Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитними договорами №747416238 від 26.06.2021 року в розмірі 17 355, 00 грн., №02903-02/2021 від 06.02.2021 року в розмірі 17 000, 00 грн, №1729358 від 09.02.2021 року в розмірі 10 413, 57 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Представник відповідача адвокат Кіреєв В.В. подав до суду візив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, вказував, що оскільки позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено матеріалами позовної заяви та доданими до неї документами наявність у відповідача [PERSON] на момент звернення Позивача до суду обов`язку повертати кредит (позику) за вищезазначеними кредитними договорами позивачу ТОВ «ФК «ЄАПБ», тому відсутність порушених прав, свобод та законних інтересів Позивача з боку Відповідача є підставою або для відмови судом у задоволенні позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Разом з тим, якщо суд дійде висновку щодо наявності у відповідача [PERSON] зобов`язання сплати заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», тому обставини які вказані у відзиві вважав, що будуть підставою для часткового задоволення вказаного позову шляхом стягнення з відповідача на користь Позивача суми заборгованості за кредитними договорами у розмірі 15 395,50 грн. Представник відповідача подав до суду відповідь на відзив, вказува, що у чинному законодавстві України відсутні норми, які зобов`язують Позивача направляти Відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги за Кредитним договором, а тим паче мати письмове підтвердження відправлення чи отримання Відповідачем такого повідомлення. З огляду на викладене у відповіді на відзив просив позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Кіреєв В.В. подав до суду заперечення, в яких зазначав, що в довідках наданих позивачем у відповіді на відзив не зазначено призначення платежу, зокрема: не зазначено, що ці кошти мають бути перераховані отримувачу саме за Договором позики № 1729358 від 09.02.2021. Просив відмовити у повному обсязі в задоволенні позовних вимог за позовом з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості Представник позивача в прохальній частині відповіді на відзив просив суд розглянути справу без участі сторони позивача. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Судом встановлено, що 26.06.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №747416238 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 8 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. П. 1.7. встановлено, що кредитна лінія надається строком на 25 днів. Згідно п.1.3 якого кредитодавець надав позичальнику перший транш за договором в сумі 5000, 00 грн. одразу після укладання договору. Загальна сума кредиту за вищевказаним договором складається з сум кредиту (траншів), отриманих протягом всього строку дії договору (п. 1.5 Договору). Згідно Розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що [PERSON] 25.08.2021 були сплачені за Кредитним договором № 747416238 від 26.06.2021 грошові кошти у розмірі 5000 грн. за тіло кредиту та 6 145, 00 грн. за відсотки (зазначено у вертикальні графі даного Розрахунку «Тіло/ Сплачено», «проценти/ Сплачено» у стрічці 25.08.2021, а також у стрічці «Всього»). У стрічці «Всього» до сплати не зазначено суму. Також, згідно Розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», [PERSON] 06.03.2023 були сплачені за Кредитним договором № 747416238 від 26.06.2021 грошові кошти у розмірі 5000 грн. за тіло кредиту та 12 355, 00 грн. за відсотки (зазначено у вертикальній графі даного Розрахунку «Тіло/ Сплачено», «проценти/ Сплачено» у стрічці 06.03.2023, а також у стрічці «Всього»). У стрічці «Всього» до сплати не зазначено суму. Згідно розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №747416238 від 26.06.2021 року [PERSON] має непогашену заборгованість в розмірі 17 355, 00 грн., з яких: 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 355, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 09.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечене агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №1729358. Договір позики укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором, про що свідчить п. 20 договору позики. Відповідно до п. 1 Договору позики, за цим договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківській рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату від суми позики. Також, п.п. 2.1. п.2 Договору позики встановлює, що сума позики складає 1500,00 грн. Згідно з п.п.2.2. п.2 Договору позики строк позики складає 30 днів. Відповідно до п.п. 2.3. п.2 процентна ставка 1,99 % на день. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем за договором позики №1729358 від 26.06.2021 року [PERSON] має непогашену заборгованість в розмірі 10 413, 57 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; ??6 413,57 грн. - сума заборгованості за відсотками. 06.02.2021 року між ТОВ «Фінасова компанія «Інвеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір №02903-02/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника. Згідно п. 1.1. кредитного договору №02903-02/2021, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Положеннями п. 1.2. кредит надається строком на 30 днів. Відповідно до п. 1.3. за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 365,0% відсотків річних від суми кредиту в розрахунку 1,00% відсотка на добу. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем за кредитним договором №02903-02/2021 від 06.02.2021 року [PERSON] має непогашену заборгованість в розмірі 17 000, 00 грн., з яких: 4500, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 500, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором-це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту)укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору(п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно довідки ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 11.10.2024, вбачається, що було успішна проведена транзакція 06.02.2021 року о 16:31:05 на суму 4 500 грн., номер карти [NUMBER] , номер транзакції 31262-18633-94014. Відповідно до платіжного доруучення від 26.06.2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало 5000,00 грн. [PERSON] згідно договору №747416238. Згідно довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 19.02.2026 №КД-000122149/ТНПП, вбачається, що 09.02.2021 року була проведена транзакція на суму 1 500 грн., номер карти [NUMBER] , [PERSON] . Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 19.02.2026 №КД-000122151/ТНПП, вбачається, що 15.02.2021 року була проведена транзакція на суму 2 500 грн., номер карти [NUMBER] , [PERSON] . До того ж, суд зазначає, що відповідач не заперечував факту отримання кредитних коштів від первісних кредиторів. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року (справа №372/223/17, провадження №61-10667св18) міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки, тощо. Крім того, у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі №569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) суд дійшов висновку, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Таким чином, під час розгляду справи встановлено, що первісні кредитори виконали свої зобов`язання за кредитними договорами №02903-02/2021 від 06.02.2021 року, №747416238 від 26.06.2021 року та договором позики №1729358 від 09.02.2021 року, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумах обумовлених договорами, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 513 ЦК України передбачає, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За вимогами ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно із ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. У постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №2-2035/11 викладено висновок, що тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.02.2022 року у справі №761/1543/20, від 23.02.2022, у постанові від 19.01.2022 року у справі №639/86/17, у постанові від 14.07.2021 року у справі №554/8549/15-ц. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 та 31 грудня 2020 року додатковою угодою №26 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, у відповідності до умов якого, ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступає ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимог, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за плату на умовах, визначених договором. Також на підтвердження переходу прав вимоги надано витяг з реєстру прав вимоги №14 від 25.08.2021 року за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, у відповідності до якого ТОВ «Таліон Плюс» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрах прав вимог. На виконання Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало ТОВ «Таліон Плюс» 2 788 668, 73 грн., про що свідчить Платіжна інструкція № 19474 від 10.03.2023 року. Також на підтвердження переходу прав вимоги надано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 19092024 від 19.09.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №747416238 від 26.06.2021 року в розмірі 17 355, 00 грн., з яких: 5 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 355, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, 21.09.2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Додаткову угоду №5 до Договору факторингу № 14/06/21 , відповідно до умов якої право грошової вимоги за договором позики №1729358 від 09.02.2021 р., укладеним між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». На виконання Додаткової угоди №5 до Договору факторингу № 14/06/21, ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 3 527 569, 82 грн., про що свідчить Платіжна інструкція № 17494 від 22.09.2021 року. Також на підтвердження переходу прав вимоги надано акт прийому-передачі Реєстру Боржників від 21.09.2021 року за Договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року. Відповідно до реєстру боржників №5 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №1729358 від 09.02.2021 року в сумі 10 413, 57 грн., з яких: 4000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; ??6 413,57 грн. - сума заборгованості за відсотками. 30.11.2021 року між ТОВ «Фінасова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30112021-1, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №02903-02/2021 від 06.02.2021 року, укладеним між ТОВ «Фінасова компанія «Інвеструм» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». На виконання Договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало ТОВ «Фінасова компанія «Інвеструм» 1 407 498, 60 грн., про що свідчить Платіжна інструкція № 17764 від 02.12.2021 року. Також на підтвердження переходу прав вимоги надано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 30112021-1 від 30.11.2021 року. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу№ 30112021-1 від 30.11.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги за кредитним договором №02903-02/2021 до Відповідача в сумі 17 000, 00 грн., з яких: 4500, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 500, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0, 00 грн. - сума заборгованості за пенею. Отже, вищенаведені докази підтверджують виникнення у позивача права вимоги до відповідача за кредитними договорами №02903-02/2021 від 06.02.2021 року, №747416238 від 26.06.2021 року та договором позики №1729358 від 09.02.2021 року. Позивач зазначав, що відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані кредити в строки, передбачені Кредитними договорами, а після відступлення позивачу прав грошових вимог до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. Водночас, з моменту отримання прав вимоги до відповідача, позивач вказував на те, що ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Доводи відповідача про те, що у кредитних договорах чітко встановлено строк дії договору, тому відсутні підстави для стягнення процентів за користування кредитом, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору частково не заслуговують на увагу та спростовується матеріалами справи, оскільки у кредитному договорі №02903-02/2021 від 06.02.2021 року у п.4.3. сторонами погоджено нарахування процентів за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договорів. Разом з тим, позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявлена вимога до [PERSON] за Кредитним договором № 02903-02/2021 від 06.02.2021 у загальному розмірі 17 000 грн (4500 грн сума кредиту та 12 500 грн сума процентів за користування кредитом), проте кредитором нараховано проценти за період з 06.02.2021 по 29.11.2021, що становить 296 днів. Враховуючи наведене, суд здійснює перерахунок процентів, які підлягають стягненню з відповідача за кредитним договором №02903-02/2021 від 06.02.2021 року з 06.02.2021 року на користь позивача за ставкою 1 % в день що складає 4 050, 00 грн. (4500,00 х 1 % = 45,00 х 90 = 4 050, 00 грн.). Разом з тим, суд робить висновки в частині стягнення тіла кредиту та нарахованих відповідачу процентів за договором позики №1729358 від 09.02.2021 року. Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження №14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першоїстатті 1048 ЦК Українипро щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК України. Встановлено, що відповідно до умов договору позики №1729358 від 09.02.2021 року, ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надало [PERSON] позику в розмірі 1500 грн., строком на 30 днів, з фіксованою базовою процентною ставкою в розмірі 1,99%в день. Додаткових договорів щодо продовження строку дії договору №1729358 від 09.02.2021 року між сторонами не укладалось. Разом з тим, позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» заявлена вимога до [PERSON] за Договором позики № 1729358 від 09.02.2021 у загальному розмірі 10 413,57 грн (4000 грн сума позики та 6413,57 грн сума процентів за користування позикою), що не відповідає фактичному розміру тіла кредиту за цим Договором позики (1500 грн сума позики). Хоча представником позивача було подано довідку ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 19.02.2026 №КД-000122149/ТНПП, та довідку ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 19.02.2026 №КД-000122151/ТНПП, з яяких вбачається, що 09.02.2021 року та 15.09.2021 року були проведені транзакції на загальну суму 4000 грн., номер карти [NUMBER] , [PERSON] , проте не зазначено, що ці кошти мають бути перераховані отримувачу саме за Договором позики № 1729358 від 09.02.2021. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики № 1729358 від 09.02.2021 року за тілом кредиту у розмірі 1 500, 00 грн., розраховуючи проценти, які підлягають стягненню з відповідачки за вказаним договором позики, суд виходить із того, що проценти нараховуютьсяв розмірі 1,99% від суми позики (1500 грн.) за 30 днів позики, тому загальний розмір процентів становить 895,50 грн. Щодо кредитного договору №747416238 від 26.06.2021 року, суд зазначає наступне. Оскільки з наданого первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» розрахунку заборгованості, вбачається, що [PERSON] 25.08.2021 були сплачені за Кредитним договором № 747416238 від 26.06.2021 грошові кошти у розмірі 5000 грн. за тіло кредиту та 6 145, 00 грн. за відсотки (зазначено у вертикальні графі даного Розрахунку «Тіло/ Сплачено», «проценти/ Сплачено» у стрічці 25.08.2021, а також у стрічці «Всього»). У стрічці «Всього» до сплати не зазначено суму. Також, згідно Розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс», [PERSON] 06.03.2023 були сплачені за Кредитним договором № 747416238 від 26.06.2021 грошові кошти у розмірі 5000 грн. за тіло кредиту та 12 355, 00 грн. за відсотки (зазначено у вертикальній графі даного Розрахунку «Тіло/ Сплачено», «проценти/ Сплачено» у стрічці 06.03.2023, а також у стрічці «Всього»). У стрічці «Всього» до сплати не зазначено суму. З викладеного у суду виникають сумніви щодо наявності взагалі заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 747416238 від 26.06.2021, оскільки належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, стороною позивача ж було подано розрахунки заборгованості щодо кредитного договору №747416238 від 26.06.2021 року попередніх кредиторів, з яких вбачається, що відповідачем було погашено заборгованість. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених поданими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та з урахуванням вищевикладеного, суд стягує з [PERSON] на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №02903-02/2021 від 06.02.2021 року у розмірі 8 550, 00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 500, 00 грн, заборгованості за процентами у розмірі 4 050, 00 грн., за договором позики № 1729358 від 09.02.2021 року у розмірі 2 395, 50 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 500, 00 грн, заборгованості за процентами у розмірі 895, 50 грн., а всього заборгованість у розмірі 10 945, 50 грн. Відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову-на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позовні вимоги позивача були задоволенні частково, тобто задоволено стягнення заборгованості у сумі 10 945, 50 грн. замість 44 768, 57 грн., тож судові витрати слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже з [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 740, 32 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial