Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни про припинення договору іпотеки №10/4/260208 від 26 лютого 2008 року. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26 лютого 2008 року між АТ «БМ БАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір № 10/4/260208 на підставі якого він отримав кредит. Водночас, із метою забезпечення вищевказаного грошового зобов`язання [PERSON] на підставі договору іпотеки №10/4/260208/1 передано банківській установі земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером 5622680800:01:002:0140 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та домоволодіння які знаходяться у [ADDRESS] . Відомості щодо передачі цього майна в іпотеку внесені у відповідні державні реєстри. Водночас, у подальшому право вимоги за вищевказаними кредитними договорами перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроуф Капітал Факторинг". Вказує, що борг по кредитному договору стягнуто з нього на підставі рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 лютого 2013 року. Постановою про закінчення виконавчого провадження від 25.10.2021 року, винесеною Головним державним виконавцем Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Владіміровою Анною Олександрівною, ВП №42104780, виконавче провадження з виконання рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 лютого 2013 року закінчене. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Стверджує, що основне зобов`язання по кредитному договору припинене, а тому іпотека також має бути припинена. Зазначає, що 26 червня 2025 року він звернувся із заявами до іпотекодержателя Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроуф Капітал Факторинг" та до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівні із заявами про скасування обтяження (іпотеки) в зв`язку з припиненням договору іпотеки. Однак відповіді на заяви він не отримав, а тому змушений звертатися до суду. 26.01.2026 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни надійшли письмові пояснення в яких зазначає, що вона не є стороною матеріального спору про припинення іпотеки. Вказує, що жодних порушень прав позивача з її боку як нотаріуса вчинено не було. Також просить розглянути справу без її участі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Представник позивача подав заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі та без участі позивача. Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Гроуф Капітал Факторинг" на неодноразові виклики в судове засідання не з`явилося, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про що свідчать поштові повідомлення. Про причини неявки суд не повідомило та не подало відзив. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. 26 лютого 2008 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» укладений кредитний договір №10/4/260208 за умовами якого позичальник отримав 60 000 грн строком до 25 лютого 2018 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами на рівні 16% річних. На забезпечення умов кредитного договіру №10/4/260208 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «БМ Банк» 26 лютого 2008 року укладено договір іпотеки №10/4/260208/1. Предметом іпотеки за договором іпотеки №10/4/260208/1 від 26 лютого 2008 року є житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] , та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га, яка розташована в [ADDRESS] кадастровий номер 5622680800:01:002:0140. Згідно інформаційної довідки: 5005647810842-17894095827 від 02 січня 2026 року [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] . Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 лютого 2013 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «БМ Банк» в особі відділення № 10 АТ «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором № 10/4/260208 від 26.02.2008 року яка становить 47 066 (сорок сім тисяч шістдесят шість) грн 69 коп. та 470 (чотириста сімдесят) грн 67 коп. понесених витрат по оплаті судового збору. У подальшому право вимоги за вищевказаними кредитними договорами перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроуф Капітал Факторинг". Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 25 жовтня 2021 року, винесеною Головним державним виконавцем Здолбунівського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Владіміровою Анною Олександрівною, ВП №42104780, виконавче провадження з виконання рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 20 лютого 2013 року закінчене у зв`язку з повним виконанням рішення. Разом із тим, відповідно до відомостей, які містяться в інформаційній довідці: 5005647810842-17894095827 від 02 січня 2026 року наявне обтяження №6669203 у вигляді іпотеки, яке зареєстроване на підставі договору іпотеки від 26 лютого 2008 року приватним нотаріусом Банацькою Л.І. Проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні відносини, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч.1 ст.546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч.5 ст.3, абзац 2 і 7 ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», п.1 ч.1 і речення друге цієї частини ст.593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (ст.599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.527 ЦК України). Відповідно до статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Системний аналіз зазначених вище норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що після сплати боржником перед банком боргу у повному обсязі, кредитний договір припиняється у зв`язку з виконанням боржником зобов`язання за кредитним договором, а отже і припиняється дія всіх забезпечувальних договорів. Таким чином, з моменту повного виконання боржником за кредитним договором № 10/4/260208 від 26.02.2008 року, іпотека за іпотечним договором № 10/4/260208/1 від 26.02.2008 року, також припинилась у зв`язку із припиненням основного зобов`язання виконанням, проведеним належним чином. При цьому суд погоджується з доводами позивача у тому, що законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Відповідач не надав доказів виконання ним такого обов`язку. Отже, вимоги позивача щодо визнання спірної іпотеки припиненою ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з п.24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, відомості про припинення обтяження реєструються на підставі судового рішення або заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Суд зауважує, що, оскільки забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором виконано в повному обсязі, то зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. За таких обставин вимоги про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони відчуження майна та вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - є взаємопов`язаними та такими, що випливають одна з одної, а тому заборони відчуження нерухомого майна мають бути зняті та вилучені записи про накладення цих заборон. За встановлених обставин, враховуючи відсутність у позивача можливості самостійно скасувати обтяження належного йому майна - житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2065 га кадастровий номер 5622687000:05:001:0058, яке обмежує реалізацію ним як власником своїх прав на володіння і розпорядження зазначеним майном, суд вважає позовні вимоги законними та обґрунтованими. Разом з тим, з огляду на правовий висновок Верховного Суду викладений у постановах №826/20239/16 та 823/2042/16, в яких зазначено, що нотаріус є публічною посадовою особою, яка виконує делеговані державою функції. З огляду на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог в частині неналежного відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малаховської Ірини Валентинівни, оскільки вона не є суб`єктом матеріального правовідношення іпотеки, не набуває та не реалізує прав і обов`язків сторін цього зобов`язання. Таким чином, суд вирішує справу по суті заявлених вимог до належного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроуф Капітал Факторинг. Крім того, у зв`язку із задоволенням позову, суд, приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроуф Капітал Факторинг" необхідно стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 1211,20 грн. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial