Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Козівського районного суду Тернопільської області із позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що 28.06.2005 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Спільне життя із відповідачем не склалося, у них різні погляди на життя, шлюб між ними носить формальний характер. Від спільного шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Суддя Козівського районного суду Тернопільської області ухвалою від 05.03.2026 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачеві встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином. 04.03.2026 подала до суду письмову заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи без її участі, проти заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У вказаний строк відзив на позовну заяву не подав. Разом з тим, 16.03.2026 через канцелярію суду відповідач подав письмову заяву, відповідно до тексту якої щодо розірвання шлюбу не заперечує, просить справу розглядати без його участі. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши доводи сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 28.08.2005 у Теофіпільській сільській раді Козівського району Тернопільської області, про що складено актовий запис № 5. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Положеннями частини першої статті 110, статті 112 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. В частині 2 ст. 114 СК України зазначено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, відтак їхній шлюб носить формальний характер, а його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Також судом встановлено, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка і дружини та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин суд вважає, що відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд, беручи до уваги визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 665,60 грн, а інші 50 відсотків судового збору у сумі 665,60 грн слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved