Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

I. Стислий виклад позиції учасників справи 1.Позивач - [PERSON] (далі Позивач, [PERSON] ) через свого представника адвоката Мотуз Олександра Володимировича (далі адвокат, представник) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі Відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) у якому просить суд стягнути з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві суму грошових коштів у розмірі 245 000 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Як на підставу своїх вимог Позивач посилався на ті обставини, що з 09.04.1974 року по 03.02.1995 року; з 13.01.1995 року по 27.12.2001 року працював у різних структурних підрозділах на різних посадах у ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». За час роботи на підприємстві Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» з позивачем отримав хронічне професійне захворювання. Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 16.07.2001 року встановлено наявність у позивача професійних захворювань: Вегето-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок з больовим складовим остеохондрозу. Хронічний бронхіт ІІ ст., емфізема легень, фіброз легень. Також, згідно вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: У результаті роботи в умовах підвищеної запиленості та роботи пов`язаної з впливом підвищених рівнів вібрації. Згідно зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: Впродовж 15% робочого часу підпадав під вплив шахтної вібрації 110-118дБ при допустимому 109 дБ. Запиленості повітря робочої зони 180-350 мг/м3 при допустимому 2 мг/м3. Також, за час роботи на підприємстві з позивачем стався нещасний випадок, що підтверджується актом про нещасний випадок, форми Н-1 № 60 від 20.08.1987 року. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) від 20.02.2002 року Позивачу первинно безстроково визначено ступінь втрати працездатності на рівні 20% через професійне захворювання. Згідно виписки із акту огляду МСЕК від 20.02.2004 року Позивачу повторно безстроково встановлено втрату працездатності на рівні 30%, з яких: 20% через професійне захворювання, 10% через трудове каліцтво, згідно акту від 20.08.1987 року, але які зараховані до відсотків втрати працездатності з 10.06.2003 року. У зв`язку з професійними захворюваннями і вказаною травмою порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту набуття професійного захворювання та отримання травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок набуття професійного захворювання та трудового каліцтва, що супроводжується втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Ушкодження має негативний вплив не лише на працездатність позивача, а й загалом на можливість організовувати своє життя. Ця набута, внаслідок професійного захворювання та виробничої травми, вада нагадує про себе позивачу щохвилини та створює для нього постійний безперервний дискомфорт. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Зазначає, що право на відшкодування моральної шкоди виникло у Позивача з дня первинного встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності, тобто з 20.02.2002 року. Ступінь втрати професійної працездатності позивача через професійне захворювання та трудове каліцтво становить 30% безстроково. Позивач вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди на рівні 245 000 грн. Відшкодування у такому розмірі відповідатиме глибині тих моральних страждань, які позивач зазнав внаслідок отриманих ушкоджень внаслідок нещасного випадку на виробництві та втрати працездатності. 2.Відповідач у відзиві проти задоволення позову заперечував, зазначив, що Позивачу первинно встановлена втрата працездатності висновком ВТЕК 20.02.2002 року, тобто право на отримання потерпілим страхових виплат у разі настання стійкої втрати працездатності, у тому числі виплати за моральну шкоду, виникає в особи з дня встановлення йому такої стійкої втрати працездатності з 20.02.2002 року. Законодавством України припинено обов`язок Фонду відшкодовувати моральну шкоду потерпілим незалежно від дати настання страхового випадку. Вказує, що законодавець чітко визначав, що моральна шкода відшкодовується Фондом за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Вважаємо, що сума до стягнення моральної шкоди у розмірі 245 000, 00 грн є необґрунтованою. Позивач не навів обґрунтованих доводів чому він після спливу більше 20 років після встановлення факту втрати працездатності звернувся тільки у 2026 році до суду про стягнення вже з територіального органу Пенсійного фонду України моральної шкоди, не навів розрахунок даної суми та з чого вона складається.

Outcome: partial