Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Представник позивачки, адвокат Козар Михайло Володимирович, звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] 02 вересня 2009 року уклала шлюб з [PERSON] , який зареєстрований у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 352. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Представник позивачки, зазначив, що сім`я позивачки розпалась остаточно, шлюбні відносини припинені, збереження шлюбу суперечить її інтересам, відновлення сімейних відносин є недоцільним. Посилаючись на вказані обставини, просить: розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 02 вересня 2009 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 352. Стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19.02.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не надав, повідомлявсь про розгляд справи шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомлення про вручення на адресу зареєстрованого місця його проживання. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 02 вересня 2009 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 352. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Спору щодо дітей немає, діти проживають разом з позивачкою. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Згідно ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад, позивач скористалась своїм правом та звернулась до суду з даним позовом, вважає, що примирення між сторонами не можливе, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзив не подав, будь яких інших заяв, клопотань від останнього не надходило. Враховуючи вищевикладене, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї є недоцільним, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, як це передбачено ст.112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи та підлягають задоволенню.

Outcome: approved