Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог До Рокитнянського районного суду Київської області надійшла позовна заява у якій позивач, просив здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя, набутого [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу. З урахуванням часткової відмови від позовних вимог на стадії розгляду справи по суті, позивач, в інтересах якої діє адвокат Капустін В.В., просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки FORD TRANSIT модель CONNECT, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , колір білий, об`єм двигуна 1753 куб. см., з урахуванням ринкової вартості транспортного засобу визначеного в висновку експерта № 176 від 8 жовтня 2025 року та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу. Свої позовні вимоги позивач обгрунтував тим, що 28 травня 2021 року рішенням Рокитнянського районного суду Київської області було розірвано шлюб між [PERSON] до [PERSON] . Перебуваючи у шлюбі в період з 14 листопада 2008 року по 28 травня 2021 року подружжям було придбано за спільні кошти майно, зокрема автомобіль марки FORD TRANSIT модель CONNECT, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , колір білий, об`єм двигуна 1753 куб.см. Однак після розірвання шлюбу сторони не змогли дійти згоди щодо розподілу спільного майна придбаного за спільні кошти, зокрема автомобіля марки FORD TRANSIT модель CONNECT, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , колір білий, об`єм двигуна 1753 куб. см. 28 серпня 2021 року відповідач [PERSON] , перереєстрував автомобіль марки FORD TRANSIT модель CONNECT, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , колір білий, об`єм двигуна 1753 куб.см. на [PERSON] , яка є рідною сестрою відповідача, що підтверджується довідкою про надання інформації № 31/10/3242-325 від 30 березня 2023 року. Оскільки сторони не дійшли згоди щодо порядку поділу чи компенсації вартості автомобіля, позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою. Посилаючись на приписи статті 60, 69, 70, 71 СК України просила позов задовольнити. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року провадження по справі було відкрито, постановлено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Від відповідача [PERSON] 22 жовтня 2024 року через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено до 11 год 00 хв 20 листопада 2024 року. 15 листопада 2024 року через канцелярію суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 18 листопада 2024 року представником позивача [PERSON] - адвокатом Капустіним В.В. через систему «Електронний суд» подано заяву про зміну предмету позову. 19 листопада 2024 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Дяковського О.С. через систему «Електронний суд» подано клопотання про проведення всіх судових засідання в режимі відеоконференції. Від представника позивача, адвоката Капустіна В.В. через канцелярію суду 20 листопада 2024 року надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідача щодо підстав для відмови в позові у справі про стягнення аліментів на дітей. 20 листопада 2024 року справа знята з розгляду у зв`язку із знеструмлення електропостачання суду та відкладена до 14 год 00 хв 16 грудня 2024 року. 9 грудня 2024 року через канцелярію суду відповідачем [PERSON] подано заяву у зв`язку з поданням заяви про зміну предмету позову. 15 грудня 2024 року ухвалою суду клопотання представника відповідача, адвоката Дяковського О.С. про проведення всіх судових засідання в режимі відеоконференції - задоволено. Від позивача [PERSON] 16 грудня 2024 року через канцелярію суду надійшли пояснення на заяву відповідача щодо зміни предмету позову. 16 грудня 2024 року справа знята з розгляду у зв`язку із знеструмлення електропостачання суду та відкладена до 09 год 30 хв 13 січня 2025 року. 13 січня 2025 року від представника позивача, адвоката Капустіна В.В., через канцелярію суду надійшло клопотання про призначення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи. В підготовчому судовому засіданні 13 січня 2025 року оголошено перерву до 30 січня 2025 року для отримання відповіді з сервісного центру, щодо транспортних засобів, які були зареєстровано за відповідачем. 29 січня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача [PERSON] - адвоката Капустіна В.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 30 січня 2025 року розгляд справи відкладено до 11 год 00 хв 26 лютого 2025 року. Від відповідача 3 лютого 2025 року через канцелярію суду подано клопотання про подання доказів у справі. 26 лютого 2025 року протокольними ухвалами суду занесеними до протоколу судового засідання клопотання відповідача про долучення доказів у справі - задоволено, залишено без розгляду заперечення на додаткові пояснення відповідача щодо підстав для відмови в позові у справі про стягнення аліментів на дітей. Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року продовжено відповідачу [PERSON] строк для подання відзиву на позовну заяву та прийнято відзив відповідача на позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Заяву представника позивача [PERSON] про зміну предмету позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - залишено без розгляду. Клопотання відповідача про про виклик в якості свідка [PERSON] - залишено без розгляду. 26 лютого 2025 року ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області клопотання представника позивача [PERSON] про призначення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі - задоволено, призначено у справі про поділ майна подружжя, додаткову судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експерту [PERSON] , провадження по справі зупинено до закінчення проведення експертизи. 27 березня 2025 року, на виконання ухвали суду від 26 лютого 2025 року, на адресу суду надійшов висновок експерта № 53 від 21 березня 2025 року. Постановою Київського апеляційного суду від 12 травня 2025 року апеляційну скаргу відповідача [PERSON] на ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року задоволено, ухвалу Рокитнянського районного суду Київської області від 26 лютого 2025 року про призначення додаткової судової транспортно-товарознавчої експертизи скасовано, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. 1 вересня 2025 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області. 2 вересня 2025 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 9 жовтня 2025 року об 11 год. 00 хв. 9 жовтня 2025 року до суду від представника позивача, адвоката Капустіна В.В. через канцелярію суду надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме висновок експерта № 176 від 8 жовтня 2025 року. 9 жовтня 2025 року справу знято з розгляду у зв`язку із зайнятістю судді в кримінальному провадженні № 375/2216/25 та відкладено до 14 год 00 хв 18 листопада 2025 року. 18 листопада 2025 року протокольною ухвалою занесеною до журналу судового засідання задоволено клопотання представника позивача, адвоката Капустіна В.В. про долучення доказів до матеріалів справи, в судовому засіданні оголошено перерву до 18 грудня 2025 року. До суду через систему «Електронний суд» 18 грудня 2025 року надійшла заява відповідача [PERSON] про невідповідність повторного висновку експерта вимогам, що пред`являються до доказів, та заява про виклик експерта [PERSON] в судове засідання для дачі пояснень та відповіді на запитання суду і учасників справи. 18 грудня 2025 року справу знято з розгляду у зв`язку з стабілізаційними відключеннями світла та відсутності електропостачання в приміщенні суду та відкладено до 14 год 00 хв 20 січня 2026 року. 9 січня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. 20 січня 2026 року ухвалою суду задоволено клопотання відповідача про виклик експерта, у судове засідання викликано експерта, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду до суті на 5 березня 2026 року о 10 год 00 хв. 3 лютого 2026 року до суду через канцелярію суду надійшло клопотання від судового експерта Петрушанка В.В. про оплату виклику експерта. 5 березня 2026 року ухвалою суду клопотання судового експерта Петрушанка В.Ф. задоволено, компенсацію витрат у зв`язку з викликом експерта до суду покладено на відповідача [PERSON] , судове засідання відкладено на 30 березня 2026 року о 14 год 30 хв. Стислий виклад позиції інших учасників справи 15 листопада представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на позов, у якому повністю заперечив проти позову. Та зазначив, що позивач висуває свої вимоги, посилаючись на те, що спірний автомобіль був придбаний під час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, а відтак він був спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач повідомляє суд, що 26 червня 2021 року набрало законної сили рішення Рокитнянського районного суду у справі № 375/447/21 про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Рішення сторонами не оскаржувалося. Також відповідач зазначив, що 20 січня 2022 року відповідач звернувся до Рокитнянського районного суду з позовом про поділ майна, набутого в шлюбі з Позивачем (справа № 375/70/22), однак зустрічний позов щодо визнання права власності на спірний автомобіль позивач у вказаному провадженні не заявляла. 17 липня 2024 року Київський апеляційний суд ухвалив у вказаній справі постанову, якою в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, визнав за [PERSON] право власності на частину житлового будинку, 1964 року побудови, загальною площею 50,00 кв. м., з господарськими та побутовими спорудами (сарай, гараж, погріб, огорожа), розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта 23033758. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, суд визнав за [PERSON] право власності на частину земельної ділянки розміром 0,100 га, кадастровий номер 3223755100:01:065:0047, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Суд також здійснив поділ у рівних частках між [PERSON] та [PERSON] боргових зобов`язань за договором про споживчий кредит №133_0893 від 14.08.2020 року, укладеним між [PERSON] та AT «Державний ощадний банк України», розмір яких станом на 24 травня 2021 року становить 107050,30 грн. Відповідач вказує на те, що позивач звернулася з даним позовом 12 вересня 2024 року, тобто з пропуском трирічного строку загальної позовної давності, який визначений статтею 257 ЦК. Враховуючи те, що позивачу було відомо про наявність спірного автомобіля, вона мала можливість домовитись з відповідачем, звернутися з позовом про визнання права спільної сумісної власності на це майно або одночасно з позовом про розірвання шлюбу, або протягом трьох років після того, як рішення про розірвання шлюбу набрало чинності. З огляду на викладене відповідач зазначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Крім того, в позовній заяві позивач помилково стверджує, що в період шлюбу з відповідачем було придбано крім спірного автомобіля Ford Tranzit Connect також автомобіль марки Mercedes-Benz Vito 108 D 2002 року випуску. Насправді такий автомобіль ніколи не придбавався, а відтак не може бути предметом спору. В прохальній частині позовної заяви вимоги щодо цього автомобіля відсутні. Також відповідач не погоджується з оцінкою вартості спірного автомобіля та з сумою, яку позивач просить стягнути на її користь, а саме - 92430,00 грн. Відповідач повідомляє, що позивачка не зверталася до нього з пропозиціями врегулювати спірні питання шляхом переговорів, не просила дати можливість оглянути спірний автомобіль для отримання експертної оцінки. В якості доказу до позовної заяви додано висновок (акт) експертної оцінки від 01 червня 2023 року (далі - Акт), складений та підписаний суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] . Відповідно до п. п. 7.1, 7.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) згідно з принципами зміни вартості, попиту та пропозиції значення ринкової вартості є змінною за фактором часу величиною, яка залежить від коливань ринкових цін на КТЗ та його складники. Середня ринкова ціна КТЗ - величина, яка визначається статистичними методами, еквівалентна найбільш вірогідній вартості продажу (пропозиції до продажу), сукупності КТЗ визначеної моделі з відповідними строком експлуатації і пробігом на визначений момент часу, у конкретному регіоні чи місцевості з дотриманням вимог, що відповідають поняттю «ринкова вартість». З тексту Акту вбачається, що оцінювач користувався джерелами, виданим в 2022 році, тобто за 2 роки до звернення Позивача до суду. Із змісту Акту неможливо зрозуміти, яким чином розрахована вартість спірного автомобіля. Слід також врахувати, що за 2 роки вартість автомобіля знизилася. В Акті вказано, що оцінювач визначив середню ринкову вартість автомобіля цієї марки станом на 1 червня 2023 року. Немає ніяких доказів того, що ринкова вартість автомобіля цієї марки та року випуску восени 2024 року залишилася такою ж самою, як влітку 2023 року або в 2022 році. В Акті також вказано, що він є незалежною думкою експерта і не тягне за собою ніяких правових наслідків. Враховуючи це зауваження, слід виснувати, що вказаний Акт не відповідає вимогам до висновку експерта, визначеним статтею 102 ЦПК. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що оцінювач не оглядав спірний автомобіль, відтак його оцінка не базується на реальних фактах. Відповідач надав до матеріалів справи копію акта оцінки № 186 від 30 жовтня 2024 року (далі - Акт № 186), складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , який оглянув спірний автомобіль та зробив фотографії. У Акті 186 (стор. 1) вказано, що експерт обізнаний з вимогами частини сьомої статті 102 ЦПК та статті 384 КК, які передбачають відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. З урахуванням фактичного пробігу автомобіля, визначеного на підставі даних спідометру, зносу та ринкової кон`юнктури станом на 30 жовтня 2024 року ринкова вартість спірного автомобіля складає 100500,00 грн. Детальні розрахунки ринкової вартості наведені в Акті № 186. Позиція сторін у судовому засіданні Представник позивача [PERSON] - адвокат Капустін В.В. в судовому засіданні усно відмовився від частини позовних вимог, зазначених в позовній заяві, яка була подана адвокатом Чайкою О.В., в інтересах позивача [PERSON] , а саме: 1) визнати автомобіль марки FORD TRANSIT модель CONNECT, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , колір білий, об`єм двигуна 1753 куб. см. спільною сумісною власністю позивача та відповідача, оскільки діє презумпція спільної сумісної власності подружжя; 2) поділити спільне майно подружжя, залишивши [PERSON] , [INFO] РНОКПП: [NUMBER] , у особисту власність автомобіль марки FORD-TRANSIT модель CONNECT, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , колір білий, об`єм двигуна 1753 куб. см., оскільки є встановленим, що даний ТЗ відчужений та перебуває у власності іншої особи. Разом з тим адвокат Капустін В.В. підтримав вимогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки FORD TRANSIT модель CONNECT, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , колір білий, об`єм двигуна 1753 куб. см., та просив здійснити стягнення грошової компенсації з урахуванням ринкової вартості транспортного засобу визначеного в висновку експерта № 176 від 8 жовтня 2025 року, де вартість транспортного засобу визначена у розмірі 135900,00 грн станом на 28 серпня 2021 року (дата відчуження відповідачем транспортного засобу), а також просив стягнути з відповідача судові витрати у справі. Разом з тим, представник позивача, адвокат Капустін В.В. зазначив, що стороною позивача не ставиться під сумнів вартість транспортного засобу станом на 30 жовтня 2024 року, зі строком експлуатації автомобіля 16 років, яка зазначена в висновку експерта № 186. Однак, сторона позивача вважає, що компенсація вартості транспортного засобу повинна здійснюватися враховуючи вартість автомобіля на момент його відчуження відповідачем, зі строком експлуатації автомобіля 13 років, що буде справедливою сатисфакцією. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дяковський О.С. в судовому засіданні підтримав відзив на позовну заяву відповідача [PERSON] , просив відмовити в позові, також підтримав заяву відповідача [PERSON] від 18 грудня 2025 року про невідповідність повторного висновку експерта вимогам, що пред`являються до доказів. Судом установлені такі фактичні обставини справи 28 травня 2021 року рішенням Рокитнянського районного суду Київської області у справі № 375/447/21, провадження № 2/375/335/2, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відповідно до вищезазначеного рішення, яке розміщено в єдиному реєстрі судових рішень, сторони перебували у шлюбі з 14 листопада 2008 року. Під час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі за відповідачем 22 грудня 2020 року було зареєстровано право власності на автомобіль FORD TRANSIT CONNECT, 2008 року випуску, об`єм двигуна 1753 куб. см. та 28 серпня 2021 року перереєстрований на [PERSON] . Ці обставини підтверджуються відповіддю Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області (філія ГСЦ МВС) територіальний сервісний центр № 3242 від 30 березня 2023 року № 31/10/3242-325, визнаються та не оспорюються сторонами. Обставини щодо вартості цього транспортного засобу станом на: - 1 червня 2023 року, підтверджується висновком (актом) з експертної оцінки, відповідно до якого середня ринкова вартість КТЗ FORD TRANSIT CONNECT держ. номер [NUMBER] на момент 1 червня 2023 року складає 184860,00 грн. - 30 жовтня 2024 року, підтверджується висновком експерта № 186 визначення вартості колісного транспортного засобу FORD TRANZIT CONNECT реєстраційний № [NUMBER] від 30 жовтня 2024 року, відповідно до якого ринкова вартість колісного транспортного засобу FORD TRANZIT CONNECT на дату оцінки 30 жовтня 2024 року заокруглено складає 100500,00 грн; - 28 липня 2021 року підтверджується висновком експерта № 176 експертиза з визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу FORD TRANZIT CONNECT реєстраційний № [NUMBER] від 8 жовтня 2025 року, відповідно до якого ринкова вартість колісного транспортного засобу автомобіля FORD TRANZIT CONNECT реєстраційний № [NUMBER] , з урахуванням строку експлуатації 13 років, на дату оцінки 28 липня 2021 року заокруглено складає 135900,00 грн. Відповідач в заяві, яку отримано судом 18 грудня 2025 року заперечив щодо повторного висновку експерта від 8 жовтня 2025 року та зазначив про невідповідність повторного висновку експерта вимогам, що пред`являються до доказів. В обґрунтування своїх заперечень, щодо висновку експерта від 8 жовтня 2025 року, відповідач посилався на постанову Київського апеляційного суду від 12 травня 2025 року, якою скасовано ухвалу суду від 26 лютого 2025 року про призначення додаткової експертизи, в а отже її проведення може бути доручено тільки іншому експертові. З урахуванням статті 78 ЦПК України та висновків апеляційного суду, відповідач вважає, що повторний висновок експерта Петрушанка В.Ф., щодо вартості транспортного засобу FORD TRANSIT CONNECT, д.н.з. [NUMBER] , № 176 від 8 жовтня 2025 року не відповідає вимогам статті 78 ЦПК України та не є належним доказом. В заяві від 18 грудня 2025 року відповідач просив викликати судового експерта Петрушанка В.Ф. в судове засідання для надання пояснень. В судове засідання був викликаний судовий експерт Петрушанко В.Ф., який відповів на запитання представників сторін та суду, та надав пояснення, в яких зазначив, що висновок від 30 жовтня 2024 року № 186 ним був складений на замовлення [PERSON] , під час проведення експертизи ним був оглянутий транспортний засіб FORD TRANSIT CONNECT реєстраційний № [NUMBER] , в присутності [PERSON] вартість транспортного засобу була визначена станом на 30 жовтня 2024 року зі строком експлуатації автомобіля 16 років. Також судовий експерт пояснив, що висновок від 8 жовтня 2025 року № 176 ним був складений на замовлення [PERSON] , який перед ним поставив питання щодо вартості транспортного засобу FORD TRANSIT CONNECT реєстраційний № [NUMBER] , з урахуванням строку експлуатації 13 років. Крім того, судовий експерт зазначив, що не вбачає конфлікту інтересів, при проведення експертиз на замовлення як відповідача так і позивача, оскільки сторони мають рівні права і можуть звертатися до будь-якого експерта та подавати свої висновки до суду. Судовий експерт Петрушанко В.Ф. повідомив, що експертиза від 8 жовтня 2025 року не є повторною, а транспортний засіб ним не оглядався, оскільки він вже ним був оглянутий при проведенні експертизи на замовлення відповідача, і йому вистачало вихідних даних для проведення експертизи та надання відповіді за запитання [PERSON] . Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Частиною 2 статті 3 СК України передбачено, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до частини 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У відповідності до положень статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Так, у судовому засіданні було встановлено, що транспортний засіб FORD TRANSIT CONNECT реєстраційний № [NUMBER] , 2008 року випуску, був придбаний сторонами у період їхнього шлюбу, та зареєстрований цей ТЗ на відповідача [PERSON] . Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18. Отже, ураховуючи вище викладене та презумпцію спільності права власності подружжя на майно, FORD TRANSIT CONNECT реєстраційний № [NUMBER] , 2008 року випуску, набутий у власність в період зареєстрованого шлюбу сторін, та презумпція його спільності не спростована, суд вважає, що заявлений до поділу транспортний засіб є об`єктом права спільної сумісної власності. Відповідач не заперечив, що 28 липня 2021 перереєстрував спірний автомобіль без письмової згоди своєї дружини [PERSON] , тобто розпорядився спільним майном на свій розсуд проти волі іншого співвласника. Згідно з частиною 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень частини 4 статті 71 СК України присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абз. 1 пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. В даній справі представник позивача просив стягнути з відповідача компенсацію його частки майна, вартість якої визначена на момент відчуження спільного майна, тобто станом на 28 липня 2021 року. Суд не погоджується з такими доводами позивача, оскільки, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (постанова Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 158/2229/16 (провадження № 61-19420св18)). У випадку поділу між подружжям неподільної речі виплата одному з подружжя компенсації його частки у майні здійснюється за дійсною (ринковою) вартістю цього майна на час розгляду справи, а у разі неможливості її встановлення визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно, оскільки присудження одному з подружжя компенсації його частки у майні за ціною, нижчою ніж ринкова вартість цього майна, є порушенням права одного з подружжя на мирне володіння своїм майном та отримання за нього справедливої ціни (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, провадження № 61-9018сво18). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України) Як було встановлено судом, відповідач перереєстрував спірний транспортний засіб без письмової згоди позивача, та не заперечив, що відчуження відбулося без згоди позивача [PERSON] чим порушив її майнові права. Таким чином, суд приходить до висновку, що автомобіль FORD TRANSIT CONNECT, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , колір білий, об`єм двигуна 1753 куб. см., входить до складу майна, що підлягає поділу, але оскільки даний ТЗ був відчужений відповідачем на свій розсуд проти волі іншого подружжя, тобто позивача, то в даному випадку, є обґрунтованою вимога про присудження позивачу грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на цей автомобіль. З огляду на викладене, позов підлягає частковому задоволенню, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля, марки FORD TRANSIT модель CONNECT, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , колір білий, об`єм двигуна 1753 куб.см., в сумі 50250,00 (п`ятдесят тисяч двісті п`ятдесят) грн, яка визначена станом на час розгляду справи, висновок експерта № 186 від 30 жовтня 2024 року. Аргументи відповідача щодо застосуванні наслідків спливу строків позовної давності суд відхиляє. Правила застосування позовної давності до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя регулюються статтею 72 СК України. Зокрема, позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. При цьому перебіг позовної давності починається не від дня розірвання шлюбу, а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності, про що прямо зазначено в абзаці другому частини другої статті 72 СК України. У судові практиці сформувалась стала позиція, що при визначенні початку перебігу позовної давності необхідно виходити не з часу, коли сторони розірвали шлюб, а з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, оскільки сам по собі факт припинення шлюбу не свідчить про порушення права власності одного із подружжя. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15). Відповідач не надав жодних доказів, які б підтверджували, що позивач дізналася або могла дізнатися про порушення свого права власності на спільне майно під час розірвання шлюбу чи при поділі іншого спільного майна. Його посилання на рішення суду у справі № 375/70/22 про поділ спільного майна подружжя не є доказом обізнаності позивача про порушення її майнових прав щодо автомобіля марки FORD TRANSIT модель CONNECT, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] . У будь-якому разі суд зауважує, що враховуючи положення пунктів 12 та 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також періоди запровадження в Україні карантину та воєнного стану, суд констатує, що період з червня 2021 року перебуває в межах позовної давності (постанова Верховного Суду від 26 лютого 2025 року у справі № 754/4237/22). Таким чином, посилання відповідача на сплив строку позовної давності є юридично неспроможними, оскільки в спірний період законодавець передбачав зупинення та продовження цих строків у зв`язку з об`єктивними обставинами, які мали місце в країні. Щодо можливих непроаналізованих заперечень відповідача суд посилається на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, його усталену практику, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року). Щодо розподілу судових витрат Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії КИО-1 № 333397 [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи з 1 листопада 2010 року довічно (а.с. 9). Згідно із Законом України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру, що подаються до суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір справляється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; розмір ставки судового збору із позовних заяв немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Встановлено, що позивачем заявлено майнову вимогу про грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля марки FORD TRANSIT модель CONNECT, 2008 року випуску, д.н. [NUMBER] , колір білий, об`єм двигуна 1753 куб.см., в сумі 67950,00 грн, витрати по оплаті судового збору становлять 1211,20 грн. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено 50250,00 *100% /67950,00 = 73,95 % позовних вимог, то з відповідача слід стягнути 895,68 грн судового збору, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», суд стягує ці витрати з відповідача на користь держави. Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим відповідачем було понесено витрати зі сплати судового збору в сумі 484,48 грн за подання апеляційної скарги на ухвалу суду від 26 лютого 2025 року, яку скасовано постановою Київського апеляційного суду від 12 травня 2025 року. З огляду на наведене за рахунок держави відповідачу слід компенсувати витрати зі сплати судового збору у розмірі 126,21 грн (484,48*26,05%/100%). Відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК Українипри частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином, відповідно до частини 10 статті 141 ЦПК України, з відповідача на корить держави слід стягнути різницю у розмірах понесених сторонами судових витрат в розмірі 769,47 грн, із розрахунку 895,68 - 126,21= 769,47 грн. При ухваленні даного рішення суд не вирішує питання щодо відшкодування витрат на правову допомогу, враховуючи заяви представників сторін, зроблені у відповідності до частини 8 статті 141 ЦПК України.

Outcome: partial