Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором № 1717178 від 23 березня 2021 року в розмірі 16 374, 20 гривень та судових витрат по справі. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.03.2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1717178 шляхом обміну електронними повідомленнями. Договір підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТзОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти в сумі 5 000 гривень шляхом їх перерахування на картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] , яку він вказав при оформленні кредиту. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши передбачені договором платежі вчасно, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед ТзОВ «Лінеура Україна», відповідач [PERSON] здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за договором № 1717178 від 23.03.2021 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості (останній платіж було здійснено 06.07.2022 15:42:56 у сумі 10 грн.). 15.07.2022 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ "Росвен Інфест Україна" (нині - ТзОВ «Cвеа Фінанс») було укладено договір факторингу № 2-15072022, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором. Станом на дату складання позовної заяви загальна заборгованість за договором № 1717178 від 23.03.2021 року становить 16 374,20 гривень, а саме заборгованість за сумою кредиту 4995,00 гривень, заборгованість за відсотками 11 379,20 гривень. Позивач ТзОВ "СВЕА ФІНАНС" просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 16374,20 грн. заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати. 29.12.2025 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. (а. с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав повністю, згідний на задоволення позову. Просить суд врахувати його визнання позову до початку розгляду справи по суті при стягненні з нього судового збору на користь позивача. Відзиву на позов відповідач не подавав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань по суті справи до суду не подавали. Судом не вживалися заходи забезпечення позову, витребування доказів, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). З 25 березня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (а. с. 55). Судом встановлено, що 23 березня 2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 1717178 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, у формі електронного документа з використанням електронного підпису, з наданням відповідачу одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Вказаний договір разом із Паспортом споживчого кредиту, Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» та графіком платежів, складають єдиний договір. Такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. П. 2 ч. 1 ст. 12 цього Закону визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно умов договору ТОВ «Лінеура Україна» відповідачу [PERSON] надано грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності. Стандартна процентна ставка 1,90 % на день. Знижена процентна ставка передбачена п. 1.4.2 та становить 0,01 % . Строк кредиту 30 днів. Відповідно до п 4.1.1 договору № 1717178 у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом на зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткової угоди до договору. Згідно додаткового договору до договору № 1717178 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 квітня 2021 року строк користування кредитом продовжено на строк 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом - 22 травня 2021 року. /а. с. 17/. Згідно додаткового договору до договору № 1717178 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22 травня 2021 року строк користування кредитом продовжено на строк 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом - 22 червня 2021 року. /а. с. 20/. Згідно додаткового договору до договору № 1717178 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 21 червня 2021 року строк користування кредитом продовжено на строк 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 22 липня 2021 року. /а. с. 24/. Згідно додаткового договору до договору № 1717178 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 22 липня 2021 року строк користування кредитом продовжено на строк 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 22 серпня 2021 року. /а. с. 28/. Згідно додаткового договору до договору № 1717178 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02 вересня 2021 року строк користування кредитом продовжено на строк 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 03 жовтня 2021 року. /а. с. 32/. Відповідно до п. 4.2.1. договору № 1717178 сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1.-4.1.6 Договору, за цим Договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів (п.п.4.2.2). Сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нараховування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 Договору, за стандартною процентною ставкою у відповідності до п.1.5.1 Договору. Відповідно до п.п. 4.2.5 загальна кількість автопролонгацій за цим Договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів (включаючи період, визначений в п.1.3 Договору та періоди пролонгацій). Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. Підписавши договір, відповідач [PERSON] підтвердив, що він ознайомився та погоджується з усіма визначеними умовами договору, в тому числі щодо пролонгації строку кредитування та автопролонгації, з умовами Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», що розміщені на вебсайті та зобов`язувався неухильно дотримуватися їх (п.п. 9.9 договору). ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання виконало, надало відповідачу [PERSON] кредитні кошти в межах обумовлених сум, в розмірі 5000,00 гривень (а. с. 48). Таким чином, ТОВ «Лінеура Україна» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на банківську картку. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, у встановлений договором строк не виконав. Відповідно до наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] наявна заборгованість за договором № 1717178, що становить 16 374,20 гривень, з яких: 4995,00 гривень заборгованість по тілу кредиту; 11 379,20 гривень заборгованість по відсотках (а. с. 42-47). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то відповідно до ст. 530 ЦК України воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач передбачені договором обов`язкові платежі по поверненню суми позики та відсотків за користування позикою у встановлені строки не сплачував, чим порушив умови договору. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 15 липня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна») було укладено Договір факторингу № 2-15072022 (а. с. 39-50), відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» право грошової вимоги до боржників згідно реєстру боржників, що є додатком 1 до договору, в тому числі і за договором № 1717178 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 23.03.2021 року. Відповідно до Додатку 1 (Витяг з Реєстру боржників) до Договору факторингу № 2-15072022 від 15 липня 2022 року, заборгованість відповідача за кредитним договором № 1717178 складає 16 374,20 гривень, з яких: 4995,00 гривень тіла кредиту; 11 379,20 гривень нарахованих відсотків (а. с. 52). Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, а саме: наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за кредитом, на час укладення Договору факторингу № 2-15072022 від 15 липня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна»), [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню тіла кредиту в розмірі 4995,00 гривень та сплаті процентів за користування кредитними коштами в сумі 1 379,20 гривень. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку фінансовій установі не повернуті. Тож відповідач не виконав обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів, а тому, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості за договором № 1717178 від 23 березня 2021 року в сумі 4995,00 гривень (суми кредиту) та 11 379,20 гривень нарахованих відсотків, підлягають до задоволення. [PERSON] не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, оскільки нарахування заборгованості проведено з врахуванням сплачених відповідачем коштів в сумі 12 475,00 гривень, які у відповідності до п. 5.3.1. договору зараховано на сплату процентів за користування кредитом та в межах визначеного договором строку, з врахуванням положень Розділу 4 Договору щодо продовження строку користування кредитом та автопролонгації, зокрема п.п. 4.2.5, п.п. 5.1.1, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості приймається судом як достовірний, оскільки підтверджений документально. Щодо вирішення питання стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем по справі. Згідно з нормами ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Разом з тим, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов повністю до початку розгляду справи по суті, про що підтверджує його заява про визнання позову, то відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд рахує за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, а 50% сплаченого судового збору стягнути з відповідача на користь позивача. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст. ст. 15, 16, 509, 525, 526, 610, 611, 625, 1050 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. На підставі викладеного,

Outcome: approved