Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі позивач, або ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі- відповідач) про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24.06.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено договір № 8022144, за умовами якого сума кредиту становить 6500 грн., строк кредиту 360 днів, за користування кредитом нараховуються проценти у вигляді стандартної процентної ставки 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені договором. Також зазначає, що 27.01.2025 було укладено договір № 27.01/25-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 8022144. Таким чином, позивача наділено правом вимоги до відповідача за договором № 8022144. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 8022144 від 24.06.2024, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 29465,00 грн., з яких: 6500,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 11200,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості), 11765,00 грн. - заборгованість за пенею та/або штрафами, 0,00 грн. - заборгованість за комісіями, 0,00 грн. - інфляційні збитки, 0,00 грн. - нараховані 3% річних. Тому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 28.01.2026 суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 82). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 29.01.2026 на адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 83). Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надала. У відповідності до частини восьмої статті 178 та частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Так, судом встановлено, що 24.06.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 8022144 про надання споживчого кредиту (а.с. 12-20). Договір підписано відповідачем 24.06.2024 шляхом підписання одноразовим ідентифікатором С2892. Сторони узгодили істотні умови, які викладені в кредитному договорі: сума кредиту (загальний розмір) складає 6500,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п.1.3, п.1.4 договору). Пунктом 1.5. договору, передбачено умови нарахування та тип процентної ставки за кредитом. Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 51-52). Сторонами також погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором, що є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 8022144 від 24.06.2024 (а.с. 49). Факт перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 6500 грн. підтверджується довідками, наданими ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 57-58, 59-60). Відтак, первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 8022144 від 24.06.2024, заборгованість відповідача перед банком на дату відступлення прав вимоги становить 29465 грн., з яких: 6500 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 11700 грн. - заборгованість за відсотками, 11765 грн. заборгованість по штрафами, 500 грн. платежі (а.с. 61-65). Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Судом також встановлено, що 27.01.2025 ТОВ «Авентус Україна» на підставі договору факторингу № 27.01/25-Ф за плату відступило, а ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до відповідача (а.с. 33-44). Відповідно додатку № 1 до договору факторингу № 27.01/25 від 27.01.2025 Реєстр боржників ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги до відповідача кредитним договором № 8022144 від 24.06.2024 в сумі 29465 грн., з яких: заборгованість по основну боргу 6500 грн., заборгованість по процентам 11200 грн., заборгованість по штрафам - 11765 грн. (а.с. 10, 45-46). Отже, позивач набув право вимоги грошових коштів до відповідача за договором № 8022144 про надання споживчого кредиту від 24.06.2024 укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] . Згідно розрахунку заборгованості за договором № 8022144 від 24.06.2024, станом на 05.01.2026, заборгованість відповідача перед позивачем становить 29465 грн., з яких: 6500 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 11200 грн. - заборгованість за відсотками, 11765 грн. заборгованість штрафи/пеня (а.с. 32). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України, передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Факт укладення кредитного договору належним чином підтверджений та відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Договір містить усі істотні умови, необхідні для даного виду правочину, а відтак, враховуючи його особисте підписання відповідачем, його умови були відомі останній. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Досліджені у справі докази дають достатні підстави для висновку, що свої договірні зобов`язання кредитодавець ТОВ «Авентус Україна» виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Натомість, відповідач свої договірні зобов`язання у визначений договором строк не виконала. Відповідачем будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 6500,00 грн. основного боргу та 11200,00 грн. процентів є обґрунтованими і підлягають стягненню з відповідача. Щодо стягнення з відповідача неустойки (штрафу), суд зазначає наступне. Так, Указом Президента України N 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Загальновизнаним є факт, що Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений та продовжує діяти на час розгляду справи. Враховуючи те, що заборгованість за неустойкою (штрафом) у відповідача за кредитним договором № 8022144 від 24.06.2024 виникла у період дії в Україні воєнного стану, суд вважає, що вказана заборгованість у розмірі 11765,00 грн. стягненню з відповідача не підлягає, а тому, в цій частині позову слід відмовити. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню у розмірі 17700,00 грн., з яких: 6500,00 грн. - заборгованість за кредитом, 11200,00 грн. - заборгованість за процентами. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на 60,07% (17700х100:29465=60,07), то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, а саме, судові витрати по оплаті судового збору у сумі 1599,30 грн. (2662,40х60,07:100=1599,30) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7809,10 грн. (13000х60,07:100=7809,10). На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 611, 626, 628, 638,1048, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: partial