Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Адвокат Смірнов В.С. звернувся до Доброславського районного суду Одеської області в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , за результатом якого просить розірвати шлюб, укладений сторонами 11.07.2013. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач з відповідачем не підтримують спілкування, проживають окремо один від одного, внаслідок чого спільне життя і збереження укладеного шлюбу стало неможливим. Примирення між сторонами за викладених обставин виключається. Подальше існування шлюбу суперечить інтересам позивача. На даний момент шлюб носить формальний характер, тому сумісне життя з відповідачем та збереження сім`ї неможливі. Ухвалою від 12.01.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Представник позивача адвокат Смірнов В.С. надав письмове клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач [PERSON] в судові засідання 09.02.2026 та 12.03.2026 не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Судові повістки про виклик до суду повернулася без вручення із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. У зв`язку з чим, відповідне оголошення про виклик в судове засідання, призначене на 31.03.2026 було опубліковано на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 11 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що було складено актовий запис за № 939, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно. Дружина після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище чоловіка [PERSON] . Від шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно. Станом на теперішній час подружжя припинило подружні стосунки, спільне проживання та ведення господарства, примирення неможливе. Майновий спір між подружжям на час звернення до суду відсутній. Вимоги щодо встановлення місця проживання неповнолітніх дітей не заявлено. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.3 ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Питання щодо розподілу судових витрат на вирішення суду позивачем не поставлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved