Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат за регламентною виплатою, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат сплаченого відшкодування в розмірі 108 966 грн. 00 коп., суму витрат на встановлення розміру заподіяної шкоди в розмірі 3147 грн. 64 коп. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 06.05.2020 у м. Харків на перехресті вул. Шатилівська та вул. Ак. Ляпунова, 52 відбулась дорожньо - транспортна пригода за участю транспортного засобу «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mercedes-Benz T200», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищевказаної дорожньо - транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.08.2020 року у справі № 638/6451/20, винним у вчиненні дорожньо транспортної пригоди було визнано [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. На час скоєння вказаного ДТП транспортний засіб «Mercedes-Benz T200», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач, не був забезпечений чинним договором обов`язкого страхування цивільно-правової відповідальності. Заподіяна шкода не була відшкодована відповідачем потерпілій особі. Транспортний засіб «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , на час ДТП був забезпечений полісом №193585534. У зв`язку з настанням вищевказаної подій власник «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] з метою отримання відшкодування звернулась із заявою до МТСБУ про виплату відшкодування. У межах страхової виплати, що була чинною на день настання події, МТСБУ 10.09.20202 здійснило виплату відшкодування довіреній особі потерпілого в розмірі 108966 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією №1861634 від 10.09.2020. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 позовні вимоги Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат за регламентною виплатою задоволені. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 04.11.2025 заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25.11.2024 року по цивільній справі №953/8755/23 за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат за регламентною виплатою скасоване і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідач, через систему «Електронний суд», надав відзив на позов, у задоволенні позовної заяви Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат за регламентною виплатою відмовити у повному обсязі. В обгрунтування якого посилається на те, що на момент вчинення ДТП 06.05.2020р., він як учасник бойових дій (посвідчення серія [NUMBER] від 01 квітня 2019 року видане [INFO] ), звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Автомобіль «Mercedes-Benz T200», державний номерний знак [NUMBER] , яким я керував під час скоєння ДТП, належав мені на праві власності. Пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правої відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди передбачено, що учасники бойових дій звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Враховуючи, що на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 06.05.2020рр. відповідач мав статус учасника бойових дій та керував власним автомобілем, він згідно пункту 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відноситься до пільгової категорії громадян та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. У даному випадку потерпіла особа має право на відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди за рахунок коштів Моторного (транспортного) страхового бюро України із фонду захисту потерпілих. Підстав для подачі регресного позову до [PERSON] Моторне (транспортне) страхове бюро України не має. Розгляд справи проводити за його відсутності. Представник позивача, через систему «Електронний суд», надав відповідь на відзив, в якому просить суд відхилити заперечення відповідача викладені у відзиві на позов та задовольнити позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат за регламентною виплатою у повному обсязі. 07.11.2025 відповідачем, засобами електронного суду, подано відзив на позов МТСБУ, у якому відповідач заперечує проти задоволення позову посилаючись на наявність у нього статусу учасника бойових дій станом на час вчинення ДТП. Однак, доводи відповідача про проходження ним військової служби підтвердженні лише службовим посвідченням військовослужбовця прикордонної служби без надання копій відповідних документів (наказів, розпоряджень) про призив на військову службу, про період та місце її проходження. При цьому, у відзиві на позов відповідач посилається на письмові докази надані ним на підтвердження проходження ним військової служби, участі у бойових діях, та про втрату ним посвідчення УБД, що подавалися відповідачем на стадії перегляду заочного рішення та наявні в матеріалах цивільної справи, зокрема: довідка від 30.09.2025р. ДПСУ ВЧ [NUMBER] ; письмові пояснення з матеріалів особової справи щодо втрати посвідчення; лист начальника ХРУП №1 ГУНП в Харківській області. Однак, в матеріалах електронної справи відсутні копії вищевказаних документів, їх не має у додатках до відзиву на позов, та інших заяв, клопотань Відповідача, а відтак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, що стали підставою до видачі посвідчення учасника бойових дій, та пояснень з приводу повторної видачі такого посвідчення у 2023 році. Отже, Відповідачем належним чином не підтверджено факту наявності у нього на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 06.05.2020 статус учасника бойових дій, та відповідно до нього не може бути застосовано положення пункту 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про звільнення від обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності на території України. Розгляд справи провести за відсутності представника позивача у судовому засіданні. Відповідач, через систему «Електронний суд», надав додаткові пояснення за заперечення, у яких зазначив з 18 жовтня 2024р. по теперішній час проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] Державної прикордонної служби України з пунктом дислокації у [ADDRESS] . Тому, відповідно, з 24 лютого 2022 року фактично не знаходився за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . 01 квітня 2019р. на ім`я [PERSON] [INFO] було видано посвідчення серія [NUMBER] (безтермінове і дійсне на всій території України). Зазначена копія посвідчення надавалася відповідачем та наявна в матеріалах справи. 09 серпня 2022 року, під час виконання бойового завдання, під час арт обстрілу Балаклійського району села Байрак, посвідчення учасника бойових дій № [NUMBER] від 01.04.2019 р. було знищено. Зазначені обставини стали підставою для повторної видачі [INFO] посвідчення учасника бойових дій № [NUMBER] від 12.01.2023р. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 24.02.2026 Закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом Моторно (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу витрат за регламентною виплатою до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Представник позивача, через систему «Електронний суд», надав заяву про розгляд справи за його відсутноті, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач, через систему «Електронний суд», надав заяву про розгляд справи за його відсутноті, просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.05.2020 о 13-00 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz T200», державний номерний знак [NUMBER] , у м. Харкові на перехресті вул. Шатилівська та вул. Ак. Ляпунова не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 (надати дорогу), не надав перевагу в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху. Згідно постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 серпня 2020 року у справі №638/6451/20, винним у вчиненні дорожньо транспортної пригоди було визнано [PERSON] та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz T200», державний номерний знак [NUMBER] , на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була забезпечена чинним договором обов`язкого страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджується витягом з ЦБД МТСБУ щодо відсутності Полісу ОСЦПВВНТЗ на момент настання ДТП, станом на 06.05.2020. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу засобом «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди була забезпечена чинним договором обов`язкого страхування цивільно-правової відповідальності №193585534. [PERSON] , як власник транспортного засобу «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , звернулась до позивача з заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу«Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок ДТП, яке сталося 06.05.2020 року. Страхове відшкодування в сумі 108 966. 00 грн. було перераховано Моторним (транспортним) страховим бюро України [PERSON] , що підтверджується копією платіжної інструкції №1861634 від 10.09.2020 року. Окрім того, «МТСБУ» на рахунок ФОП [PERSON] було перераховано 1569. 88 грн. за оплату послуг аваркома, що підтверджується копією платіжної інструкції № 1481084 від 14.08.2020 та на рахунок ТОВ «Аудатекс Україна» за виконання звіту №440 від 02.06.2020 року перераховано 1 577. 76 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №2543471 від 21.10.2020 року, а всього 3 147. 64 грн. Як встановлено судом, [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди, тобто на 06.05.2020, не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Зазначені обставини визнаються відповідачем. Відповідно до ст. 979 ЦК України та ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтею 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми, та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У відповідності до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. В силу приписів ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди передбачено, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] є учасником бойових дій з 13.03.2019 безтерміново, що підтверджується к. витягу з Єдиного державного реєстру ветеранів війни №20251218-00127125 від 18.12.2025 та к. посвідчення серія [NUMBER] яке видане на ім`я [PERSON] повторно 12.01.2023, у зв`язку із втратою, оскільки 09 серпня 2022 року, під час виконання бойового завдання, під час арт обстрілу Балаклійського району села Байрак, посвідчення учасника бойових дій № [NUMBER] від 01.04.2019 р. було знищено. Зазначені обставини стали підставою для повторної видачі [INFO] посвідчення учасника бойових дій № [NUMBER] від 12.01.2023 р. Разом з тим, пунктом 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, передбачено, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи викладене, оскільки відповідач [PERSON] під час вчинення ДТП 06.05.2020 керував транспортним засобом «Mercedes-Benz T200», державний номерний знак [NUMBER] , водночас [PERSON] з 13.03.2019 має статус учасника бойових дій та має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, зважаючи на те, що [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових, то відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, він був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Підунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, передбачено виняток щодо права страховика подати регресний позов до водія транспортного засобу, який звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України відповідно до пункту 13.1 статті 13 цього Закону. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] , звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на підставі пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 06.05.2020 за участю відповідача повинно проводитись МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом, у [PERSON] відсутній обов`язок з відшкодування позивачу, як страховику, матеріальної шкоди в порядку регресу, отже у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимо гст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed