Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Описова частина рішення: 25.02.2026 до Радехівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру та зміну способу стягнення аліментів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2026 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Після припинення шлюбних відносин (розірвання шлюбу) між позивачем та відповідачем, син [PERSON] залишився на утриманні матері та постійно проживає із нею. Рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 2 грудня 2015 року справі №451/1434/15-ц стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] (попереднє прізвище « [PERSON] ») аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень на дитину щомісячно, починаючи із 28 жовтня 2015 року, з проведенням індексації аліментів відповідно до закону. На підставі виконавчого листа №451/1434/15-ц, виданого 13 січня 2016 року Радехівським районним судом Львівської області, відкрито виконавче провадження ВП №49857064, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] (попереднє прізвище [PERSON] ) аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень на дитину щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2015 року, з проведенням індексації аліментів відповідно до закону. Відповідно до Відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб син [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто разом з матір`ю. На сьогодні сума призначених аліментів не відповідає потребам сина, оскільки, йому повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей. Згідно з довідкою про доходи від 9 лютого 2026 року, заробітна плата [PERSON] у фізичної особи - підприємця [PERSON] за шість місяців роботи становить 64500,00 грн, а з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб - 52890,00 грн. До того ж у позивача змінився сімейний стан, у 2019 році вона уклала шлюб із [PERSON] та у них народилася донька [PERSON] , проте 16 січня 2026 року шлюб із ним розірвано, доньку вона утримує сама, що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 9 липня 2025 року, копією рішення Радехівського районного суду Львівської області від 16 січня 2026 року. Витрати на утримання дитини не можуть в повній мірі забезпечуватися позивачем, а розмір аліментів, які отримує позивач від відповідача за рішенням суду, не забезпечують найнеобхідніших потреб дитини, не є достатніми, а тому права дитини сторін на належне утримання з боку батька порушені та підлягають судовому захисту. Просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, призначений рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 2 грудня 2015 року у справі №451/1434/15-ц, а саме змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на стягнення аліментів у частці від доходу, що стягуються із [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття. 20.03.2026 від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, де вказано, що [PERSON] після ознайомлення зі змістом позовної заяви відповідач частково погоджується з вимогами позовної заяви [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] , однак просить суд визначити розмір аліментів у розмірі 1/16 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму, з урахуванням матеріального становища відповідача та інших обставин справи. Позивачка, згідно з наданою нею довідкою про доходи, отримує дохід у розмірі 10 00012 000 грн щомісячно та, очевидно, здійснює витрати на утримання дитини у межах власних фінансових можливостей, що орієнтовно може становити 3 0005 000 грн на місяць. У разі задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), з урахуванням його доходу в межах 50 00070 000 грн щомісячно, розмір аліментів становитиме орієнтовно 14 00017 000 грн. Таким чином, загальний фінансовий внесок відповідача у забезпечення дитини буде суттєво перевищувати внесок позивачки, що фактично призведе до покладення основного обов`язку утримання дитини саме на відповідача. Така ситуація призведе до дисбалансу у виконанні батьківських обов`язків, оскільки внесок одного з батьків суттєво перевищуватиме внесок іншого без належного правового обґрунтування. Запропоноване позивачкою збільшення розміру аліментів може призвести до ситуації, коли сума коштів, що сплачуються відповідачем, істотно перевищуватиме обсяг фактичних витрат на дитину. З урахуванням значної різниці між доходами сторін існує обґрунтований ризик використання частини аліментів не за цільовим призначенням, а на особисті потреби позивачки. На утриманні відповідача перебувають: дружина; малолітня дитина, з якою він проживає однією сім`єю. Окрім цього, відповідач змушений надавати матеріальну допомогу своїм батькам похилого віку, які є пенсіонерами та потребують додаткових витрат у зв`язку зі станом здоров`я. Таким чином, збільшення розміру аліментів створить надмірне фінансове навантаження та може негативно вплинути на забезпечення інших осіб, яких відповідач зобов`язаний утримувати. Позивачкою не доведено наявності істотних змін обставин, які відповідно до вимог законодавства є підставою для зміни розміру аліментів. Зокрема: не надано доказів істотного зростання потреб дитини; не доведено погіршення матеріального становища позивачки; не обґрунтовано необхідність зміни способу стягнення аліментів. Вказані доводи спростовуються фактичними обставинами справи, оскільки відповідач бере активну участь у житті дитини, зокрема: систематично сплачує аліменти у встановленому розмірі; додатково надає матеріальну допомогу; бере участь у забезпеченні повсякденних потреб дитини (одяг, лікування, дозвілля тощо). З огляду на викладене, вимоги позивачки є юридично та фактично необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами та такими, що спрямовані на безпідставне збільшення розміру аліментів. Додатково звертає увагу суду на сімейний стан відповідача, який має істотне значення для правильного вирішення спору. Так, відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У вказаному шлюбі відповідач разом із дружиною спільно виховує та утримує малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Таким чином, на утриманні відповідача перебуває інша сім`я, що об`єктивно зумовлює наявність додаткового фінансового навантаження. Визначення аліментів у такому розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, порушує баланс прав та обов`язків сторін і суперечить усталеній судовій практиці, відповідно до якої розмір аліментів має бути достатнім, але не надмірним. 27.03.2026 від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, де вказано, що позивач отримала відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить визначити аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/16 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте позивач вважає її необґрунтованою та такою, що суперечить інтересам дитини. Вказує, що саме високий рівень доходу відповідача дозволяє безперешкодно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частки, що забезпечить дитині належний рівень життя, не порушуючи при цьому майнових прав самого відповідача. Враховуючи заробіток відповідача, аліменти у розмірі 1/4 частки не перевищуватиме законодавчо встановлений максимально дозволений розмір аліментів, а саме десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (п. 4 ч. 1 ст. 161 СК України), що становить 35 120 грн. Отже, збільшення розміру аліментів призводить не до зміни майнового стану позивача, а до збільшення обсягу власності самої дитини, що безпосередньо спрямовано на забезпечення якнайкращих інтересів дитини та її гармонійного розвитку. Будь-які припущення про нецільове використання коштів є безпідставними, оскільки ст. 186 СК України передбачає механізм контролю за витрачанням аліментів органами опіки та піклування. Представник відповідача вказує, що відповідач систематично надає додаткову матеріальну допомогу та бере участь у забезпеченні потреб дитини поза межами формальних платежів, проте, жодних доказів, які підтверджують систематичне надання додаткової матеріальної допомоги не надає. Водночас, відповідач стверджує, що у нього дохід в межах 50 000 грн - 70 000 грн, але при цьому дитині виділяє мінімальну суму аліментів у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що є неспівмірним із фінансовими можливостями відповідача та несправедливим стосовно дитини. Сплата мінімальних аліментів при таких високих доходах - це спроба зекономити на власній дитині. Проте, укладення позивачем нового шлюбу та народження іншої дитини жодним чином не звільняє його від обов`язку повноцінного утримання своїх інших дітей, народжених у попередньому шлюбі. Усі твердження сторони Відповідача зводяться до позиції стосовно зменшення розміру аліментів з 1/4 на 1/16 частку від його доходів. Водночас, якщо відповідач вважає, що його права порушені він може ініціювати зменшення аліментів в окремому судовому процесі про зменшення розміру аліментів у порядку ст. 192 СК України, надавши відповідні докази зміни свого матеріального чи сімейного стану. На думку позивача, зазначене не може бути підставою для обмеження права дитини на отримання аліментів у законодавчо встановленому розмірі (1/4 частки) саме в межах цього судового розгляду. Враховуючи вищенаведене, позивачка не згідна, що відповідач за своїм матеріальним становищем не може належно виконувати батьківських обов`язків по утриманню дитини та сплачувати аліменти саме у розмірі 1/4 частини від усього його заробітку (доходу) на даний час, тому свої позовні вимоги та доводи, викладені у позовній заяві, підтримує в повному обсязі. 30.03.2026 від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив де представник вказує, що доводи позивача є безпідставними та не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки не враховують принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дитини, який полягає у пропорційній участі кожного з батьків у забезпеченні її потреб, з урахуванням їх матеріального становища. Більше того, відповідач фактично бере участь у матеріальному забезпеченні дитини, здійснюючи додаткові витрати на її утримання, що позивачкою жодним чином не спростовано та не взято до уваги у поданій відповіді. Позивачкою не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували необхідність стягнення аліментів саме у розмірі 1/4 частки доходу відповідача, що в грошовому еквіваленті становить орієнтовно 14 00017 000 грн щомісячно. Вказаний розмір є явно завищеним, не обґрунтований реальними потребами дитини та не підтверджений жодними розрахунками чи доказами фактичних витрат. Позивачка також не надала доказів істотного збільшення витрат на дитину або зміни обставин, які б могли слугувати підставою для зміни розміру аліментів відповідно до вимог законодавства. Таким чином, доводи, викладені у відповіді на відзив, є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами та не спростовують позицію відповідача, викладену у відзиві. Так, у разі істотного покращення матеріального становища платника аліментів мати дитини має право звернутися до суду із заявою про збільшення їх розміру. Водночас, значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для зменшення їх розміру за його вимогою. Разом з тим, аналіз змісту статті 192 СК України свідчить про те, що сама по собі зміна законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів не є самостійною підставою для зміни їх розміру. Позивачкою не надано доказів істотного покращення матеріального становища відповідача, як і не доведено істотного збільшення потреб дитини. Просить суд визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , у розмірі 1/16 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заяви (клопотання) учасників справи 30.03.2026 від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, де представник просить суд судове засідання у справі, призначене на 01.04.2026 о 13:00 год., провести за відсутності відповідача та його представника, з урахуванням правової позиції, викладеної у відзиві на позовну заяву, а також у цих запереченнях (а.с.67 зворот). 01.04.2026 від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Долучає копію свідоцтва про смерть (а.с.72). Процесуальні дії у справі 26.02.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь №2392878 від 26.02.2026 щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою судді від 26.02.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. 19.03.2026 судове засідання протокольно відкладено до 01.04.2026 за клопотанням представника відповідача. Судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явились. Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що згідно копії Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого повторно 12 червня 2025 року Радехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шептицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - [INFO] народився син [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.7). Відповідно до рішення Радехівського районного суду Львівської області від 2 грудня 2015 року справі №451/1434/15-ц ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень на дитину щомісячно, починаючи із 28 жовтня 2015 року, з проведенням індексації аліментів відповідно до закону (а.с.8-9). Згідно виконавчого листа №451/1434/15-ц, виданого 13 січня 2016 року Радехівським районним судом Львівської області, відкрито виконавче провадження ВП №49857064, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] (попереднє прізвище « [PERSON] ») аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень на дитину щомісячно, починаючи з 28 жовтня 2015 року, з проведенням індексації аліментів відповідно до закону (а.с.9). Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.01.2026 на підставі виконавчого листа №451/1434/15-ц від 13.01.2026 відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] (а.с.10). [PERSON] навчається в 9-А класі Радехівського опорного закладу загальної середньої освіти Львівської області, що підтверджується довідкою від 09.02.2026 №03 (а.с.11). Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 11 лютого 2026 року, складеного головним державним виконавцем Радехівського відділу державної виконавчої служби у Шептицькому районі Львівської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України переплата аліментів [PERSON] на утримання [PERSON] становить 2314,19 грн (а.с.12-15). Як видно із довідки про доходи від 9 лютого 2026 року, заробітна плата [PERSON] у фізичної особи - підприємця [PERSON] за шість місяців роботи становить 64500,00 грн, а з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб - 52890,00 грн (а.с.16). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 9 липня 2025 року, копії рішення Радехівського районного суду Львівської області від 16 січня 2026 року позивач уклала шлюб із [PERSON] та у них народилася донька [PERSON] , проте 16 січня 2026 року шлюб із ним розірвано (а.с.17-21). Згідно Відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, видана ЦНАП Радехівської міської ради Львівської області 23.02.2026, син [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто разом з матір`ю (а.с.23). Згідно Відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданих адміністратором ЦНАПу Радехівської міської ради від 19.03.2026 за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.51). Як видно із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , батьки [PERSON] , [PERSON] (а.с.55). Відповідно до копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] отримує пенсію за віком (а.с.53). Згідно копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] отримує пенсію за віком (а.с.54). Як видно із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] та [PERSON] уклали шлюб 12.01.2019. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини « [PERSON] » (а.с.58) Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , батьки [PERSON] , [PERSON] (а.с.56). Як видно із довідки, виданої ТзОВ «АГРОЛОГІСТИКА» дохід [PERSON] водія автотранспортних засобів, за період з 01.03.2025 по 28.02.2026 склав 549957, 50 грн (а.с.70). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.73). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини. Частини 1-3 ст. 181 СК України передбачають, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Ураховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 184 СК розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як з`ясовано судом, розмір аліментів, які стягувались з відповідача на утримання їхньої спільної з позивачем дитини визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн щомісячно, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону. Сторона відповідача заперечує щодо зміни розміру аліментів, зокрема, вказує, що у разі задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 від усіх видів заробітку (доходу), загальний фінансовий внесок відповідача у забезпечення дитини буде суттєво перевищувати внесок позивачки, така ситуація призведе до дисбалансу у виконанні батьківських обов`язків, оскільки внесок одного з батьків суттєво перевищуватиме внесок іншого; сума коштів, що сплачуються відповідачем, істотно перевищуватиме обсяг фактичних витрат на дитину; на утриманні відповідача перебувають: дружина, малолітня дитина, з якою він проживає однією сім`єю, окрім цього, відповідач змушений надавати матеріальну допомогу своїм батькам похилого віку, які є пенсіонерами та потребують додаткових витрат у зв`язку зі станом здоров`я. За вказаних обставин просить суд визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] у розмірі 1/16 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] . На вказане суд повідомляє наступне. Так, згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно правової позиції висвітленої в постанові Верховного Суду у справі №565/2071/19 від 16 вересня 2020 року, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного. Водночас, фактичний розмір сплати аліментів залежить від низки факторів, якщо дохід відповідача вищий, сума аліментів може перевищувати витрати, які несе позивач, при цьому суд враховує обставину проживання спільної дитини з позивачем та перебування на утриманні позивача ще однієї дитини [PERSON] [INFO] , тато якої помер [INFO] . Принцип рівності передбачає обов`язок кожного з батьків брати участь в утриманні дитини в межах своїх фінансових можливостей, як того вимагає ст. 182 СК України. Щодо вказівки на те, що сума коштів, що сплачуються відповідачем, істотно перевищуватиме обсяг фактичних витрат на дитину, через високі доходи відповідача, суд роз`яснює, що дитина має право користуватися благами, які відповідають реальному достатку її батька. Як видно із долученої довідки про доходи, виданої ТзОВ «АГРОЛОГІСТИКА» дохід [PERSON] водія автотранспортних засобів, за період з 01.03.2025 по 28.02.2026 склав 549957, 50 грн (а.с.70). Таким чином, доходи відповідача та стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частки не перевищуватиме законодавчо встановлений максимально дозволений розмір аліментів, а саме десять прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, згідно п. 4 ч. 1 ст. 161 СК України, при цьому покликання представника відповідача на стягнення аліментів, які істотно перевищуватимуть обсяг фактичних витрат на дитину є голослівними та не підтверджені жодними доказами про фактичні витрати на утримання спільного сина позивача та відповідача. Суд надавши оцінку твердженням представника відповідача, щодо перебування на його утриманні дружини, малолітньої дитини, з якою він проживає однією сім`єю, та батьків похилого віку, які є пенсіонерами, вважає, що такі жодним чином не звільняють його від обов`язку повноцінного утримання дитини [PERSON] , [INFO] .. Вказане прямо підтверджується практикою Верховного Суду України у подібних правовідносинах, зокрема у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19, у якій суд зазначив, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Судом встановлено, що у відповідача є спільна із [PERSON] дитина [PERSON] [INFO] , проте перебування на утриманні ще однієї дитини не має бути спрямовано на неналежне забезпечення спільного сина позивача та відповідача та суперечитиме його інтересам. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, перебування на утриманні відповідача ще однієї дитини, не є безумовною підставою для меншого розміру аліментів, визначеного 183 СК України, про який просить стягувати позивач для їх спільної дитини. Представник відповідача стверджує, що відповідач надає матеріальну допомогу своїм батькам, які є пенсіонерами, проте останнім не надано жодних зобов`язальних документів, які б вказували утримання своїх батьків, також не подано жодних фінансових доказів понесення таких витрат: квитанцій на ліки, оплату послуг, медичних рахунків. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Беручи до уваги викладене, суд звертає увагу на те, що частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вказана стаття не містить будь-яких умов за яких одержувачу аліментів може бути відмовлено судом у способі стягнення аліментів. Вказане узгоджується із висновком ВС, викладеним у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18, згідно із яким спосіб стягнення коштів на утримання дитини визначається за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, позивач наділений абсолютним правом на зміну способу стягнення аліментів. Крім того, згідно правової позиції, викладеної у постанові ВС від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Тобто, зміна способу стягнення аліментів передбачає зміну їх розміру. Вирішуючи питання щодо зміни способу стягнення аліментів, суд вважає необгрунтованим запропонований представником відповідача розмір аліментів - 1/16 частини від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] та враховує, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, відтак суд доходить висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів та стягнення їх у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, оскільки така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Зважаючи на рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального утримання дитини, прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, який батьки повинні забезпечити дитині, потреби неповнолітнього сина, суд вважає наявність підстав для зміни розміру та способу стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що дасть можливість забезпечити достатні та належні умови для проживання дитини. Згідно із ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 23Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. За наведеного зміну розміру аліментів, слід рахувати із дня набрання рішенням законної сили. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1331,20 грн. Резолютивна частина рішення:

Outcome: approved