Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

29.08.2025 адвокат Струс Н.Я. в інтересах [PERSON] звернулася в суд із позовом до Городоцької міської ради Львівської області, який в подальшому уточнила, просила встановити факт родинних відносин, що [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть від 10.11.2016 серії [NUMBER] , що зазначена у витягу з державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №00052725649 від 30 липня 2025 року у [PERSON] як « [PERSON] », є матір`ю [PERSON] , що помер [INFO] та визнати за позивачкою, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право на земельну частку (пай) розміром 1, 81 ум.кад.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Родатицької сільської ради, згідно Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №143003, виданого 06.05.1997 на підставі рішення Городоцької ради народних депутатів від 21.03.1996 № 70 та зареєстрованого за № 190. Позовні вимоги мотивовано тим, що 07. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно в т.ч. на земельну частку (пай) розміром 1,81 ум.кад.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Родатицької сільської ради, що належало спадкодавцю згідно Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №143003 виданого 06.05.1997 на підставі рішення Городоцької ради народних депутатів від 21.03.1996 № 70 та зареєстрованого за № 190. Разом із нею на час смерті проживав її син [PERSON] , який в силу ст. 549 ЦК УРСР, прийняв спадщину після смерті матері. [INFO] помер [PERSON] 03.12.2015 він склав заповіт, за яким все своє майно заповів внучці [PERSON] ( [PERSON] . Позивачка прийняла спадщину після смерті спадкодавця, звернулась до нотаріуса для її оформлення, між тим у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищеозначену земельну частку (пай) нотаріус відмовила, через розбіжності в документах, що посвідчують родинні відносини, а також видачу правовстановлюючого документа після смерті спадкодавця. Означене унеможливлює успадкування позивачкою вказаної земельної частки (паю) в нотаріальному порядку, тому вона змушена звертатись із означеним позовом до суду, просила позов задовольнити. Ухвалою судді від 02.09.2025 означену позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилась, 25.03.2026 її представник адвокат Струс Н.Я. подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, 10.11.2025 подала письмові пояснення, не заперечує щодо задоволення позову, просила про розгляд справи за відсутності представника міської ради. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Оскільки [PERSON] померла до [INFO] , до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в ред. 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є батьки, діти, другий з подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. До правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після смерті [PERSON] застосовуються положення ЦК України в ред. 2004 року. Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, батьки, той з подружжя хто його пережив. Заповідач може призначити спадкоємцем свого майна будь-яку особу, незалежно від того чи перебуває він із вказаною особою в родинних відносинах. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.9). На час смерті [PERSON] , їй належало право на земельну частку (пай) розміром 1, 81 ум.кад.га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на території Родатицької сільської ради, згідно Сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №143003, виданого 06.05.1997 на підставі рішення Городоцької ради народних депутатів від 21.03.1996 № 70 та зареєстрованого за № 190 (а.с. 20-24). Згідно із довідкою Городоцької міської ради Львівської області №387 від 30.07.2025, [PERSON] , 1907 р.н., до смерті проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] , разом із нею проживав її син [PERSON] , 1947 р.н., та онук [PERSON] , 1970 р.н. Зібрані у справі докази та їх оцінка в сукупності вказують, що [PERSON] , яка померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть від 10.11.2016 серії [NUMBER] , що зазначена у витягу з державного реєстру актів цивільного стану про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 Сімейного кодексу України №00052725649 від 30 липня 2025 року у [PERSON] як « [PERSON] », є матір`ю [PERSON] , 1947 р.н. Отже [PERSON] в порядку ст. 549 ЦК УРСР, фактично прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.13). 03.12.2015 [PERSON] склав заповіт, за яким все своє майно заповів внучці [PERSON] . [PERSON] є внучкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] та про шлюб серія [NUMBER] , прийняла спадщину після його смерті, що підтверджується копією спадкової справи № 203/2018. Разом з тим, державний нотаріус Шаравара В.В. листом № 89/02-14 від 13.03.2026 відмовила [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищеозначену земельну частку (пай), через розбіжності у документах, що посвідчують родинні відносини із спадкодавцем та видачу правовстановлюючого документа після смерті спадкодавця. Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №599/1833/15-ц (провадження № 61-4320св18), у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 179/2279/17 (провадження №61-395св19), у постанові від 18 листопада 2020 року у справі №551/1075/17 (провадження № 61-15000св19). Вищенаведене свідчить про те, що [PERSON] ще за життя була внесена до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), а отже видача бланку сертифіката після її смерті не може слугувати підставою до звуження прав її спадкоємців та відмовою до визнання за ними права на пай в порядку спадкування. Вказане також узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №587/2672/19 (провадження №61-14568св20), викладеною в постанові від 05 березня 2021 року. А відтак, належне [PERSON] на час смерті право на земельну частку (пай) розміром 1,81 ум.кад.га входить в склад спадщини після її смерті. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про задоволення позову. На підставі ст.ст. 25, 373, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 529, 548-549 ЦК України в ред.1963 року,

Outcome: approved