Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач посилається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та позичальником [PERSON] укладений договір позики № 744247 від 19 травня 2024 року, за умовами якого відповідач отримала позику у розмірі 3500 грн строком на 20 днів і зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти. [PERSON] не виконувала свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. 29 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладений договір факторингу № 291024, за умовами якого право вимоги до відповідачки за договором № 744247 від 19 травня 2024 року перейшло до позивача. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 744247 від 19 травня 2024 року у загальному розмірі 11 550 грн, у тому числі: тіло кредиту 3500 грн, проценти 1050 грн, пеня 7000 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп, на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Відповідач не скористалася правом на подання відзиву, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як визначено статтями 11-12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. З матеріалів справи видно, що між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» та позичальником [PERSON] укладений договір позики № 744247 від 19 травня 2024 року, за умовами якого відповідач отримала позику у розмірі 3500 грн строком на 20 днів і зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за фіксованою ставкою 1,5 відсотка в день. Пунктом 18 договору позики передбачено нарахування пені за неповернення суми позики у встановлений договором строк. (а.с.10-16) Довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтверджено перерахування коштів 19 травня 2024 року на суму 3500 грн відправником ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» на користь отримувача [PERSON] на картку [NUMBER] . (а.с.9) Як визначено статтями 512, 514, 516 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 29 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладений договір факторингу № 291024, за умовами якого право вимоги до [PERSON] за договором позики № 744247 від 19 травня 2024 року перейшло до позивача. (а.с.28-35) Згідно з розрахунком первісного кредитора заборгованість відповідача станом на 30 жовтня 2024 року складає 11 550 грн, у тому числі: тіло кредиту 3500 грн, проценти 1050 грн, пеня 7000 грн. (а.с.19-21) Проценти за користування кредитними коштами нараховувалися у розмірі, визначеному договором і у межах строку кредитування. Тому до позивача як до нового кредитора переходить право вимоги до відповідача за тілом кредиту 3500 грн та процентами 1050 грн. Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 7000 грн не підлягають задоволенню, оскільки неустойка нарахована у період дії в Україні воєнного стану. Наявність заборгованості відповідача за тілом кредиту та відсотками підтверджується матеріалами справи і нічим не спростовується. За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Суду не надано відомостей про погашення відповідачем існуючої заборгованості. Тому позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» підлягають частковому задоволенню. За змістом статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору 2422 грн 40 коп згідно платіжної інструкції № 106 від 24 лютого 2025 року. (а.с.1) Майнові вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, тому судові витрати на сплату судового збору у мінімальному розмірі, підтверджені належним чином, слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як визначено пунктом 1 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 4 від 02 грудня 2024 року адвокатом Боденко Алевтиною Анатоліївною надані ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» послуги щодо підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] . Вартість наданих послуг 7000 грн, витрачений час 4 години. (а.с.40-41) Зазначені послуги безпосередньо пов`язані з розглядом справи, оскільки надані адвокатом на стадії звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права. Заявлені позовні вимоги у розмірі 11 550 грн підлягають частковому задоволенню у розмірі 4550 грн, отже підлягає задоволенню 39 відсотків заявлених вимог. Пропорційно розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 7000 : 100 х 39 = 2730 грн.

Outcome: partial