Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

27.01.2026 року [PERSON] звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із даним позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що з 04.04.2025 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] . Від даного шлюбу у подружжя народилась дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час стосунки між сторонами погіршились. Вони проживають окремо з серпня 2025 року, до суду подано позов про розірвання шлюбу. Дитина залишилась проживати разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. Позивачка здійснює догляд за дитиною, не має змоги працювати, а тому потребує матеріальної допомоги чоловіка. Відповідач, як батько дитини, в добровільному порядку таку допомогу не надає. З цих підстав позивач звертається до суду із даним позовом, та просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача щомісяця, з моменту подачі позову і до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.01.2026 року відкрито провадження, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 21-22). Позивачка та її представник належним чином повідомлялись про розгляд справи в суді, шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження на електронну адресу, зазначену в позові. Додаткових заяв або клопотань на адресу суду не направили. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення на адресу його реєстрації копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками, про що свідчить поштове повідомлення (а.с.24), згідно якого пакет документів вручено йому особисто 01.03.2026 року. Своїм правом на підготовку відзиву на позовну заяву не скористався. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, 04.04.2025 року позивач уклала шлюб з відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Від даного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Сторони припинили шлюбні стосунки в серпні 2025 року, проживають окремо, до суду подано позов про розірвання шлюбу. Дитина залишилась проживати разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. На даний час позивачка разом з дитиною проживає за адресою: [ADDRESS] , про що свідчать довідки від 20.10.2025 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с.10,11). Позивачка [PERSON] зазначила, що власними силами намагається забезпечити всі потреби дитини, але її матеріальне становище є вкрай нужденним. Також стверджує, що відповідач в добровільному порядку аліментів на її утримання не надає. Згідно ч.2 ст. 84 Сімейного Кодексу України (далі СК України), дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аналіз даних положень дає підстави вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини на утримання чоловіком протягом усього терміну її вагітності та до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина до трьох років, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. При цьому, головною умовою присудження аліментів, згідно приписів ст.84 СК України, є наявність у чоловіка можливості надавати матеріальну допомогу дружині, яка проживає із дитиною, до досягнення дитиною трирічного віку. Згідно із ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене вище, з урахуванням потреб дружини, яка здійснюючи догляд за малолітньою дитиною, не в змозі працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально, суд приходить до висновку, що існують законні підстави для задоволення позовних вимог, та погоджується із заявленим позивачкою розміром аліментів. Крім того, обставин, які б вказували на неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу судом не встановлено, ним самим не заявлено. При цьому суд зазначає, що визначення такого розміру аліментів передбачене вимогами чинного законодавства, а законні права та інтереси відповідача не порушуються та не погіршують його матеріальне становище. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 331,20 грн. на користь держави.

Outcome: approved