Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-06 00:00:00

02 жовтня 2025 року до Попільнянського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент», в інтересах якого діє представник Руденко Костянтин Васильович до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначає, що 16.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] було укладено кредитний договір №17143. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua та підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію". Відповідач зареєструвався на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua, для чого пройшов ідентифікацію та верифікацію особи (заповнив анкету-заяву з зазначенням ПІБ, даних паспорту, РНОКПП, місця проживання, місця реєстрації, зазначив реквізити картки для отримання кредиту) підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, відповідно до укладеного Договору надало відповідачу кредит у розмірі 5000.00 гривень, строком на 365 днів, шляхом переказу на її платіжну картку № [NUMBER] емітовану АТ «ПРИВАТ БАНК» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту за кожен день користування (547,50% річних). Відповідач в порушення умов Кредитного договору не повернула суму кредиту, не сплатила нараховані відсотки відповідно до Графіку платежів, в зв`язку з чим виникла заборгованість за Кредитним договором, яка становить 32375.00 гривень: - заборгованість за кредитом 5000.00 гривень; - заборгованість за нарахованими процентами за період з 16.08.2024 року по 16.08.2025 року, що нараховані відповідно до п. 1.2. Кредитного договору за ставкою 1,50% за кожен день користування кредитом (547.50% річних) та Графіку платежів 23375.00 гривень. Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором з повернення отриманих суми кредиту та нарахованих відсотків, грошові кошти не повертає, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором загальною сумою 32375.00 гривень, понесені судові витрати по справі у розмірі 2422.40 грн. сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу 10000.00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до статті 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до Судових викликів № 288/1650/25/19380/25 вих. від 20 листопада 2025 року, № 288/1650/25/1224/26 вих. від 23 січня 2026 року, №288/1650/3306/26 вих. від 19 лютого 2026 року, №288/1650/5292/26 вих. від 13 березня, розміщених на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет, Відповідач [PERSON] була повідомлена про судові засідання. Частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України визначено, що відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи неявку належним чином повідомленого Відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою Позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У ході розгляду справи судом вживались заходи для повного та всебічного встановлення обставин справи. Зокрема, ухвалою суду від 09 жовтня 2025 року було задоволено клопотання позивача та витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» докази, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. Ухвала суду неодноразово була направлена на адресу АТ КБ «ПриватБанк» для виконання. Станом на день винесення рішення жодних витребуваних матеріалів до канцелярії суду не надходило. Будь-яких заяв про неможливість подання доказів або клопотань про продовження процесуальних строків від банку також не отримано. Зважаючи на принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, суд приходить до висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній матеріалів. Ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. 16 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» та [PERSON] у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію", укладено кредитний договір №17143. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження умов кредитування. Відповідно до умов укладеного договору ТОВ «ФК «Процент» на умовах строковості, зворотності, платності, надало відповідачу грошові кошти у розмірі 5000.00 гривень, строком на 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування, а також з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 20 днів, шляхом здійснення переказу суми кредиту на електронний платіжний засіб 545708XXXXXX4722, що належить відповідачу (позичальнику) через платіжний сервіс "FONDY" (ТОВ "ФК "ЕЛАЄНС") або іншим способом. (п.1.1, 1.3, 1.7 Договору). Сторони домовилися, що процентна ставка за користування кредитом становить 1,5% від суми кредиту за кожен день користування, та що строк позовної давності щодо зобов`язань сторін за цим Договором становить 10 (десять) років, відповідно до ст.259 Цивільного кодексу України (п.1.2 та 8.5 Договору). Сторони також погодили, що у випадку порушення строків повернення Кредиту, встановлених цим Договором встановлюється відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Позичальник сплачує Товариству проценти за неправомірне користування грошовими коштами за процентною ставкою - 1.5% (річна процентна ставка становить 547.50 %) від суми несвоєчасно повернутих грошових коштів переданих Позичальнику за цим Договором (суми кредиту) за кожний день користування (п.2.4.5 та 3.3 Договору). Договір підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 240430. /а.с.31-39/ Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача: - сума платежу за розрахунковий період складе 32375.00 гривень; - загальні витрати за споживчим кредитом складуть 27375.00 гривень; - денна процентна ставка складає 1.5%; - розрахунок денної процентної ставки: (27375.00/5000.00)/365*100%; - проценти за користування кредитом складуть 27375.00 гривень; - реальна річна процентна ставка складе 11910.94% річних; - загальна вартість кредиту складе 32375.00 гривень. /а.с.40-41/ Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується квитанцією про виплату платіжного сервісу "Platon" про перерахування коштів за договором 17143 від 16.08.2024 року, згідно якої вбачається, що на картку ,зазначену відповідачем в договорі, маска картки [NUMBER] , було зараховано кошти в сумі 5000.00 гривень через платіжного провайдера. /а.с.49/ В паспорті споживчого кредиту зазначено: інформація та контактні дані кредитодавця; інформація та контактні дані кредитного посередника; інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткова інформація; інші важливі правові аспекти. Паспорт споживчого кредиту підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 997739. /а.с.44-48/ Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового Кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОЦЕНТ" (надалі іменуються - «Правила» в усіх відмінках) регламентують та визначають порядок та умови надання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПРОЦЕНТ" (надалі іменується - «Товариство» в усіх відмінках) грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового Кредиту (надалі іменується - «Кредит» в усіх відмінках) і розроблені у відповідності до вимог чинного законодавства України. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні відповідних статей Цивільного кодексу України, Закону України «Про електронну комерцію» укласти Договір на отримання Кредиту на умовах, що встановлені Товариством і застосовуються у випадку подання Заявником Заявки на Сайті Товариства, підписання Договору та, в разі необхідності, додаткових угод до нього. /а.с.63-78 Відповідач кредитними коштами скористався, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, що підтверджуються наданими позивачем детальним розрахунком, згідно якого станом на 05 версеня 2025 року заборгованість за договором №17143 від 16.08.2024 року становить 32375.00 гривень, з яких: 5000.00 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 27375.00 гривень - прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. /а.с.51-61/ Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується. Правильність нарахувань розміру заборгованості судом перевірена, на час розгляду справи не оспорена та не спростована. Відповідач також не був позбавлений можливості надати свій розрахунок заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Згідно зі частиною 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договорів, їх форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення відповідача було обмеженим і не відповідало її внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами. Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії, спрямовані на укладання договору, а саме відповідач зареєструвалася на веб-сайті в мережі Інтернет https://procent.com.ua, пройшла ідентифікацію та верифікацію особи, ознайомилася з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснила акцептування Кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором 240430 надісланим на телефонний (мобільний) номер [NUMBER] , який міститься в анкетних даних відповідача [PERSON] . Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними умовами договору та, що їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі частинами 1,2 статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про електронну комерцію" та Законом України "Про споживче кредитування". Згідно зі статтею 13 Закону України "Про споживче кредитування", договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до пунктів 5,6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.(ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію). За правилом часини 8 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно зі статтею 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Положеннями частини 2 статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи слідує, що прийнятті на себе зобов`язання за укладеним договором позивач виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі. Відповідач кредитні кошти отримала, скористалася ними, що підтверджується наявними у справі доказами, своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Доказів на спростування доводів позивача, а також щодо розміру утвореної заборгованості до суду подано не було. Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов кредитного договору, в результаті чого кредитна заборгованість не була погашена останнім добровільно, вимога позивача, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є правомірною та підлягає задоволенню в повному обсязі, а відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №17143 від 16.08.2024 року в сумі 32375.00 гривень. Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати зі сплату судового збору у розмірі 2422.40 гривень. Щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у розмірі 10000.00 гривень, суд зазначає наступне. Приписами ч.3 ст.141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст.137 ЦПК України). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви додано договір про надання юридичних послуг № 03/06/2024 від 03.06.2024 /а.с.96-99/, акт приймання - передачі наданих послуг № 55 від 24.07.2025 року до договору про надання юридичних послуг /а.с.104/, витяг з реєстру № 1 від до акту приймання - передачі наданих послуг №55 від 24.07.2025 року до Договору №03/06/2024 від 03.06.2024 року про надання юридичних послуг з детальним опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Руденком К.В., платіжна інструкція про оплату за надання юридичних послуг. /а.с.105/ Відповідно до Витягу з реєстру № 1 від до акту приймання - передачі наданих послуг №55 від 24.07.2025 року до Договору №03/06/2024 від 03.06.2024 року про надання юридичних послуг з детальним опис робіт (наданих послуг): - складання та подання позовної заяви до суду про стягнення заборгованості з [PERSON] за Кредитним договором № 17143 від 16.08.2024 9000.00 гривень; - складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику з [PERSON] за Кредитним договором № 17143 від 16.08.2024 1000.00 гривень; загальна вартість 10000.00 гривень. /а.с.105/ Дотримуючись принципу справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною з огляду на складність та фактичний розгляд справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц). Також Верховний Суд, здійснюючи розгляд справи №873/212/21, у якій досліджував питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про те, що суд може зменшити розмір указаних витрат, коли відображена у відповідних доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та є неспіввісною з обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. Таким чином, витрати на професійну правничу допомогу у даній справі у сумі 10000.00 гривень є не співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом, обсягом та часом послуг у суді (розгляд даної справи здійснювався за відсутності представника позивача), не відповідають критерію розумності їхнього розміру, співмірності та справедливості. Суд дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат від попередньо заявленої суми та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000.00 гривень. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до статті частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2422.40 гривень, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial