Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач Виконавчий комітет Житомирської міської ради, який діє в інтересах дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , (далі-позивач) звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, на користь особи чи установи, яка буде здійснювати догляд за ними, починаючи з 10.06.2025 до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька у свідоцтві про народження дітей записані відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України. 06.05.2025 на підставі акту проведення оцінки рівня безпеки дітей у сім`ї, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , були вилучені із родини та влаштовані до КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради до вирішення подальшої їх долі. На підставі вироку Житомирського районного суду Житомирської області від 20.11.2024 у справі №276/1975/23, мати дітей [PERSON] знаходиться у місцях позбавлення волі у Водянській виправній колонії (№146), відповідно службою (управлінням) у справах дітей Житомирської міської ради було зроблено запит і одержано підтвердження щодо відбування покарання у їх виправній установі [PERSON] . Батька, [PERSON] , діти не знають, взагалі жодного разу не бачили, місце перебування його їм не відоме. В даний час, відповідно до наказу №43-С від 26.05.2025, діти взяті на облік в службі як такі, які залишились без батьківського піклування, та на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і влаштовані у патронатну сім`ю до встановлення їм статусу дітей, позбавлених батьківського піклування. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29.10.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та викликано сторони в засідання. 11.02.2026 від представника позивача [PERSON] до суду надійшло клопотання про виклик свідка [PERSON] , який є патронатним вихователем дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також у клопотанні представник позивача просить заслухати думку дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що думку малолітнього [PERSON] , [INFO] , заслуховувати не доцільно у зв`язку із станом його здоров`я (дитина навчається у спеціалізованому закладі). 11.02.2026 представник третьої особи Кравчук І.О. подала до суду висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , та рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №14 від 07.01.2026 «Про затвердження висновку щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] ». Згідно з протокольною ухвалою суду від 17.02.2026 клопотання представника позивача про виклик свідка [PERSON] та про заслуховування [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , задоволено; підготовче провадження у справі завершено та призначено розгляд справи по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, викладених у позові. Додатково пояснила, що до органу опіки та піклування з-за кордону надійшов телефонний дзвінок та повідомлено про дітей, які залишились без батьківського нагляду. Представники органу опіки та піклування виїхали на місце проживання дітей, діти відчинили двері. Було встановлено, що діти є переселенцями, переїхали з матір`ю з [PERSON] . Мати знаходиться в місцях позбавлення волі, батька вони не знають. Батьком діти вважали співмешканця матері. Крім дітей був дідусь, якому була потрібна медична допомога. 6 травня діти були вилучені та поміщені у лікарню. У подальшому дітям був наданий статус таких, що позбавлені батьківського піклування. На даний час діти перебувають у патронатній сім`ї. [PERSON] має вади слуху та навчається у спеціалізованому закладі. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що працює патронатним вихователем та у його сім`ю поміщено трьох дітей. За час перебування дітей у його сім`ї, батько дітей не приїжджав. При спілкуванні з дітьми вони повідомили, що ніколи батька не бачили та не знають його, також сказали, що мати зареєструвала з ним шлюб за гроші. У судовому засіданні, за участю психолога [PERSON] , була проведена бесіда з неповнолітніми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , повідомила, що батька ніколи не бачила, про нього взагалі не знала. Мама іноді говорила про якогось чоловіка. Старшу сестру звати [PERSON] , у не по-батькові « [PERSON] ». [PERSON] дізналась, яке у неї по-батькові, нещодавно, раніше вважала, що її також по батькові « [PERSON] », свого свідоцтва про народження ніколи не бачила. Із сім`єю також проживав вітчим [PERSON] , [PERSON] вказала, що з вітчимом проживати не хоче. Про біологічного батька у сім`ї ніколи не згадувалось. [PERSON] , [INFO] , повідомила, що батька не знає, ніколи його не бачила, їй про нього нічого не відомо, з сім`єю ніколи не проживав. Про своє по-батькові [PERSON] дізналась роки два тому. До 2022 року сім`я проживала у складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , мами та вітчина [PERSON] . З вітчимом сім`я проживала років 10, можливо більше. Стосовно [PERSON] з мамою ніколи не розмовляла, їй тільки відомо про фіктивний шлюб. Суд, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Як вбачається із змісту Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" суд роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7, 8). Як вбачається з копій витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 123, 133, 135 СК України, відомості про батьків [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до статті 133 СК України (а.с. 9, 10, 11). Заочним рішенням Джержинського міського суду Донецької області від 02.03.2017 у справі №225/7131/16-ц, шлюб, зареєстрований 15.05.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області за актовим записом №172, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с. 25). Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 20.11.2024, [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.111, ч. 2 ст. 436-2 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна. Вирок набрав законної сили 27.02.2025 (а.с. 27-63). Згідно з повідомленням Державної установи «Водянська виправна колонія (№146)», [PERSON] з 04.08.2023 утримувалась в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№108)», з 24.03.2025 відбуває покарання в Державній установі «Водянська виправна колонія (№146)». Кінець строку покарання - 03.08.2038 (а.с. 24). Зі змісту акту обстеження умов проживання від 06.05.2025, який було проведено за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що обстеження умов проживання було проведено на підставі телефонного дзвінка сестри [PERSON] з Польщі щодо її брата та сестер, які залишились без батьківського піклування. Встановлено, що житло орендоване по договору. Наявні усі побутові зручності, речі першої необхідності, місце для сну та відпочинку, речі за розміром та сезоном. За цією адресою проживають: [PERSON] , [INFO] , дідусь, пенсіонер, ВПО (викликано швидку допомогу, діда госпіталізовано), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Діти ВПО, залишились без піклування батьків, мати перебуває у місцях позбавлення волі, батька діти не знають, з їх слів у матері був фіктивний шлюб. Родичів та знайомих не мають, лише мають рідну сестру [PERSON] , яка у Польщі. Зі слів дітей, за ними протягом останніх двох років догляд здійснював чоловік мами [PERSON] , якого два дні тому мобілізували (а.с. 15). Згідно з повідомленням КП «Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка» Житомирської міської ради від 07.05.2025 №1050, 06.05.2025 о 19:00 год до педіатричного відділення були доставлені діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які були доставлені бригадою швидкої медичної допомоги у супроводі представників служби (управління) у справах дітей (а.с. 16). За змістом листа Житомирського міського центру соціальних служб міської ради №994/01-25 від 22.05.2025, який наданий службі (управлінню) у справах дітей Житомирської міської ради на лист щодо надання психологічної допомоги вилученим дітям, які перебувають у складних життєвих обставинах, встановлено, що в медичній установі було відвідано дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Під час візиту діти підтримували з фахівцями розмову: розповідали про себе, про обстеження, які пройшли, про перебування у медичному закладі, розповіли про свою родину (матір, батька, вітчима, дідуся), а також про ймовірні причини потрапляння їх до медустанови. Зі слів дітей з`ясовано, що у лікарні вони почуваються добре, настрій на момент відвідування перемінний. З одного боку діти задоволені безпечними умовами, добрим ставлення працівників різних структур, з іншої сторони діти схвильовані перебуванням дідуся в лікарні, мобілізацією до лав ЗСУ вітчима та невизначеністю щодо свого майбутнього. Медичними працівниками було організовано для дітей окрему палату, забезпечено комплексний медичний огляд та харчування, створено комфортні умови їх перебування у лікарні, вжито санітарно-гігієнічних заходів (а.с. 17-18). Наказом начальника служби у справах дітей Житомирської міської ради №43-С від 26.05.2025, дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , взято на первинний облік дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, служби (управління) у справах дітей міської ради, як дітей, які залишились без батьківського піклування (а.с. 19). Із висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №14 від 07.01.2026, зокрема, вбачається, що батько дітей [PERSON] з сім`єю ніколи не проживав, діти його не знають, жодного разу не бачили, його місце перебування невідоме, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав. На підставі наведених вище фактів, виходячи з інтересів дітей, виконавчий комітет Житомирської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 104). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Як визначено ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07.12.2006 Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. З досліджених судом матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківським обов`язками щодо дітей. Батько дітей з сім`єю ніколи не проживав, діти його не знають, жодного разу не бачили, його місце перебування невідоме, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав, дітьми ніколи не цікавився. [PERSON] не вживає заходів для забезпечення дітям нормальних та гідних умов життя, створення атмосфера затишку і любові, у якій повинні зростати діти, та яка необхідна для їх нормального розвитку, становлення їх особистостей та самосвідомості, а також для забезпечення умов для отримання належної освіти. На підставі вищенаведеного, враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків, що підтверджено матеріалами справи та жодним чином не спростовано, суд приходить висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей, оскільки позбавлення батьківських прав відповідача буде в повній мірі відповідати інтересам самих дітей, їх безпеці, належному догляду та вихованню. Згідно з п.1 ч.1 ст.167 СК України особа, позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Разом з тим, суд зауважує, що у разі зміни поведінки відповідача та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав, [PERSON] має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, що відповідає положенням ст. 169 СК України. Згідно із ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, що передбачено ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннямит ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 згаданого закону встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей, покладається на батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку для кожної дитини, до їх повноліття. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову в інтересах дітей про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2422,40 грн, який підлягав сплаті при поданні позову за дві вимоги немайнового та майнового характеру.

Outcome: approved