у випадку задоволення зменшити розмір витрат на правничу допомогу до мінімального, не більше 500-1000 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Від відповідачки [PERSON] 26.03.2026 через підсиситему "Електронний суд" надійшла заява про розгляд справи без її участі. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення у зв`язку із наступним. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Згідно із частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved