Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

[PERSON] , 08.09.2025 звернулася в суд з позовом до Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] мотивуючи тим, що вона є єдиним спадкоємцем майна після смерті батька [PERSON] , що останній був фактичним користувачем будинковолодіння, що на [ADDRESS] , однак при житті не оформив правовстановлюючих документів на нього, через що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в цій частині. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 12.09.2025 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с. 46). Позивачка [PERSON] в суді вимоги підтримала покликаючись на мотиви викладені у заяві, пояснила, що на земельній ділянці, що на [ADDRESS] зведено два житлових будинки з різними номерами, що будівництво нового будинковолодіння, право власності на яке вона просить визнати за нею, розпочала бабця [PERSON] , однак, при житті, не виготовила на нього правовстановлюючих документів, через що вона, як спадкоємець першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , не може оформити спадщину на житловий будинок, який він успадкував за заповітом після смерті 1995 року [PERSON] , проте не оформив своїх спадкових прав. Просить позов задовольнити. Представник Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області Черевичник І.І. у відзиві на позовну заяву від 20.10.2025 просив про розгляд справи за відсутності представника міської ради, при вирішені спору по суті покладається на думку суду (а.с. 79-80). Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 4, 12, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно норм гл. 84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Судом встановлено, що [PERSON] , при житті заповіту не склав, тому спадкування після його смерті згідно ст. 1223 ЦК України здійснюється за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Із пояснень позивачки в суді, із копій свідоцтв про шлюб серія [NUMBER] від 30.07.2005, серія [NUMBER] від 17.07.1976 та про народження серія [NUMBER] від 27.03.2025, інших матеріалів справи убачається, що [PERSON] , 1955р.н. та [PERSON] , 1956р.н. зареєстрували 17.07.1976 шлюб у Переможненській сільській раді Городоцького району Львівської області, актовий запис № 16, у шлюбі мають дітей [PERSON] , 1980 р.н., [PERSON] , 1977р.н. та [PERSON] , 1984р.н. (а.с. 13-14). Згідно копії будинкової книги, витягів з погосподарських книг за 1986-1990, 1991-1995 та довідки Бучалівського старостинського округу Комарнівської міської ради Львівського району Львівської області [PERSON] № 393 від 23.07.2025, [PERSON] , 1955р.н., до дня смерті значився зареєстрованим та проживав разом з дружиною [PERSON] , дочкою [PERSON] та онуками [PERSON] і [PERSON] на [ADDRESS] (а.с. 15, 21-28, 37-40, 43). [PERSON] помер [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 12). Із копії спадкової справи № 42/2025 від 12.02.2025 убачається, що після смерті [INFO] [PERSON] Городоцькою державною нотаріальною конторою Львівської області, за заявою [PERSON] , заведено спадкову справу № 42/2025, що 24.04.2025 [PERSON] , з урахуванням часток спадкового майна від яких відмовилась дружина померлого [PERSON] та діти померлого [PERSON] і [PERSON] , видано свідоцтва про право на спадщину за законом і зокрема : на земельну ділянку з кадастровим №4620981100:09:001:0066, площею 0, 1733 га призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що на [ADDRESS] , на земельні ділянки з кадастровим № 4620981100:09:008:0018 та № 4620981100:09:001:0067, площами 0, 1826 га та 0, 0532 га, призначені для ведення особистого селянського господарства, що в с. Бучали Львівського (колишнього Городоцького) району Львівської області відповідно, а 20.05.2025 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на означене будинковолодіння (а.с. 50-78). Відповідно до ст. 22 КпШС України (в ред. від 20.06.1969) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Із матеріалів справи убачається, що після одруження у 1976 році [PERSON] та [PERSON] , згідно наданої [PERSON] заяви, 21.08.2014 рішенням XXVIII сесії VI скликання Бучалівської сільської ради Городоцького району Львівської області № 368 [PERSON] затверджено технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки з кадастровим № №4620981100:09:001:0066 в натурі (на місцевості) та передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку уточненої площі 0, 1733 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд на [ADDRESS] (а.с. 66). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер 29671007, виданого 18.11.2014 Реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції Львівської області та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 29671369 від 18.11.2014, земельна ділянка з кадастровим №4620981100:09:001:0066, площею 0, 1733 га призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що на [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] (а.с. 64-65). Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудою, що на [ADDRESS] , виготовленого 22.05.2025 ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , житловий будинок садибного типу 1985 року побудови, загальною площею 214, 1 кв.м, складається із 4 кімнат, 5 коридорів, ванни, кухні, 4 комор, гаражу, паливної, житлова площа будинку складає 78, 8 кв.м., при будинку наявні господарські та надвірні споруди (а.с. 30-40). Із довідок КП «Городоцького РБТІ» № 71 від 29.07.2025 та КП ЛОР «Самбірське МБТІ» № 830 від 30.04.2025 убачається, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] , не зареєстровано (а.с. 41-42). З огляду на вищенаведене, а також ураховуючи пояснення позивачки в суді, суд дійшов висновку, що житловий будинок на [ADDRESS] 1985 року побудови, зведений за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , відтак є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки у якому чоловіка та дружини є рівними, тому до складу спадщини, що відкрилась після смерті [INFO] [PERSON] входить 1/2 частина означеного будинковолодіння, а не будинковолодіння в цілому. Обставини, які б вказували, що [PERSON] та [PERSON] при житті набули або володіли житловим будинком [ADDRESS] неправомірно, в суді не встановлено. Щодо залучення [PERSON] до участі у справі як третьої особи, позивачка заперечила. Спадкоємці першої черги за законом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у встановлені законом порядку та строки, відмовилися від прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на користь іншого спадкоємця за законом позивачки [PERSON] , про що свідчать заяви від 12.05.2025 про відмову від спадщини (а.с. 51-52). За наведеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу звели у встановленому законом порядку та володіли, як власники житловим будинком на [ADDRESS] , що після смерті [INFO] [PERSON] , позивачка користується спадковим майном, доглядає за будинком, сплачує комунальні послуги, обробляє земельну ділянку, що також свідчить про прийняття нею спадщини, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно за законом чи за заповітом немає, тому є підстави до часткового задоволення позову і зокрема до визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину означеного будинковолодіння, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Покликання позивачки у заяві від 27.11.2025 та в суді про те, що забудівником житлового будинку на [ADDRESS] , згідно будівельного паспорта на забудову земельної ділянки 1984 року видачі та рішення про виділення земельної ділянки, значиться бабця [PERSON] , після смерті якої батько [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом успадкував все належне їй майно, проте не оформив своїх спадкових прав, з огляду на вищенаведені та досліджені докази в їх сукупності, суд оцінює критично. Більше того, згідно витягу з погосподарських книг за 1991-1995 року, загальна площа будинку на [ADDRESS] , головою двору якого була [PERSON] значиться 90 кв.м., з них житлова 71 кв.м., тоді як відповідно до технічного паспорта від 22.05.2025, виданого на ім`я спадкоємці [PERSON] загальна площа будинку складає 214, 1 кв.м., з них житлова 78, 8 кв.м., при будинку літня кухня-сарай площею забудови 54, 18 кв.м., гараж площею 27, 4 кв.м.

Outcome: partial