Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення 26 193 грн. 59 коп. боргу за кредитним договором з підстав невиконання його умов. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.03.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9673477 на суму 5 460,00 грн. Відповідач приєдналась до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 23532, що відповідно до вимог законодавства визнається належним та допустимим способом підтвердження волевиявлення сторони на укладення правочину. Після вчинення акцепту позичальником, кредитодавцем на кредитний договір накладено кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи із кваліфікованою електронною позначкою часу. Зазначений порядок підтверджується положеннями кредитного договору та довідкою про ідентифікацію. З огляду на викладене, позивачем доведено факт укладення кредитного договору між первісним кредитором та відповідачем. На виконання умов кредитного договору, 15.03.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН" на платіжну картку № 5168-74XX-XXXX-4545 (що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН" з відміткою та додатком до нього. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором до позивача. 25.11.2024 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договорам. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить 26 193,59 грн., яка складається з: 5 117,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 21 076,59 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. З урахуванням викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за договором № 00-9673477 від 15 березня2024 року у сумі 26193,59 грн. та понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422, 40 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн. 04 грудня 2025 року заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області було задоволено позовні вимоги та стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» 26 193 грн. 59 коп. заборгованості за кредитним договором, 2422 грн. 40 коп. судового збору та 7000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 35 615 (тридцять п`ять тисяч шістсот п`ятнадцять) грн. 99 коп. 07 січня 2026 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 20 лютого 2026 року заяву було задоволено, заочне рішення від 04 грудня 2025 року скасовано та справу призначено до судового розгляду. Представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» у судове засідання не з`явився, в позові просив суд розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що стягнення заборгованості за кредитним договором за позовом ТОВ «ФК «Ейс», не визнає. Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду не подала, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань. 15 березня 2023 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-9673477 у формі електронного документа з використанням електронного підпису сторін. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту 5200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Строк дії кредитної лінії: 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування 10 березня 2025 року. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка складає 2,47 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Знижена процентна ставка становить 0,25 %. Комісія за надання кредиту у розмірні 5,00% від суми кредиту, що складає 260,00 грн. Згідно пункт 5.3.2. Договору, якщо сума кредиту за цим Договором не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, то ця сума погашає вимоги Кредитодавця: 1.погашення прострочених процентів за користування Кредитом (якщо про строчка буде мати місце; 2.погашення нарахованих строкових процентів за користування Кредитом; 3.сплата штрафів, передбачених цим Договором; 4. Сплата комісії за надання кредиту відповідно до цього Договору (у разі наявності);5. Погашення простроченої заборгованості Сумою Кредиту (якщо прострочення буде мати місце); 6.погашення строкової заборгованості за сумою Кредиту. З чого слідує, що платежі, які є недостатніми для повного погашення заборгованості, розподіляються Кредитором у відповідності до встановленої Договором черговості. [PERSON] шляхом накладання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 23532, підтвердила факт ознайомлення із запропонованими в договорі умовами кредитування. Електронний одноразовий ідентифікатор [PERSON] відправлено позичальнику 15.03.2024 о 13:05:30 на номер телефону відповідача: [NUMBER] та введено ним 15.03.2024 о13:05:50, що підтверджується довідкою про ідентифікацію та договором кредитної лінії №00-9673477. Введення відповідачем одноразового ідентифікатора є підписанням договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 06.11.2025, на ім`я [PERSON] банком була емітована платіжна картка № [NUMBER] та на картковий рахунок цієї платіжної картки [PERSON] , 15.03.2024 були зараховані кошти у сумі 5200,00 грн. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №00-9673477 від 15.03.2024, заборгованість [PERSON] за період 25.11.2024- 01.10.2025 складає - 26193,59 грн., а саме: 5117,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту та 21076,59 грн. прострочена заборгованість за процентами. Отже, первісний кредитор ТОВ «МАКС КРЕДИТ» свої зобов`язання надати грошові кошти [PERSON] виконав в повному обсязі. Всупереч умов договору № №00-9673477 від 15.03.2024, [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість. 25.11.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та позивачем укладено Договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників б/н від 25.11.2025 за договором факторингу № 25112024-МК/Ейс від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26193,59 грн. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 вказаного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Також ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частиною 1 ст.1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тобто до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредиторові у зобов`язанні, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України ). Проте, відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості, а лише виписку АТ КБ «ПриватБанк» щодо картки [NUMBER] за період з 15.03.2024 по 04.08.2024 щодо коштів на загальну суму DB: -28 789,67 грн. та загальну суму CR:5174,00 грн., а також доказів, які підтверджують повернення Позичальником кредиту у повному розмірі та в строки, передбачені кредитним договором, зокрема, доказів, що спростовують правильність наданого Позивачем розрахунку заборгованості, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Крім того, суд звертає увагу, що загальна заборгованість у розмірі 26193,00 грн., яку позивач просить стягнути виникла (згідно детального розрахунку заборгованості) на час продажу кредиту станом на 25.11.2024, а остання дія за карткою [NUMBER] , датована 03.08.2024. Обставини справи свідчать про те, що позивач довів належними та достатніми доказами, що ТОВ «ФК «Ейс» набуло право вимоги до [PERSON] за договором № 25112024-МК/Ейс від 25.11.2024. Натомість відповідачем не доведено, що вона здійснювала дії щодо погашення кредиту. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач взятих на себе зобов`язань у строки, передбачені вищевказаним договором, належним чином не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією. Також, позивач надав докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн. Відтак з урахуванням вказаних норм закону та ураховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved