Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 97107798000 від 14 грудня 2020 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка уклала кредитний договір з АТ «УКРСИББАНК» і зобов`язалася виконувати умови договору, повернути кошти, сплатити відсотки за їх користування, але не виконала свого обов`язку з повернення кредиту, має заборгованість. 24 червня 2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та позивачем укладено договір факторингу № 212. Просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 30 259,03 грн, сплачений судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача у позові просить розглянути справу без його участі, проти заочного розгляду справи заперечень не надійшло. Відповідачка про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася судом своєчасно і належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак повторно не з`явилася в судове засідання, про причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань не направила. Відзив на позов до суду не надходив. За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. 27 січня 2026 року позовна заява, передана за підсудністю, надійшла до суду. Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 січня 2026 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 14 грудня 2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 97107798000. За умовами договору банк відкриває клієнту та обслуговує на умовах тарифного плану «Картка з лімітом «Шоппінг картка 55 grace» поточний рахунок. Банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит) на картковому рахунку клієнта, а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених договором-анкетою та правилами (п. 1.2 договору-анкети). Ліміт кредитування становить 30 000,00 грн, строк дії ліміту кредитування по 05 січня 2023 року, процентна ставка 55 % річних. Відповідачка ознайомилася з умовами договору та погодилася з ними. Кредитодавець умови договору виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту, що підтверджується випискою з рахунку, проте [PERSON] умови договору з повернення коштів та сплати процентів належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість. 24 червня 2021 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №212, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» відступило позивачу право вимоги до боржників, зокрема до відповідачки за договором № 97107798000 від 14 грудня 2020 року (запис № 203 в Реєстрі боржників до договору факторингу) на суму 30 259,03 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2 000,00 грн, заборгованість за процентами 6 000,00 грн, комісія 380,00 грн. Претензією від 04 листопада 2025 року позивач повідомив відповідачку про наявність заборгованості та необхідність її сплати. Кредитні кошти відповідачкою не повернуто. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору грошові кошти (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1ст. 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Приписами ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що відповідачка користувалася кредитними коштами, проте в повному обсязі та належним чином умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Така заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Встановлено, що на підставі договору факторингу від 24 червня 2021 року позивач набув права вимоги до відповідачки за кредитним договором № 97107798000. Встановлено, що сторонами договору про споживчий кредит визначені істотні умови договору, в тому числі сума кредиту, строк кредитування та дата повернення кредиту, відсоткова ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту. Підписавши кредитний договір, відповідачка засвідчила, що погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором. Доведеною також є обставина отримання відповідачкою грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені кредитним договором. Взяті на себе зобов`язання відповідачка не виконала, у передбачені строки кредитні кошти та нараховані відсотки у повному обсязі не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Отже, зважаючи на те, що відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконала, допустила заборгованість, тому наявні підстави для її стягнення у примусовому порядку. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується таким. Згідно з пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до матеріалів справи судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 8 000,00 грн. Встановлено, що правова допомога позивачу фактично була надана, відповідачкою не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх неспівмірності, а тому такі витрати позивача підлягають стягненню з відповідачки в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved