Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

13 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» через свого представника Кузьменка М.В. засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до суду з вказаним з позовом, в якій позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 9100,00 грн. На обґрунтування своїх вимог вказує, що відповідно до укладеного електронного кредитного договору № 17.05.2025-100002306 від 17 травня 2025 року та додаткової угоди від 18 травня 2025 року відповідач отримав кредит в сумі 3000,00 грн на банківську картку строком на 168 днів до 31 жовтня 2025 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% в день, та сплатою 9% комісії від суми кредиту. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед кредитором, у відповідача утворилась заборгованість в сумі 9100,00 грн, яка складається з 3000,00 грн суми основного боргу, 3970,00 грн процентів, 210,00 комісії, 420,00 грн додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості), 1500,00 неустойки, яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою Зарічненського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін в судове засідання. Копію ухвали відповідачу було надіслано на адресу його місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку. Про дату, час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином 17 березня 2026 року. Відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність адресата за вказаною адресою. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17 травня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявки від 17 травня 2025 року які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е557, надісланим смс-повідомленням на належний відповідачу номер телефону [NUMBER] , укладено кредитний договір № 17.05.2025-100002306, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит строком на 168 днів в сумі 1000,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за процентною ставкою 1% в день. 18 травня 2025 року між сторонами укладено додатковий договір до кредитного договору, відновідно до якого [PERSON] отримав ще 2000,00 грн кредиту на умовах кредитного договору. Всього на суму 3000,00 грн. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши указаний договір взяв на себе зобов`язання забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів у визначений термін (п.6.1. Договору), тобто до 31 жовтня 2025 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Розмір неустойки сторонами визначено в сумі 15,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного /неналежно виконаного зобов`язання (п. 17 Договору). З матеріалів справи вбачається неналежне виконання відповідачем узятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту згідно узгодженого сторонами графіка, а тому позивач правомірно нарахував заборгованість за неустойкою, в межах абз. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», тобто не більше половини суми, одержаної відповідачем за договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, станом на день звернення до суду [PERSON] має заборгованість перед позивачем в сумі 9100,00 грн, яка складається з 3000,00 грн суми основного боргу, 3970,00 грн процентів, 210,00 комісії, 420,00 грн додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості), 1500,00 неустойки. Судом встановлено, що у договорі № 17.05.2025-100002306 від 17 травня 2025 року денна процентна ставка встановлена на рівні 1%. Доказів погашення вказаної заборгованості [PERSON] суду не надано. Поряд з цим відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та на сьогоднішній день в Україні діє воєнний стан, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором № 17.05.2025-100002306 від 17 травня 2025 року в сумі 1500,00 грн є незаконними та безпідставними. У решті вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 7600,00 грн (3000,00 + 3970,00+630,00 =7600,00). Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 83,52% відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 2223,64 грн судового збору (2662,40*83,51=2223,64). На підставі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054, 1079 ЦК України,

Outcome: partial