Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

У лютому 2026 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», через свого представника Кудіну А.В., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 01.10.2024 року № 1860704 в розмірі 25 555,49 грн, з яких: 5 399,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 355,50 грн сума заборгованості за відсотками; 10 800,00 грн сума заборгованості за пенею, а також судові витрати в розмірі 2 662,40 грн судового збору та 1 664,00 грн витрат, пов`язаних з розглядом справи (витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцем знаходження, забезпеченням доказів). На обґрунтування позову вказано, що 01.10.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено в договір про надання споживчого кредиту № 1860704, відповідно до якого відповідачка, шляхом перерахування на її банківський рахунок отримала грошові кошти у кредит, у розмірі 5 400,00 грн під зобов`язання їх повернути кредитору та сплатити проценти за користування кредитом. У зв`язку з невиконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань за вказаним Договором у неї виникла заборгованість в розмірі 25 555,49 грн, з яких: 5 399,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 355,50 грн сума заборгованості за відсотками; 10 800,00 грн сума заборгованості за пенею. 16.07.2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №1607-25, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту від 01.10.2024 року № 1860704 в розмірі 25 555,49 грн, з яких: 5 399,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 355,50 грн сума заборгованості за відсотками; 10 800,00 грн сума заборгованості за пенею. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 16 лютого 2026 року провадження у справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у позові просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином, проте в судове засідання не прибула, про причини неявки в судове засідання не повідомила, відзиву та будь-яких клопотань про відкладення судового засідання не подавала. Суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Крім того, враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на статтю 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. З матеріалів справи вбачається, що 01 жовтня 2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» в електронній формі. За умовами, визначеними у п. 1.2 Договору, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 5 400,00 грн (п. 1.3 Договору). Строк кредиту 360 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів. визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором, що є додатком № 1 до Договору (п.1.4 Договору). У п. 1.5 Договору визначено, що за користування кредитом нараховуються проценти у наступних розмірах та відповідно до наступних умов: підвищена процентна ставка 15% в день та застосовується за перший день користування кредитом; стандартна процентна ставка становить 3% в день та застосовується з другого дня користування кредитом (включно) до 30.10.2024 року включно. Знижена процентна ставка складає 1,8% в день та застосовується в період дії стандартної процентної ставки, якщо Споживач до 30.10.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою протягом періоду її дії до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача у період дії стандартної ставки здійснюється за стандартною процентною ставкою, на звичайних умовах, що передбачені цим Договором. Пільгова процентна ставка становить 0,75% в день та застосовується з 31.10.2024 року (включно) до останнього дня строку кредиту (включно). Відповідно до п. 1.7 Договору денна процентна ставка на дату укладення Договору складає: - 0,971% в день, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом періоду її дії; - 0,874% в день, якщо застосовано знижену процентну ставку протягом періоду її дії. Пунктами 1.8 - 1.10 Договору визначено, що загальні витрати на дату укладення Договору складають: 18 873,00 грн, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом періоду її дії; або 16 993,80 грн, якщо застосовано знижену процентну ставку, протягом періоду її дії. Орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 13 574,76% річних, якщо застосовано стандартну процентну ставку протягом періоду її дії; або 3 649,46% річних, якщо застосовано знижену процентну ставку, протягом періоду її дії. Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 24 273,00 грн, якщо застосовано стандарту проценту ставку протягом періоду її дії; або 22 393,80 грн, якщо застосовано знижену процентну ставку, протягом періоду її дії. За умовами п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п.п. 5.1 та п. 2) п.п. 5.5.1 п. 5.5 Договору визначено, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів. Допущення прострочення платежів, вказаних у Графіку платежів для Споживача може мати наслідки, зокрема необхідність сплати штрафу у розмірі та порядку, що визначені в п. 6.4 Договору. Зі змісту п. 6.4 Договору вбачається, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф у розмірі 540,00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 108,00 грн, починаючи з 5 дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Як вбачається з Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, сторони узгодили 12 періодичних платежів на загальну суму 22 393,80 грн. Договір та Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписано електронним підписом відповідачки одноразовим ідентифікатором: Т170, 01.10.2024 року об 11:19:40. Аналогічні умови кредитування визначено у Паспорті споживчого кредиту, з яким відповідачка ознайомилася до моменту укладення Договору про що свідчить її електронний підпис одноразовим ідентифікатором: Е364, 01.10.2024 року об 11:13:19. Факт отримання грошових коштів відповідачем, підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 11.08.2025 року № 20250811-825, згідно якого, 01.10.2024 року було здійснено переказ грошової суми в розмірі 5 400,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] . Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом, станом на 16.07.2025 року (на дату відступлення права вимоги), заборгованість відповідачки за кредитним договором складає 25 555,49 грн, з яких: 5 399,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 355,50 грн сума заборгованості за відсотками; 10 800,00 грн сума заборгованості за пенею. З матеріалів справи також вбачається, що 16.07.2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №1607-25, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за вищевказаним договором про надання споживчого кредиту від 01.10.2024 року № 1860704 в розмірі 25 555,49 грн, з яких: 5 399,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 355,50 грн сума заборгованості за відсотками; 10 800,00 грн сума заборгованості за пенею. Факт переходу до позивача права вимоги до відповідачки підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників від 16.07.2025 року, витягом з реєстру боржників від 16.07.2025 року та платіжною інструкцією від 18.07.2025 року № 739. Встановивши наведені вище обставини, суд керується наступним. Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з яким договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчених. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Проаналізовані судом докази дають підстави для висновку, що між відповідачкою [PERSON] та Первинним кредитором було укладено кредитний договір, де сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору. Як зі змісту самого договору так і зі змісту наведених вище правових норм, убачається дотримання сторонами договору кредиту певного алгоритму дій, супутніх підписанню договорів (документів) в електронному виді, що мало б відбутись лише за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачки. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини першої статті 1049 та статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В ході розгляду справи, судом за результатами дослідження всієї сукупності доказів встановлено докази, які підтверджують факт отримання відповідачкою грошових коштів за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» від 01.10.2024 року № 1860704, розміру отриманого кредиту, факту невиконання зобов`язань за кредитним договором відповідачкою, підстав виникнення заборгованості та її розміру. У рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. Відповідно до наведеного стандарту доказування у цивільних справах, надані позивачем докази наявної заборгованості у відповідачці за договором від 01.10.2024 року № 1860704 суд вважає достатніми, оскільки жодних обставин, що вказують на можливу не довіру зазначеним позивачем в позові обставинам не встановлено. Проте, суд не погоджується із нарахованою відповідачці пенею у розмірі 10 800,00 грн. Так, зі змісту пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який у подальшому був неодноразово продовжений Указами Президента України із затвердженням відповідними Законами України та діє безперервно до теперішнього часу. Оскільки договір про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» від 01.10.2024 року № 1860704 було укладено у 2024 році, тобто в період дії воєнного стану в Україні, що прямо забороняло проводити нарахування відповідачці пені за простроченим кредитом, то виходячи з цього, суд вважає, що підстави для стягнення з відповідачки пені відсутні. Щодо права вимоги позивача до відповідача. Згідно з частиною 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у № справі № 2-1055/11. Позивач належним чином обґрунтував право вимоги до відповідачки за договором про надання споживчого кредиту по продукту «Зручний» від 01.10.2024 року № 1860704, що підтверджується наданим договором факторингу, актом приймання передачі Реєстру Боржників та Витягом з Реєстру Боржників. Висновки суду за результатами судового розгляду справи. Встановивши наведене вище, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 01.10.2024 року № 1860704 в розмірі 14 755,49 грн, з яких: 5 399,99 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 355,50 грн сума заборгованості за відсотками. В задоволенні іншої частини позовних вимог позивача слід відмовити. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Підтверджені витрати сторін у даній справі складаються із суми судового збору сплаченого позивачем за звернення до суду в розмірі 2662,40 грн. Будь-яких інших понесених витрат позивача, зокрема, пов`язаних з розглядом справи (витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцем знаходження, забезпеченням доказів) судом не встановлено. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що витрати позивача у зв`язку із розглядом справи, які підлягають до стягнення з відповідачки на користь позивача складаються із витрат на сплату судового збору. Вирішуючи питання щодо розміру судового збору, який покладається на відповідачку у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача, суд виходить з наступного. Ціна пред`явленого позову складає 25 555,49 грн, а розмір задоволених позовних вимог складає 14 755,49 грн, тобто 57,7% від ціни позову. Таким чином, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки становить 1 536,20 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial