Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Короткий виклад позицій сторін та учасників справи. Позивач [PERSON] звернувся до Стрийського міськрайонного суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики в розмірі 100 000,00 доларів США. В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 17.06.2025 між сторонами було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач [PERSON] взяв у [PERSON] в борг 100 000,00 доларів США. Грошові кошти відповідач зобов`ячався повернути в повному обсязі до 31.12.2025. За користування коштами відповідач зобов`язувався сплачувати на коисть позивача щомісячно до 5 числа поточного місяця по 1 500,00 доларів США. На підтвердження укладення договору позики, його умов та засвідчення факту отримання коштів [PERSON] 17.06.2025 була складена та власноручно підписана розписка. Однак в порушення взятих на себе зобов`язань станом на 16.01.2026 відповідач не виконав умови договору позики та не повернув позивачу борг в розмірі 100 000,00 доларів США. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] факт та суму боргу визнає, проте вказує, що не має коштів для повернення боргу, відтак відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, таким чином позивач змушений звертатися до суду. Відповідач [PERSON] у запропонований судом строк подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов визнає повністю та просить такий задовольнити. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Заяви (клопотання) учасників справи. Одночасно з поданням позовної заяви позивач подав клопотання про забезпечення доказів /а.с. 10-13/. 12.02.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] /а.с. 22-23/. 12.03.2026 на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності /а.с. 33/. 12.03.2026 на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності /а.с. 34/. 12.03.2026 на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] про отримання копії ухвали про забезпечення позову від 23.01.2026 /а.с. 35/. Будь-яких інших заяв та/чи клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2026 головуючим суддею у справі визначено суддю Валовін Ю.В. /а.с. 9/. На виконання вимог ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності відповідача [PERSON] , в результаті чого на запит суду із Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача /а.с. 14/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.01.2026 позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 24.02.2026 /а.с. 17/. Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.01.2026 задоволено клопотання позивача про забезпечення доказів /а.с. 15-16/. 04.02.2026 на адресу суду надійшло повідомлення Стрийського відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання /а.с. 21/. 09.02.2026 Стрийським міськрайонним судом Львівської області повторно скеровано Стрийському відділу ДВС у Стрийському районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції ухвалу від 23.01.2026 про забезпечення доказів до виконання /а.с. 24/. Розгляд справи відбувся 16.03.2026 без участі сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 2 ст. 49, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачкою слід прийняти, позов задовольнити. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 17.06.2025 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, на підтвердження якого відповідач [PERSON] написав розписку, відповідно до якої: [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] , виданий Стрийським МВ УМВС України у Львівській області 25 листопада 1999 року, РНОКПП [NUMBER] , цією розпискою засвідчує, що сьогодні, сімнадцяте червня дві тисячі двадцять п?ятого року, взяв у борг у громадянина України [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , виданий Стрийським МРВ УМВС України у Львівській області 12 квітня 2001 року, грошові кошти у сумі 100 000,00 (сто тисяч) доларів США 00 центів. Грошові кошти в повному обсязі зобов?язується повернути до тридцять першого грудня дві тисячі двадцять п`ятого року. За користування коштами, зобов`язується сплачувати на користь [PERSON] , щомісячно до 5 числа поточного місяця, по 1 500,00 (одна тисяча п?ятсот) доларів США. Розписка підписана ним власноручно, без будь-якого примусу, з повним розумінням значення і умов, викладених в ній та її правові наслідки, зміст розписки є вільним волевиявленням [PERSON] і відповідає його внутрішній волі /а.с. 4/. Відповідач [PERSON] зі свого боку зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим заборгованість перед позивачем становить 100 000,00 доларів США. 12.02.2026 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] позовні вимоги визнав повністю та не заперечив щодо задоволення позову /а.с. 22-23/. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що після укладення договору позики позивач всі обов`язки, передбачені договором виконав, а відповідач суму боргу не сплатив, що відповідно до ст. 610 ЦК України, вважається порушенням ним свого зобов`язання. Оскільки сума позики відповідачем не повернута, суд вважає, що права позивача порушені й підлягають судовому захисту. Доказів погашення суми боргу, станом на час розгляду справи, відповідач не надав. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За викладених обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення суми позики в розмірі 100 000,00 доларів США підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, 50 відсотків судового збору в сумі 8 320,00 грн від 16 640,00 грн, сплаченого позивачем при поданні позову до суду згідно з квитанцією № 2.495557219.1 від 19.01.2026, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків судового збору в сумі 8 320,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційної цивільної палати Верховного Суду України від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) з урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Враховуючи вищенаведене, розгляд справи відбувся 16.03.2026 без участі сторін, однак датою ухвалення рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, є дата складення повного судового рішення 26.03.2026, що не суперечить розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved