Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

22.01.2026 представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (надалі - ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ») заборгованість за Кредитним договором № 7761425 від 05.04.2024 у розмірі 27 712,00 грн, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. В обгрунтування позовних вимог вказано, що 05.04.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 7761425 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. На виконання умов кредитного договору 05.04.2024 первісний кредитор ініціював переказ кредитних коштів в сумі 8 000,00 грн на банківську карту відповідача № [NUMBER] . Стверджує, що сторони дійшли згоди щодо надання кредитних коштів на умовах строковості, зворотності, платності. Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, надані у кредит, та сплатити проценти за користування кредитом на умовах договору. Вказує, що первісним кредитором були виконанні зобов`язання в повному обсязі та надано відповідачу кредит. Зазначає, що 23.10.2024 між первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф за умовами якого та відповідного Реєстру права вимоги до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7761425. 20.01.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 20/10/2025-01, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 7761425, у загальному розмірі 34 832,00 грн. Вказує, що станом на день звернення до суду з позовом сума заборгованості за кредитним договором становить 34 832,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту 8 000,00 грн, заборгованості за відсотка - 19 712,00 грн, заборгованості за штрафними санкціями 7 120,00 грн. Оскільки відповідач кредитної заборгованості не погашає, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. При цьому представником позивача не заявлено вимогу щодо стягнення заборгованості за штрафними санкціями. Ухвалою суду від 26.01.2026 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 16.02.2026 за клопотанням представника позивача судом було витребувано інформацію щодо платіжної картки відповідача, яка містить банківську таємницю. 09.03.2026 на виконання ухвали суду від 16.02.2026 до суду надійшла інформація від АТ КБ «ПРИВАТБАНК». В судове засідання представник позивача не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заявив письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, наполягає на задоволенні позову та стягненні судових витрат. У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов та заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася. Розглянувши позовні вимоги та подані учасниками заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05.04.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний Договір № 7761425 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту складає 8 000,0 грн. Строк кредиту 352 дні. Денна процентна ставка на дату укладення Договору ( стандартна ) складає 2,20% в день від суми кредиту. Сторонами було погоджено усі істотні умови кредитування. Споживача було ознайомлено з орієнтовною вартістю кредиту, орієнтовною реальною річною процентною ставкою. До матеріалів справи долучено копію Правил надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» дійсні з 10.02.2022. На виконання умов кредитного договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачу [PERSON] 05.04.2024 кредитні кошти в сумі 8 000,00 грн шляхом безготівкового їх перерахування на банківську картку відповідача за № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПриватБанк», що вбачається з відповідної виписки про рух коштів, повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК» , що надає платіжні послуги. Як вбачається з матеріалів справи, що 23.10.2024 між первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 23.10/24-Ф, за умовами якого та відповідного Реєстру боржників до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7761425 від 05.04.2024 у сумі 34 832,00 грн. 20.01.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 20/10/2025-01, відповідно до умов якого та відповідно Реєстру боржників позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором № 7761425 від 05.04.2024, у загальному розмірі 34 832,00 грн. Матеріали справи містять розрахунки заборгованості по кредитному договорі № 7761425 від 05.04.2024, виконані первісним кредитодавцем та позивачем, з яких слідує, що за відповідачем [PERSON] у зв`язку з невиконанням ним умов кредитного договору № 7761425 від 05.04.2024 обліковується заборгованість, зокрема за тілом кредиту 8 000,00 грн, за процентами 19 712,00 грн, яка обрахована з 05.04.2024 по 26.07.2024 включно. Вирішуючи даний спір, суд керується наступними нормами права. Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб) а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, вище встановленими обставинами справи та наданими доказами підтверджується факт укладення між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] . Договір № 7761425 від 05.04.2024. Крім того, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та стороною відповідача не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності Договору № 7761425 від 05.04.2024. Зазначений договір недійсним не визнано. Також матеріали справи не містять заперечень відповідача щодо укладання ним даного договору. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. На підставі вище вказаного та наданих доказів судом достовірно встановлено факт укладення між первісним кредитодавцем та відповідачем [PERSON] кредитного договору та погодження між ними усіх істотних умов кредитування. Позивачем доведено, що на виконання умов кредитного договору первісний кредитор перерахував на картковий рахунок [PERSON] кредитні кошти в сумі 8 000,00 грн. Вирішуючи даний спір на підставі наданих доказів, судом також встановлено набуття позивачем права вимоги до відповідача за даним кредитним договором. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідач повернув кредитні кошти, отримані ним на підставі вказаного кредитного договору, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, що складається з тіла кредиту у сумі 8 000,00 грн. В решті частині позовних вимог, що стосуються заборгованості за нарахованими відсотками, суд задовольняє частково з огляду на наступне. Відповідно до внесених до Закону України «Про споживче кредитування» змін, було обмежено максимальний розмір денної процентної ставки, зокрема з 23.04.2024 до 20.08.2024 остання не може перевищувати - 1,5 % в день. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості за період з 05.04.2024 по 22.04.2024 відповідачу нараховано заборгованість по відсотках за ставкою 2,20 % в день від суми кредиту, що становить 3 168,00 грн ( 18 днів по 2,20% в день від 8 000,00 грн), що є обгрунтованим та доведеним. Разом з тим з 23.04.2024 решту суму заборгованості по несплачених відсотках відповідачу згідно поданого розрахунку, також було нараховано за відсотковою ставкою 2,20 % в день, що суперечить вимогам Закону України «Про споживче кредитування», зокрема в частині максимального розміру денної процентної ставки, передбаченої п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону. А тому, взявши до уваги обмеження процентної ставки, передбачене З У « Про споживче кредитування», суд визначає розмір заборгованості відповідача за несплаченими відсотками у розмірі 11 400,00 грн, що обрахована за решту 95 днів кредитування за ставкою 1,50% в день від 8 000,00 грн ( 120 грн вдень). За таких обставин загальний розмір заборгованості відповідача по несплаченим відсоткам становить 14 568,00 грн ( 11 400,00 грн + 3 168,00 грн ). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру ( постанова від 23 жовтня 2024 року у справі № 753/25081/21 провадження № 61-8693св24 Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ). Отже, на підставі викладеного, суд вважає, що наданими представником позивача доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за кредитними договорами, однак у меншому розмірі ніж заявлений позивачем, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе кредитні зобов`язання, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Вирішуючи питання судових витрат, суд вказує наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір з врахуванням часткового задоволення позовних вимог, що становить 2 169,89 грн ( 81,44%). Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд керується критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Так, представником позивача у справі заявлено про компенсування понесених витрат на професійну правничу допомогу, зокрема позивачем у сумі 7 000,00 грн. На підтвердження таких витрат надано суду відповідний Договір про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданих послуг у справі. В даному випадку, суд доходить висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що розмір заявлених ними витрат є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, визначає їх у зменшеному розмірі у сумі 3 500 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат .

Outcome: partial