Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

I. Позиції учасників справи. У листопаді 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», звернулося до суду з позовом, згідно вимог якого просить стягнути з [PERSON] за надані послуги у розмірі 58 815,66 грн. та судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3028, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, які постачає ПАТ «Київтеплоенерго», проте свої зобов`язання по оплаті послуг централізованого опалення та постачання гарячої води не виконує неналежним чином. Так, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань перед ПАТ «Київтеплоенерго» у споживача утворилася заборгованість по оплаті послуг центрального опалення та постачання гарячої води, що і послугувало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позовну заяву, у яких просив відмовити у її задоволенні, посилаючись на те, що заборгованість за спожиті послуги ним була сплачена ще в 2025 році. На підтвердження своїх доводів надав до суду звіт про оплату з особистого кабінету позивача (my-cabinet) за особовим рахунком [NUMBER] (станом на березень 2026 року), з якого вбачається, що заборгованість, заявлена в позові, фактично погашена платежами, здійсненими у листопаді 2025 року та пізніше; довідку про оплату за комунальні послуги від 24 березня 2026 року, видану на сайті www.gerc.ua, яка підтверджує сплату за теплову енергію сум у розмірі 15 000 грн, 20 000 грн та 10 000 грн (разом 45 000 грн) саме за період, що охоплює позовні вимоги. II. Процесуальні дії та рішення суду. 03 листопада 2025 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано 04 листопада 2025 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 21 листопада 2025 року судом отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру з інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача фізичної особи. 24 листопада 2025 року ухвалою суду відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 25 березня 2026 року відповідач подав до суду заперечення на позовну заяву. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. III. Фактичні обставини справи. З 01.05.2018 року КОМУНАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (далі - Позивач) є виконавцем комунальних послуг, а саме: - з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ). - з 01.11.2021, у зв`язку із зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). Позивачем, на виконання вимог чинного законодавства, на своєму веб-сайті оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/. Будинок за адресою: [ADDRESS] , в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. [PERSON] має задеклароване місце реєстрації/проживання за вказаною адресою. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, загальна сума позовних вимог позивача складає 58 815, 66 грн. Відповідно до звіту про оплату за період з січня 2025 року по грудень 2026 року, оформленого в особистому кабінеті клієнта на сайті КП ВО (Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» (my-cabinet), споживачем особового рахунку [NUMBER] було сплачено за послуги з надання теплової енергії у повному обсязі. Згідно довідки про оплату за комунальні послуги від 24 березня 2026 року, сформованої на сайті www.gerc.ua, за теплову енергію сплачено суми у розмірі 15 000,00 грн, 20 000,00 грн та 10 000,00 грн. за період, що охоплює позовні вимоги. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 156, 162 ЖК України, власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, що діяла до 01 травня 2019 року) та ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановленні договором або законом (пункт 1 частина третя статті 20 Закону), а обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором (пункти 1, 3 частина друга статті 21 Закону). Аналогічний обов`язок споживача щодо здійснення оплати житлово-комунальних послуг передбачений п. 5 ч. 2 ст. 7 чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно із ст. 67 Житлового кодексу України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно вносити плату за обслуговування і ремонт будинку, плату за найм чи оренду квартири, комунальні та інші послуги. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до споживачів житлово-комунальних послуг відносяться індивідуальний та колективний споживачі. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, та закон покладає обов`язок доказування на сторони у справі. Відповідно до частини третьої ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Враховуючи вищенаведене, суд вважає докази, подані відповідачем про сплату заборгованості, належними, оскільки вони безпосередньо стосуються предмета доказування - факту оплати послуг, стану розрахунків за особовим рахунком № [NUMBER] та відсутності заборгованості, заявленої в позові. Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими судом, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за постачання теплової енергії та похідних від них вимоги, не підлягають задоволенню, оскільки на момент розгляду справи заборгованість, заявлена позивачем у позовній заяві, фактично погашена платежами відповідача, що підтверджується належними доказами. Крім того, позивач не надав суду актуального стану розрахунків, який би спростовував надані відповідачем докази. З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення основної заборгованості, інфляційних втрат, 3% річних та пені підлягають відмові в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed