Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Через систему «Електронний суд» ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1423-3672 від 19.07.2024 року у розмірі 5 000,00 грн та судових витрат. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.07.2024 року між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії №1423-3672, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 1 000,00 грн, строком на 365 днів, тобто з 19.07.2024 року до 18.07.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,50% в день (стандартна відсоткова ставка) протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору та в розмірі 1,18% в день (знижена відсоткова ставка) починаючи з 181 календарного дня з дати дії договору і до закінчення строку дії договору, а також комісії за видачу кредиту в розмірі 15,00% від суми виданого кредиту. Відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 20.01.2026 року виникла заборгованість в загальному розмірі 5 824,40 грн, з яких: 1 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 4 674,40 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 150,00 грн заборгованість за комісією. В той же час, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 000,00 грн, з яких: 1 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 4 000,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив не подав та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). 19.07.2024 року між сторонами укладено договір про відкриття кредитної лінії №1423-3672, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 1 000,00 грн, строком на 365 днів, тобто з 19.07.2024 року до 18.07.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01% в день (промо-ставка) протягом перших 14 календарних днів з дати укладення договору, в розмірі 1,50% в день (стандартна відсоткова ставка) з 15 до 180 календарного дня з дати укладення договору та в розмірі 1,18% в день (знижена відсоткова ставка) починаючи з 181 календарного дня з дати дії договору і до закінчення строку дії договору, а також комісії за видачу кредиту в розмірі 15,00% від суми виданого кредиту. Кредитний договір містить додатки у вигляді таблиць обчислення загальної вартості кредиту (графік за договором). Зазначені документи відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Крім того, відповідач ознайомлений з правилами відкриття кредитної лінії та паспортом споживчого кредиту, які нею теж підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. На підтвердження факту перерахування відповідачу 19.07.2024 року кредитних коштів у розмірі 1 000,00 грн позивачем надано квитанцію №2491459014 від 19.07.2024 року та довідку про перерахування суми кредиту за договором про відкриття кредитної лінії №1423-3672 від 19.07.2024 року, в яких зазначено, що видача коштів здійснювалася за допомогою системи LiqPay, платіж 2491459014; дата 19.07.2024 року, номер платіжної карти [NUMBER] , призначення платежу видача кредиту, сума 1 000,00 грн. За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконав, у зв`язку з чим станом на 20.01.2026 року виникла заборгованість в загальному розмірі 5 824,00 грн, з яких: 1 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 4 674,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом; 150,00 грн заборгованість за комісією. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 000,00 грн, з яких: 1 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 4 000,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Щодо нарахування відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне. Пунктом 5 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» внесені зміни до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», зокрема, доповнено ст. 8 частиною п`ятою наступного змісту: «5. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%». Крім того, зазначеним законом розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 такого змісту: «17. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%». Цей закон набрав чинності 24.12.2023 року. Отже, протягом перших 120 днів, тобто з 24.12.2023 року до 21.04.2024 року включно, максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів, тобто з 22.04.2024 року до 19.08.2024 року включно 1,5%, а з 20.08.2024 року 1% (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). З наданого розрахунку вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані позивачем за період з 19.07.2024 року до 18.07.2025 року, тобто в межах строку кредитування, визначеного договором. В той же час, відсотки за користування кредитом за період з 19.07.2024 року до 01.08.2024 року включно нараховувались в розмірі 0,01% в день (промо-ставка), за період з 02.08.2024 року до 14.01.2025 року включно 1,50% в день (стандартна відсоткова ставка) та за період 15.01.2025 року до 18.07.2025 року включно 1,18% в день (знижена відсоткова ставка). Враховуючи вище викладене, суд не погоджується з наданим позивачем розрахунком в частині нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки за період з 02.08.2024 року до 14.01.2025 року включно відсотки нараховувались в розмірі 1,50% в день та за період 15.01.2025 року до 18.07.2025 року включно 1,18% в день, що суперечить вищевказаним приписам Закону України «Про споживче кредитування», а тому нарахування відсотків повинно бути здійснено наступним чином: - за період з 19.07.2024 року до 01.08.2024 року включно (14 днів) нарахування відсотків за користування кредитом повинно здійснюватися з розрахунку 0,01% в день (промо-ставка), тобто 0,10 грн на день (1 000,00 грн х 0,01% : 100%), а тому сума відсотків за цей період становитиме 1,40 грн (0,10 грн х 14 днів); - за період з 02.08.2024 року до 19.08.2024 року включно (18 днів) нарахування відсотків за користування кредитом повинно здійснюватися з розрахунку 1,5% за кожен день користування кредитом, тобто 15,00 грн на день (1 000,00 грн х 1,5% : 100%), а тому сума відсотків за цей період становитиме 270,00 грн (15,00 грн х 18 дні); - за період з 20.08.2024 року до 18.07.2025 року включно (333 дні) нарахування відсотків за користування кредитом повинно здійснюватися з розрахунку 1% за кожен день користування кредитом (ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»), тобто 10,00 грн на день (1 000,00 грн х 1% : 100%), а тому сума відсотків за цей період становитиме 3 330,00 грн (10,00 грн х 333 дні). Відтак заборгованість відповідача за кредитним договором, в межах заявлених позовних вимог, станом на 20.01.2026 року становитиме: 1 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 3 601,40 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом (1,40 грн (нараховані та несплачені відсотки за період з 19.07.2024 року до 01.08.2024 року включно) + 270,00 грн ( нараховані та несплачені відсотки за період з 02.08.2024 року до 19.08.2024 року включно) + 3 330,00 грн (нараховані та несплачені відсотки за період з 20.08.2024 року до 18.07.2025 року включно)). Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, в межах заявлених позовних вимог, в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 000,00 грн та заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 3 601,40 грн, а всього 4 601,40 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з вищезазначених підстав. З огляду на ціну позову, яку зазначив позивач та вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1423-3672 від 19.07.2024 року в загальному розмірі 5 000,00 грн, судом задоволено 92,03% (4 601,40 грн х 100% : 5 000,00 грн). Відповідно до ст. 141 ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, пропорційно до задоволених вимог (92,03%), в розмірі 2 450,21 грн.

Outcome: partial