Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У січні 2026 року ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором № 2109425093091 від 04.04.2021 в розмірі 38 476,20 грн, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 13 000,00 грн. Позов мотивовано тим, що 04.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір № 2109425093091, за умовами якого відповідач отримав без конкретної споживчої цілі суму погоджену сторонами в заяві-анкеті, що становить 3 000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. 01.12.2021 було укладено договір № 1-12, відповідно до якого товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 2109425093091, боржником за яким є [PERSON] . У подальшому, 10.01.2023 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» на підставі договору № 10-01/2023 відступило право вимоги за вищезазначеним договором до відповідача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Згідно з розрахунком заборгованості станом на день формування позовної заяви, відповідач має заборгованість за договором № 2109425093091 від 04.04.2021 у розмірі 38 476,20 грн, з якої: заборгованість за основними зобов`язаннями - 3 000,00 грн; заборгованість за процентами - 35 476,20 грн. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 19.01.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін проводиться за її клопотанням, яке вона може подати в строк для подання відзиву на позов. У встановлений судом строк відповідачем, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, не надано відзиву на позов без поважних причин, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 2 статті 191 ЦПК України. Зважаючи на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні та незначну складність спору, суд не вбачає підстав для проведення судового засідання, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 04.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг № 2109425093091 «Стандартний». Так, за умовами пункту 1.1 вказаного договору товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на визначену і погоджену сторонами в заяві-анкеті кредит за договором в розмірі 3 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Кредит надається на строк, зазначений в заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту (пункти 1.2, 1.3 договору). Згідно з пунктом 1.4 договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми в такому розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4. в); Із положень пунктів 1.4.1, 1.4.2 вбачається, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати; в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. При цьому, сторони погодили, що граничний строк кредитування (строк дії договору) становить 1 рік (пункт 1.9 Договору). Згідно з пунктом 4.1. Договору про надання фінансових послуг № 2109425093091 невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті: smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua. Позичальник підтвердив, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, у тому числі інформацію, що міститься у частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; отримав підписаний сторонами екземпляр договору, графік платежів, паспорт кредиту; ознайомлений з умовами Закону України «Про захист прав споживачів», повідомленням суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані та правилами; отримав кредит не на споживчі цілі; інформація надана товариством з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (пункт 4.9 Договору). ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором, що підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» від 02.10.2025 (а.с. 56 зворот). У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань за договором про надання фінансових послуг від 04.04.2021 № 2109425093091, за твердженням позивача, відповідач станом на 10.01.2023 має заборгованість у сумі 52 742,40 грн, з яких: заборгованість за кредитом 3 000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 49 742,40 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 38 476,20 грн, яких: заборгованість за кредитом 3 000,00 грн, заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 35 476,20 грн. Норми права, які були застосовані судом Статтею 6 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, загальні правила щодо форми договору визначено у статті 639 Цивільного кодексу України, згідно з якою: - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; - якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; - якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Крім цього у ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Мотивована оцінка і висновки суду З урахуванням наведеного, а саме, що договір про надання фінансових послуг 04 квітня 2021 року укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За положеннями ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 01 грудня 2021 року первісний кредитор за договором про надання фінансових послуг № 2109425093091 від 04 квітня 2021 року, укладеного з позичальником [PERSON] , ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (клієнт) уклало договір факторингу №1-12 з ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор) (а.с. 8-17). Згідно з п. 2.1 цього договору клієнт первісний кредитор, зобов`язувався відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60 183 678,63 грн, а фактор зобов`язувався, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг. Відповідно до п. 6.1.4 право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту приймання-передавання Реєстру боржників (додаток № 2), який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Також згідно із п. 7.1 договору факторингу сторони домовились, що розмір фінансування за реєстром боржників складає 5 535 543,12 грн. Відповідно до витягу з Додатку №3 (реєстр боржників) до договору факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року клієнт відступив факторові право вимоги до боржника [PERSON] , номер в реєстрі 25858, номер договору 2109425093091, заборгованість за тілом кредиту - 3 000 грн, заборгованість за відсотками 21 210,00 грн, загальна сума заборгованості становить 24 210,00 грн (а.с. 18-20). Також умовами договору факторингу від 01 грудня 2021 року (пункт 2.5.) передбачено право фактора здійснити наступне відступлення права вимоги будь-якій третій особі та здійснити нарахування та стягнення процентів з дати відступлення прав вимоги за договорами фінансових послуг (пункт 2.3), тобто здійснити нарахування за умовами договору з моменту переходу права і за період, що може настати, у разі невиконання зобов`язань боржником без передачі фактору права майбутньої вимоги. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) шляхом продажу права вимоги, визначені у даному договорі, належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та умовах, визначених цим договором права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1, №3 до цього договору (надалі також Реєстр боржників) (а.с. 23-35). Зокрема згідно з реєстром боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (Додаток за №3) до позивача у справі, яка переглядається, перейшло право вимоги до [PERSON] (номер в реєстрі 20175) за кредитним договором №2110251731807 в загальній сумі 52 742,40 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3 000 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 49 742,40 грн (а.с. 36-38). Враховуючи наведені положення закону та зміст долучених позивачем договорів факторингу, про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, реєстрів боржників, колегія суддів приходить до переконання, що позивач належними та допустимими доказами довів, що набув право вимоги до відповідача за договором №2110251731807 від 04 квітня 2021 року. Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 тощо. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту набуття права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», а в подальшому ТОВ «Коллект Центр» до відповідача за кредитним договором позивач надав копії відповідних документів - договорів факторингу, про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, виписок з реєстрів прав вимоги та боржників, копію платіжного доручення щодо перерахування оплати за договором факторингу від 01 грудня 2021 року. За таких обставин, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2110251731807. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до п. 1.1 договору позичальник зобов`язується здійснити повернення кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з умовами цього договору. Позичальник [PERSON] свої зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу ч. 2 ст. 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з долученим позивачем розрахунком заборгованості, позивач вимагає стягнення з відповідача окрім 3 000 грн неповернутої суми кредиту, заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 04 квітня 2021 року до 03 квітня 2022 року в зменшеній сумі 38 476,20 грн. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, що здійснений первісним кредитором ТОВ «Служба миттєвого кредитування», на момент передачі ним права вимоги у відповідача за умовами договору про надання фінансових послуг утворилася заборгованість за основним боргом у розмірі 3 000 грн та заборгованість за відсотками у сумі 21 210,00 грн, а всього - 24 210,00 грн (а.с. 56-1-57). Втім, позивач заявив також вимоги про стягнення додатково нарахованих фактором процентів після 01 грудня 2021 року (дня передачі грошової вимоги, платіж за якою настав) до 04 квітня 2022 року, що суперечить предмету договору факторингу. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором у розмірі, визначеному первісним кредитором станом на 01 грудня 2021 року: у загальному розмірі 24 210,00 грн, який складається з 3 000 грн заборгованості за тілом кредиту та 21 210 грн грн заборгованості за процентами за користування кредитом. Витрати на професійну правничу допомогу Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 13 000,00 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правової допомоги були надані такі документи: 1) договір № 01-07/2024 від 01.07.2024 між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС»; 2) заявка на надання юридичної допомоги № 2020 від 03.11.2025; 3) витяг з акту № 16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 відповідно до якої були надані такі послуги: 1) надання усної консультації з вивченням документів 4000 грн (2000 грн за годину); 2) складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду9000 грн (3000 грн за годину); 4) прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений рішенням загальних зборів № 01-11/2023 від 01.11.2023. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд вважає, що надані документи є належними та допустимими доказами, які підтверджують факт понесення позивачем витрат, що пов`язані з наданою правничою допомогою адвокатом. При цьому, щодо суми (вартості) понесених витрат суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial