Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач у поданій позовній заяві покликається на те, що [INFO] померла його матір [PERSON] . До складу спадщини, яка відкрилася внаслідок її смерті, входить 1/2 частки квартири [ADDRESS] , належна спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.09.2004. Відповідно до заповіту, вчиненого спадкодавцем [PERSON] 10.11.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Костопільського району Рівненської області Матросовою А.М., його матір заповіла йому 1/2 частину вказаної квартри. Позивач вказує, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , спадкоємцем за законом першої черги є дочка спадкодавця [PERSON] , яка проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На даний час він має намір оформити спадщину, однак у позасудовому порядку цього зробити не може, оскільки, пропустив встановлений законом шестимісячний строк для її прийняття. Зазначає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки про існування заповіту, вчиненого на його користь, йому стало відомо лише в січні 2026 року, зокрема після відмови приватним нотаріусом Опасюк Л.І. у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують родинність їх стосунків. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] три місяці. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Середа О.В. не з`явилися, від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити, покликаючись на викладені у позовній заяві обставини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про визнання позовних вимог та просила розгляд справи здійснювати за її відсутності. Враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає за можливе відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Судом встановлено, що згідно до заповіту від 10 листопада 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Костопільської районної державної нотаріальної контори Рівненської області Матросовою А.М., [PERSON] заповіла належну їй на праві власності 1/2 частину квартири [ADDRESS] , своєму сину [PERSON] (позивачу у справі). Із витягу КП "Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації" № 30874528 від 05.08.2011 вбачається, що інша 1/2 частка вказаної квартири належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-213 від 13.07.2011, виданого Костопільською районною державною нотаріальною конторою. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 03.07.2023, виданим Костопільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серії [NUMBER] . Таким чином встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Родинність їх стосунків доводиться свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] від 01.09.1966 року, в якому його матір`ю зазначена [PERSON] . Також встановлено, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина, до складу якої входить 1/2 частки квартири [ADDRESS] , належна спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.09.2004, виданого виконавчим комітетом Костопільської міської ради. На час відкриття спадщини спадкодавець [PERSON] проживала та була зареєстрована по [ADDRESS] , разом із нею були зареєстрвоані: [PERSON] , 1969 р.н., [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2014 р.н., [PERSON] , 2005 р.н., [PERSON] , 1989 р.н., що підтверджується довідкою ЦНАП Костопільської міської ради № 753/25 від 08.12.2025. Постановою приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Матросової А.М. від 16.01.2026 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, [PERSON] (відповідачу у справі) також нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю підтвердити родинні відносини зі спадкодавцем. З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 25270708 від 10.11.2010 вбачається, що спадкодавцем [PERSON] вчинявся заповіт, посвідчений Костопільською районною днржавною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 1189, спадкова справа на ім`я спадкодавця [PERSON] заведена за заявою [PERSON] , проте свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що позивач має намір оформити спадщину, однак свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримати не має можливості у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для її прийняття. Разом з тим, судом встановлено, що у визначений законом строк позивач спадщини не прийняв з об`єктивних причин, які пов`язані з непереборними, істотними труднощами, що виникли для нього, у зв`язку з тим, що про існування заповіту, вчиненого спадкодавцем на його ім`я, позивачу не було відомо. Згідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. У постанові Верховного Суду від 26.06.2019 року, у справі № 565\\1145\\17, висловлено правову позицію, якою розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини, зокрема зазначено, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнається у тому числі необізнаність спадкоємців про наявність заповіту. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був необізнаним про наявність заповіту, вчиненого на його користь, оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця [PERSON] до звернення відповідачки [PERSON] 16 січня 2026 року нотаріусом не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, що свідчить про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини та відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, спадкодавець [PERSON] на час відкриття спадщини проживала разом із дочкою [PERSON] , тому позивач вважав, що остання є такою, що прийняла спадщину після її смерті. Однак, постановою нотаріуса від 16.01.2026 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] у зв`язку з виявленими розбіжностями у документах, які підтверджують родинність їх стосунків. За наведених обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, вважає причини пропуску позивачем строку звернення за прийняттям спадщини поважними і відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України визначає йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved