Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі «Позивач») до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення боргу за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 04 листопада 2024 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту № 1921127. Цим договором ТОВ «Слон Кредит» надало відповідачу кредит на суму 4 000 гривень на визначений строк та узгоджено процентну ставку за кредитом. В цей же день відповідачу були надані кредитні кошти. 16 липня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 1607-25, яким право вимоги до [PERSON] за договором № 1921127 від 04.11.2024 передане позивачу. Станом на момент укладення договору факторингу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 22 830,00 гривень, з яких: 4 000,00 гривень заборгованість за кредитом; 10 830,00 гривень заборгованість з процентів за користування кредитом; 8 000,00 гривень заборгованість за пенею. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Ухвалою від 01.04.2026 суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до умов договору споживчого кредиту № 1921127 від 04 листопада 2024 року ТОВ «Слон Кредит» надало [PERSON] кредит в розмірі 4 000 гривень строком на 360 днів. Узгоджено процентну ставку. Вказаний договір підписано в електронній формі за допомогою ідентифікатора «Х672». В матеріалах справи також міститься копія договору факторингу № 1607-25 від 16.07.2025, яким право вимоги до [PERSON] за вказаним договором передане позивачу. Це підтверджується й відповідним витягом з реєстру боржників. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 4 000 гривень за цим кредитним договором. Окрім суми основного боргу позивачем за договором від 04.11.2024 заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 10 830 гривень 00 копійок. Суд констатує, що сторони договору визначили розмір та порядок нарахування процентів (п. 1.7 та п. 1.8 Договору). В додатку № 1 до договору (який є його невід`ємною частиною) визначено й їх розмір, який становить 10 534,80 грн. Відповідачем до суду відповідний розрахунок, який би спростовував правильність нарахування процентів по вказаному договору не надавався. Саме ця сума процентів обґрунтована договором та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, за цим договором позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 8 000,00 грн. В той же час, починаючи з 24 лютого 2022 року в Україні діє правовий режим воєнного стану. У відповідності до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за договором № 1921127 від 04.11.2024 задоволенню не підлягають. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial