Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до ТОВ «Богодухівка» (далі - відповідач) про розірвання договору оренди землі. В обґрунтування позову зазначалося, що між позивачем як орендодавцем і відповідачем як орендарем 10.10.2019 укладено договір оренди землі, згідно з яким позивач передав відповідачу у строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 7125180400:04:000:1003, цільове призначення якої для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 2,8611 га, що знаходиться на території Богодухівської сільської ради Золотоніського (Чорнобаївського) району Черкаської області. 18.11.2019 даний договір був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Строк договору - 10 років. Згідно з абз. 1 п. 9 договору сторони погодили, що після завершення збирання орендарем врожаю 2022 року на земельній ділянці, вказаній у п. 2 Договору, орендодавець має право ініціювати дострокове розірвання договору оренди, шляхом укладання додаткової угоди до договору, а орендар зі свого боку зобов`язується укласти таку угоду при отриманні письмового попередження від орендодавця. Орендодавець повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до запланованої дати, але не раніше кінцевого строку збирання орендарем врожаю 2022 року. Позивач 30.07.2025 подав до відповідача заяву, в якій зазначалося про відсутність бажання продовжувати оренду своєї земельної ділянки та бажання надалі самостійно її обробляти її, зазначив про повернення у власність. Відповідач проігнорував цю заяву та не виходить на зв`язок для укладання додаткової угоди до договору, яка б свідчила про розірвання договору та повернення назад земельної ділянки. Керівник ТОВ «Богодухівка» уникає будь яких розмов щодо розірвання Договору, тому спроби зробити це в позасудовий спосіб є безрезультатними. Покликаючись на норми ЦК України та ЗК України, позивач просить суд розірвати договір оренди землі, кадастровий номер 7125180400:04:000:1003, укладений 10.10.2019 між позивачем та відповідачем та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати. 19.03.2026 представником позивача адвокатом Дмитренком Р.М. до суду скеровано клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат. Своє клопотання представник обґрунтовував тим, що згідно попереднього розрахунку судові витрати по справі складаються із судового збору у розмірі 1 064,96 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. На підставі п. 4.1, 4.2., 4.4. Договору про надання професійної правничої допомоги від 20.12.2025, укладеного між адвокатом Дмитренком Р.М. та [PERSON] та Акту про виконання робіт від 24.12.2025, [PERSON] сплатив адвокату Дмитренко Р. кошти у розмірі 6 000,00 грн. Відзив на позовну заяву до суду не поданий. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 07.01.2026 представник позивача, адвокат Дмитренко Р.М., в інтересах позивача [PERSON] через систему «Електронний Суд» скерував до Чорнобаївського районного суду Черкаської області в електронному виді позовну заяву до ТОВ «Богодухівка» про розірвання договору найму (оренди). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08.01.2026 призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Іншою ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 12.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 19.03.2026 від представник позивача адвоката Дмитренко Р.М. до суду надійшло клопотання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених останнім судових витрат. Відзив на позовну заяву та/або клопотання про зменшення судових витрат, інших заяв та клопотань по суті спору до суду відповідачем не подано. У судові засідання 19.03.2026 о 16:15 та 26.03.2026 о 15:00 представник відповідача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач та його представниця адвокат Копійка І.М. були повідомлені шляхом направлення судової повістки до їхніх електронних кабінетів в системі «Електронний Суд». Завчасне отримання судових повісток підтверджується відповідними довідками про доставку електронного документу. Відзиву на позовну заяву відповідач та його представниця не подали, жодних заяв чи клопотань до суду не направили, причини їх неявки суду не відомі. Суд, заслухавши думку позивача та його представника, які не заперечували проти розгляду справи за відсутності представника відповідача та заперечували проти ухвалення заочного рішення, постановив ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, який не з`явився (ч. 1 ст. 223 ЦПК України), та здійснення розгляду справи в загальному порядку. Пояснення сторін та їх представників. У судовому засіданні представник позивача адвокат Дмитренко Р.В. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надав пояснення, що за змістом відповідають обґрунтуванню, викладеному в позовній заяві. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Заслухавши пояснення позивача і його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 10.10.2019 між позивачем, як орендодавцем, та відповідачем, як орендарем, укладено договір оренди землі № б/н (а.с. 6-10). Відповідно до п. 1 указаного договору оренди землі орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 7125180400:04:000:1003 сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Богодухівської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області. У п. 2 договору оренди землі зазначено, що в оренду передається земельна ділянка з кадастровим номером 7125180400:04:000:1003 загальною площею 2,8611 га, якісні характеристики якої дозволяють використовувати її для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з п. 8 договору оренди землі, його укладено терміном на 10 років. Відповідно до п. 9 договору оренди землі, після завершення збирання орендарем врожаю 2022 року на земельній ділянці, вказаній у п. 2 договору, орендодавець має право ініціювати дострокове розірвання договору оренди шляхом укладання додаткової угоди до договору, а орендар зі свого боку зобов`язується укласти таку угоду при отриманні письмового попередження від орендодавця. Орендодавець повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяця до запланованої дати, але не раніше кінцевого строку збирання орендарем врожаю 2022 року. Пунктом 10 договору оренди землі передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою або у безготівковий спосіб (за вибором орендодавця), в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 1 (один) рік користування земельною ділянкою, що становить 14 603,00 гривень. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній та відробітковій формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Право оренди земельної ділянки відповідача зареєстровано 11.11.2019, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 18.11.2019 № 189194218 (а.с. 11-12). 30.07.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою (вх. № 26) про те, що не продовжує оренду земельного паю, планує обробляти його самостійно, у зв`язку з чим просить не проводити роботи з поліпшення його стану та посів зернових чи інших культур і повернути земельну ділянку у його власність 10.10.2025 (а.с. 13) Застосовані норми права та висновок суду. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд урахував такі правові норми. У ст. 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» визначає договір оренди землі як договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. У ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» вказано, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Частиною 1 статті 93 ЗК України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами як визначено у ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 3 статті 651 ЦК України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Отже, виходячи зі змісту наведених норм права, загальним правилом є недопустимість одностороннього розірвання договору оренди землі. Водночас, такий підхід не є абсолютним, оскільки цивільне законодавство ґрунтується на принципі свободи договору, який передбачає право сторін на власний розсуд врегулювати умови договірних відносин, у тому числі визначити підстави, порядок та наслідки припинення договору. Зокрема, законодавець у положеннях ст. 32 Закону «Про оренду землі» та ст. 651 ЦК України гарантував сторонам договору оренди землі прямо передбачити в його умовах можливість одностороннього розірвання договору, визначивши при цьому чіткі юридичні факти (обставини), з настанням яких таке право виникає, а також процедуру його реалізації (повідомлення, строки, форма тощо). У такому випадку реалізація стороною передбаченого договором права на одностороннє розірвання не суперечить вимогам закону, а навпаки є проявом погодженої волі сторін, яка має обов`язкову силу для них. Таким чином, якщо умовами договору прямо передбачено право на його одностороннє розірвання та визначено механізм реалізації такого права, його застосування є правомірним і не потребує додаткового погодження іншої сторони, за умови дотримання встановленої договором процедури. Саме таку можливість розірвання договору оренди землі сторонами було обумовлено в процитованому вище п. 9 договору оренди землі від 10.10.2019. При цьому зазначений пункт містився в тексті договору оренди землі на момент його підписання сторонами, а тому позивач і відповідач на час його укладення погоджувалися на таку умову щодо одностороннього розірвання договору. Таким чином є обґрунтованим та таким, що відповідає умовам договору оренди землі, волевиявлення позивача, спрямоване на його розірвання в односторонньому порядку з вимогою про повернення земельної ділянки. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від розірвання договору оренди землі всупереч умовам п. 9 цього ж договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для розірвання договору оренди від 10.10.2019 за рішенням суду. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції № 6194-0461-3359-5947 від 01.01.2026 позивачем при поданні цієї позовної заяви до суду сплачений судовий збір у розмірі1064,96 грн, який враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає таке. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до ч.4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу у даній справі представник позивача надав суду: - ордер на надання правничої допомоги № 1146841 від 01.01.2026, згідно якого адвокат Дмитренко Р.М. надає правничу допомогу [PERSON] у Чорнобаївському районному суді Черкаської області; - копію свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001395 від 15.12.2025 на ім`я Дмитренка Р.М.; - договір про надання професійної правничої допомоги від 20.12.2025, укладений між адвокатом Дмитренком Р.М. та клієнтом [PERSON] , згідно якого адвокат узяв на себе обов`язки щодо надання клієнту правничої допомоги; - акт від 24.12.2025 надання послуг до договору про надання професійної правничої допомоги від 20.12.2025, згідно якого сторони погодили, що адвокатом виконано, а замовником прийняті такі послуги: послуги надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань (1 год 500,00 грн), вивчення та надання правової оцінки письмовим документа, поданих замовником (2 год -1 000,00 грн), збирання, оформлення доказів для позову, складання позовної заяви, подання її до суду (4 год 2 000,00 грн). також цим актом визначений гонорар адвоката за представництво клієнта в суді 2 500,00 грн. загальна вартість робіт та наданих послуг 6 000,00 грн; - квитанцію до прибуткового касового ордера № 12 від 24.12.2025, згідно якої [PERSON] сплатив адвокату Дмитренку Р.М. 6 000,00 грн. Позовна заява від імені позивача була підготовлена та скерована до суду через систему «Електронний Суд» адвокатом Дмитренком Р.М. Адвокат Дмитренко Р.М. представляв інтереси позивача в судових засіданнях під час розгляду даної справи, а саме: 18.02.2026, 12.03.2026, 19.03.2026 та 25.03.2026. Разом з тим, про орієнтовний розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн зазначено у позовній заяві. Клопотання про зменшення таких витрат відповідачем до суду не подано. Суд вважає, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу, визначений позивачем та його адвокатом, є відповідає критерію реальності та співмірності адвокатських витрат складності справи та витраченому адвокатом часу, розумності понесення витрат на правничу допомогу, ціні позову, тому витрати на професійну правничу допомогу позивача підлягають стягненню з відповідача у повному розмірі 6 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved