Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідача [PERSON] , в яких просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , Позовну заяву мотивує тим, що у сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть. Протягом останнього часу разом не проживають, шлюбні відносини припинені. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного. Через зазначені обставини подальше спільне життя є неможливим, а тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 11 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Судове засідання призначено на 30 березня 2026 року. У судове засідання 30 березня 2026 року позивачка не з`явилася. Від представника позивачки адвоката Галушки В.В. надійшла заява у якій представник просить проводити розгляд справи без участі позивачки та її предстанвика, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання 30 березня 2026 року не з`явився. Від відповідача надійшла до суду заява про розгляд справи без участі відповідача, позовні вимоги визнав. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 28 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бродівського районного управління юстиції Львівської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 91, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] ». У сторін по справі є неповнолітня дитина, син [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 12 березня 2012 року. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 СК України). При вирішення спору по суті суд виходить із того, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і позивач бажає розлучитися. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Також, розірвання шлюбу не суперечитиме інтересам неповнолітньої дитини сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 665 грн 60 к. та стягнути з відповідача на користь позивача 665 грн 60 к.

Outcome: approved