Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-05 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст позовних вимог та аргументів учасників справи 11 грудня 2025 року адвокат Джирма Алла Володимирівна в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] помер батько сторін [PERSON] [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть про смерть Серії [NUMBER] від 21.01.2025 р. виданим повторно. За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Починок Ю.В. за р.№ 1-1953 від 15.11.2011 р., яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів на користь свого сина - [PERSON] , [INFO] . 15 квітня 2025 року [PERSON] звернувся до Другої Черкаської державної нотаріальної контори та у визначений законодавством строк подав заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька - [PERSON] . На підставі його заяви у Другій Черкаській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа за № 139/2025 у нотаріуса та № 73947693 у реєстрі. Під час вивчення документів було встановлено, що спадкоємцями, які прийняли спадщину є [PERSON] - син померлого, [PERSON] - дочка померлого, особа з інвалідністю ІІ групи. Із заявою про відмову від спадщини звернулась дружина померлого [PERSON] , яка відмовилася від своєї частки на користь сина спадкодавця - [PERSON] . На час смерті [PERSON] йому належала 1/2 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] , з яких: - 1/4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого Соснівським районним виконавчим комітетом від 18.06.1998 р.; - 1/4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Дахно Н.П. за р.№ 2-278 від 19.07.2008 р. Інша 1/2 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] належить Позивачу, з яких: - 1/4 на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого Соснівським районним виконавчим комітетом від 18.06.1998 р.; - 1/4 на підставі Договору дарування частини квартири, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. за р. №1872 від 11.03.2006 р. Також ця інформація міститься в Інформації про зареєстроване право власності № 62534 від 09.05.2025 р. Згідно Технічного паспорту, квартира [ADDRESS] складається з 3-х кімнат, має житлову площу 35,8 кв.м., загальну площу 61,9 кв.м., розташована на 4-му поверсі 9-ти поверхового будинку. 19 листопада 2025 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори для вирішення питання спадкування 1/2 частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] , що належали [PERSON] , який помер [INFO] , проте отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1524/02-31 від 19.11.2025 р. Зі змісту вказаної постанови слідує, що: «Внаслідок того, що спадкоємцем першої черги за згідно статті 1241 ЦК України, після смерті [PERSON] є його дочка - [PERSON] , особа з інвалідністю I групи видати свідоцтво про право на спадщину за Заповітом на все спадкове майно сину померлого - [PERSON] неможливо». Саме ця обставина стала підставою для звернення до суду оскільки існує спір стосовно квартири [ADDRESS] між братом та сестрою, оскільки Позивач вважає, що у Відповідачки відсутнє право на спадкування з огляду на наступне. [ADDRESS] співвласниками квартири [ADDRESS] були четверо: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - кожен у рівних частках на підставі Свідоцтва про право власності на житло виданого матеріалів справи. Соснівським районним виконавчим комітетом від 18.06.1998 р., яке додається до 11 березня 2006 року [PERSON] (батько Позивача), [PERSON] (мати Позивача), [PERSON] (Позивач) та [PERSON] (сестра Позивача) які є співвласниками у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] , уклали Договір поділу нерухомого майна (квартири), що є спільною сумісною власністю. Предметом Договору є домовленість про поділ квартири [ADDRESS] , оскільки у праві спільної власності на квартиру частки є рівними - по частці у кожного. В зв?язку з поділом квартири між ними, співвласниками спільної сумісної власності, який відбувся за їх бажанням, право спільної сумісної власності припинилось, а замість цього право спільної часткової власності набулось. Договір поділу нерухомого майна (квартири) посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. за р.№1870 від 11.03.2006 р. 11 березня 2006 року [PERSON] уклала Договір дарування частини квартири та подарувала свою частину квартири братові [PERSON] . Договір дарування частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. за р.№ 1872 від 11.03.2006 р. Отже, ще з 2006 року Позивач став ще власником 1/4 частки, що підтверджує Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 10131929 від 18.03.2006 р. [INFO] померла мати Позивача [PERSON] . Спадкова справа заведена в Першій черкаській нотаріальній конторі за № 44017944 у спадковому реєстрі, та № 110 у нотаріуса 13.02.2008 року. Позивач заявив про відмову від своєї частки спадщини на користь батька [PERSON] . Відмова оформлена у нотаріальній формі і була подана вчасно. Внаслідок чого, спадкоємцем після смерті [PERSON] став її чоловік - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Дахно Н.П. за р.№ 2-278 від 19.07.2008 р. В результаті цього на момент після смерті [PERSON] співвласниками квартири фактично стали: [PERSON] - частки та Позивач - частки. Варто зауважити, що Відповідачка не подавала заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] . 5 листопада 2011 року [PERSON] склав Заповіт на користь Позивача. Заповіт та Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28596767 від 05.11.2011 р. оскільки вважав, що вся квартира має належати Позивачу. Як до так і після смерті батька - [PERSON] і по даний час Позивач фактично проживає у спірній квартирі та користується нею. До того ж Позивач, як спадкоємець за заповітом має переважне право на спадщину за волею спадкодавця. Нотаріус постановою від 19.11.2025 р. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на статтю 1241 Цивільного кодексу України, а саме на право Відповідачки, як інваліда ІІ групи, на обов?язкову частку у спадщині. Відмова нотаріуса порушує право Позивача на спадкування за заповітом та суперечить фактичним обставинам, а саме Відповідачка дійсно є інвалідом 2 групи, однак вона не перебувала на утриманні батька, не проживала з ним однією сім?єю, фактичної допомоги від нього не отримувала, і не була його утриманкою. Вона не проживала разом із ним в квартирі [ADDRESS] , не піклувалась про нього, більш того їх відносини були неприязні, як результат цього - відображення волі [PERSON] у Заповіті на користь сина. Позивач постійно проживав у квартирі разом з батьком, до моменту його одруження і переїзду, здійснював догляд, надавав матеріальну допомогу та після смерті батька залишився єдиним фактичним користувачем житла. Нотаріус неправильно застосував ст. 1241 ЦК України, оскільки повнолітні непрацездатні спадкоємці першої черги мають право на обов?язкову частку лише за умови реальної залежності від спадкодавця. Судова практика підтверджує, що інвалідність сама по собі не є підставою для обов`язкової частки - тобто формальна непрацездатність не є безумовною підставою для отримання обов`язкової частки, якщо спадкоємець фактично не перебував на утриманні та не був матеріально залежним від спадкодавця ( постанови Верховного Суду у справах № 170/581/21, № 638/7132/15) Просить суд визнати за позивачем право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування спадщини за Заповітом, що відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , [INFO] . Судові витрати в тому числі судовий збір залишає за собою. 25 березня 2026 року відповідачка скерувала до суду заяву про визнання позову. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд позов задоволити. Відповідачка позовні вимоги визнала, не заперечувала обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, а саме вона фактично не перебувалаа на утриманні та не була матеріально залежною від спадкодавця [PERSON] . Відповідно до п.3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, доходить таких висновків. Хід розгляду справи, заяви, клопотання, процесуальні дії 16 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Витребувано в Другій Черкаській нотаріальній конторі копію спадкової справи за № 139/2025, яка заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . 2. Мотивувальна частина Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , виданого 08.12.1977 року відділом РАЦС Індустріального району м. Хабаровська, актовий запис № 2443, його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 18.06.1998 р, виданого Соснівським райвиконкомом у м. Черкаси, квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належало [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно Технічного паспорту квартира [ADDRESS] складається з 3-х кімнат, має житлову площу 35,8 кв.м., загальну площу 61,9 кв.м., розташована на 4-му поверсі 9-ти поверхового будинку. 11 березня 2006 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як співвласники у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] , уклали Договір поділу нерухомого майна (квартири), посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. за р.№1870 від 11.03.2006 р., відповідно до якого при поділі квартири [ADDRESS] у праві спільної власності на квартиру частки є рівними - по частці у кожного. В зв?язку з поділом квартири між ними, співвласниками спільної сумісної власності, який відбувся за їх бажанням, право спільної сумісної власності припинилось, а замість цього право спільної часткової власності набулось. 11 березня 2006 року [PERSON] уклала Договір дарування частини квартири та подарувала свою частину квартири позивачу [PERSON] . Договір дарування частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Вінніченко Ж.В. за р.№ 1872 від 11.03.2006 р. [INFO] померла мати Позивача [PERSON] . Спадкова справа заведена в Першій черкаській нотаріальній конторі за № 44017944 у спадковому реєстрі, та № 110 у нотаріуса 13.02.2008 року. Позивач заявив про відмову від своєї частки спадщини на користь батька [PERSON] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] став її чоловік - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим державним нотаріусом Першої черкаської державної нотаріальної контори Дахно Н.П. за р.№ 2-278 від 19.07.2008 р. Відповідачка не подавала заяву про прийняття спадщини після смерті своєї матері, [PERSON] . 05 листопада 2011 року [PERSON] склав Заповіт на користь Позивача. Відповідно до інформації про зареєстроване право власності від 09.05.2025 року, наданою КП «ЧООБТІ», станом на 01.01.2013 р. право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] в частці кожному. [INFO] помер [PERSON] [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть про смерть Серії [NUMBER] від 21.01.2025 р., після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 18.06.1998р. та свідоцтва про право на спадщину від 19.07.2008р. З матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] встановлено, що позивач в установлений строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Нотаріус постановою від 19.11.2025 р. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на право Відповідачки, як інваліда ІІ групи, на обов?язкову частку у спадщині. Згідно висновку про оцінку квартири від 24.11.2025 р., виконаною ФОП [PERSON] , ринкова вартість частки квартри [ADDRESS] складає 791 100,00 грн. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Спірні правовідносини регулюються цивільним законодавством. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Стаття 47 Конституції України зазначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами сімейного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ст. 76 ЦПК України,доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, на яке спадкоємці за законом одержують право на спадкування, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), окрім випадків, встановлених у статті 1219 ЦК України. Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 607/24365/19, від 08 грудня 2021 року у справі №552/3281/20. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Мотивована оцінка суду аргументів учасників справи та позиція суду з питання порушення, не визнання або оспорення права, свободи чи інтересу, за захистом яких мало місце звернення до суду Судом встановлено, що спадкодавець за життя склав заповіт на користь сина [PERSON] , до складу спадщини увійшла 1/2 частка квартири [ADDRESS] . На момент відкриття спадщини донька спадкодавця [PERSON] була непрацездатною як особа з інвалідністю ІІ групи, а тому набула права на обов`язкову частку у спадщині на підставі ст.1241 ЦК України. Звертаючись до суду, позивач просив зменшити обов`язкову частку відповідачки в зв`язку з тим, що остання не перебувала на утриманні батька, не проживала з ним, не піклувалась про нього, у зв`язку з неприязними стосунками між відповідачкою та батьком сторін останням за життя був складений заповіт на користь позивача, який до моменту його одруження і переїзду здійснював догляд, надава йому матеріальну допомогу. Вказані обставини відповідач не оспорювала та надала заяву про визнання позову. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачами позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а також те, що визнання позову не є добровільним чи є умовним. Тому, оскільки позивач просить суд захистити його порушене право способом, який передбачений законом, зокрема шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно, а відповідач при цьому визнає вказані вимоги, і ці заяви відповідають його дійсній волі, а підстави вважати, що фактом визнання права власності будуть порушені особисті та майнові права позивача чи відповідача, відсутні, суд вважає, що позов, про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування слід задовольнити. Питання про судові витрати Позивачем сплачений судовий збір в сумі 7 911,00 грн. згідно з платіжною інструкцією №4003-8080-2527-7270 від 09.12.2025 року. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем не заявлено вимогу про відшкодування відповідачем судових витрат.

Outcome: approved