Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-05 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.12.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №162495 на суму 9 334,00 грн. Позичальник приєднався до публічної частини, прийняв умови індивідуальної частини та графіку платежів, що разом становить єдиний кредитний договір шляхом підписання індивідуальної частини електронним підписом, а первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] . Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором ТОВ «ФК «Кредіплюс» виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, проте відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав. 16.04.2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025, відповідно до якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до відповідача. Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість у розмірі 12 831,95 грн за кредитним договором №162495 від 01.12.2024 року, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн 00 коп. Ухвалою суду від 09.01.2026 відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Копія позовної заяви з додатками та ухвалою суду була направлена відповідачу за місцем реєстрації останньої рекомендованим поштовим відправленням. 27.02.2026 до суду повернуто вказане поштове відправлення із зазначенням, що [PERSON] особисто отримала зазначене вище відправлення. Таким чином, судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористалася процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідив матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01 грудня 2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №162495, за умовами якого: загальна сума кредиту становить 9 334,00 грн, яка надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 7 000, 50 грн на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті, у розмірі 2 333,50 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з п.2.5 індивідуальної частини (п.2.2.1.); проценти за користування кредитом нараховуються за загальною ставкою 390,00% річних (п.2.3.), денна процентна ставка за розрахованою формулою складає 0,9953 % (п.2.7.1.); тип процентної ставки фіксована; комісія за надання кредиту 2333,50 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника (п.2.5.); загальний строк кредитування 84 днів з 01.12.2024 року (дата надання кредиту) по 23.02.2025 року (п.2.6.), правочин підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) - 612аа440. (а.с. 39-42). Згідно із графіком платежів за кредитним договором, що є додатком до договору про споживчий кредит №162495 від 01.12.2024 року загальна вартість кредиту складає 17 137,84 грн, з яких: 9 334,00 грн сума кредиту за договором, 5 464,34 грн проценти за користування кредитом, 6 грн послуги банку, 2 333,50 грн комісія за надання кредиту (а.с. 42 зворотна сторона). До укладення кредитного договору, 01.12.2024 року відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, в якому наведена інформація щодо умов кредитування (а.с.31-32). Відповідно до наданого ТОВ «ФК «Кредіплюс» розрахунку за договором №162495 від 01.12.2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту за період з 01.12..2024 року по 23.02.2025 року, за [PERSON] непогашений залишок заборгованості складає 13 031,95 грн, з яких: 8 267,71 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 064,24 грн - сума заборгованості за відсотками, 500,00 грн заборгованість по комісі, 200,00 грн - заборгованість по штрафним санкціям. (а.с.58). 16.04.2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Юніт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №162495 від 01.12.2024 року, що укладений між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та боржником [PERSON] . Відповідно до витягу з додатку № 1 до договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 року реєстр прав вимог № 2 ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 13 031,95 грн, з яких: 8 267,71 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 064,24 грн - сума заборгованості за відсотками, 500,00 грн заборгованість по комісі, 200,00 грн - заборгованість по штрафним санкціям. (а.с.62). Згідно з наданої ТОВ «Юніт Капітал» виписки з особового рахунку за договором № 162495 від 01.12.2024 року станом на 1 листопада 2025 року [PERSON] має непогашений залишок заборгованості розмірі 13 031,95 грн, з яких: 8 267,71 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4 064,24 грн- сума заборгованості за відсотками, 500,00 грн заборгованість по комісії (а.с.57). Згідно з витребуваною судом інформацією від АТ «Універсал банк», картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] та 01.12.2024 на картку було зараховано 7 000,50 грн. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку Відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. На підставі п.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Позивач надав документацію, яка наявна у нього як фактора, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника станом на дату відступлення права вимоги. Таким чином, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшли всі права ТОВ «ФК Кредіплюс» щодо права вимоги до [PERSON] за договором від №162495 від 01.12.2024. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] заперечує наявність кредитних зобов`язань перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС», натомість позивач довів існування між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та відповідачем кредитних прав та обов`язків, право вимоги яких перейшло до позивача, зокрема підтверджено факт отримання позичальником кредитних коштів. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, не заперечив щодо складових суми заборгованості, порядку та обґрунтованості їх нарахування. Окрім того, відповідно до розрахунку заборгованості та витягу з реєстру прав вимоги, у відповідача наявна заборгованість за штрафними санкціями в розмірі 200,00 грн, проте позивач не заявляє відповідну вимогу до стягнення. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, заборгованість відповідача в розмірі 12 831,95 грн є доведеною, а тому вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача ТОВ «Юніт Капітал» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Щодо вимог позивача про стягнення витратна професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, на підтвердження яких позивачем були надані: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, додаткова угода №25770873710 до Договору про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, акт прийому передачі наданих послуг, протокол погодження вартості послуг. За змістом статті 134 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказує, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. В даній справі, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved