Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою відповідно до змісту якої просить стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову 09.12.2025 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позов позивач вказує, що з 14.04.2022 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу у них народилось двоє спільних дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає, у їх вихованні участі не приймає, тому позивач звернулася до суду. Ухвалою від 29.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у судове засідання. Позивач подала до суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішенення суду (а.с. 24). Від відповідача відзив на позов до суду не надходив, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за місцем проживання відповідача. Крім того, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У призначені судові засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не відомі. Враховуючи вищевикладене, у суду є підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлений про порядок розгляду справи. Згідно з ч.1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторони. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони з 14.04.2022 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] відповідно (а.с.9,11). Діти сторін проживають разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок (а.с.7,10,12). Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН "Про права дитини" 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, взявши до уваги необхідність захисту інтересів дітей та враховуючи, що позивач просить стягнути з відповідача мінімальний розмір аліментів на утримання двох дітей, передбачений СК України в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї третьої частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дати звернення до суду 09.12.2025 і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, сторони не позбавлені права звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін, інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України (ст. 192 СК України). Водночас, суд вважає за необхідне допустити рішення суду про стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць на підставі пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved