Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У січні 2026 із позовом до суду звернулася [PERSON] , яка просила стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дітей, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, до досягнення повноліття старшою дитиною, а далі стягати 1/4 частку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини повноліття старшою дитиною, а далі стягати 1/4 частку доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Мотивувала заявлені вимоги тим, що з 2009 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у червні 2021. Сторони мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач не бере участі у матеріальному забезпеченні дітей, тому позивач була змушена звернутися до суду із позовом. Ухвалою суду від 29.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка у судовому засіданні просила позов задовольнити із підстав наведених у ньому, проти заочного порядку вирішення спору не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області розірвано (рішення а.с. 11). Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (свідоцтва а.с. 12-13). Діти зареєстровані та проживають разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] (довідка а.с. 14). Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України, далі - СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 180 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей, спроможний сплачувати аліменти, а тому з нього підлягають стягненню в розпорядження позивачки аліменти на неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 22.01.2026 року і до досягнення повноліття старшою дитиною, а далі стягувати 1/4 частку доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей і платника аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути 1331,20 грн судового збору, так як позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного та

Outcome: approved