Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

ТОВ "Коллект Центр" звернулися до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.07.2021 року між ТОВ "Маніфою" і [PERSON] укладено договір позики №2702857, а 29.12.2021 року між ТОВ "Маніфою" та ТОВ ''Вердикт Капітал" укладено договір факторингу 29/12-2021, згідно якого ТОВ "Маніфою" передали ТОВ ''Вердикт Капітал" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором №2702857 від 09.07.2021 року. У подальшому, 10.01.2023 року між ТОВ ''Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, згідно якого ТОВ ''Вердикт Капітал" передали ТОВ "Коллект Центр" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором №2702857 від 09.07.2021 року. [PERSON] не виконує зобов`язань за вказаним договором, припинив повертати кредит у строки передбачені договором, а тому виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути та судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, проте в позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги задовольнити, не заперечувала щодо заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав. Оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин і не подав відзив, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд згідно вимог ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно ст.ст.525, 526, 527, 530, 625 ЦК України: одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, що передбачено ст.1046 ЦК України. Згідно ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що 09.07.2021 року між ТОВ "Маніфою" і [PERSON] укладено договір позики №2702857, шляхом підписання документів в електронному вигляді, згідно якого ТОВ "Маніфою" надали [PERSON] кредит у сумі 12000 грн., строком на 20 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,39300% середньомісячний розмір процентів, 1,99 % базова процентна ставка за кожен день користування позикою, а [PERSON] зобов`язався здійснювати погашення заборгованості. Крім того, [PERSON] , шляхом підписання електронним підписом, ознайомився з графіком платежів. 29.07.2021 року між ТОВ "Маніфою" і [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору позики №2702857, згідно якої продовжено строк позики на 30 днів, до 28.08.2021 року (а.с.6-15). 29.12.2021 року між ТОВ "Маніфою" та ТОВ ''Вердикт Капітал" укладено договір факторингу 29/12-2021, згідно якого ТОВ "Маніфою" передали ТОВ ''Вердикт Капітал" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором №2702857 від 09.07.2021 року (а.с.22-24). Розрахунок заборгованості, проведений ТОВ ''Вердикт Капітал" станом на 10.01.2023 року свідчить, що загальна сума заборгованості становить 44012,40 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 12000 грн., за відсотками 25104 грн., за нарахованими відсотками 6908,40 грн. 10.01.2023 року між ТОВ ''Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір відступлення права вимоги №10-01/2023, згідно якого ТОВ ''Вердикт Капітал" передали ТОВ "Коллект Центр" права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема до боржника [PERSON] за договором №2702857 від 09.07.2021 року (а.с.35-55). Розрахунок заборгованості станом на 09.10.2025 року, проведений ТОВ "Коллект Центр" свідчить, що загальна сума заборгованості становить 44012,40 грн., яка складається із заборгованості: за кредитом 12000 грн., за відсотками 32012,40 грн. (а.с.21). Таким чином, зваживши у сукупності надані позивачем докази по справі, суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, проте лише частково, оскільки останнім днем дії договору було 28.08.2021 року з урахуванням додаткової угоди. З додатку №1 до договору позики та додатку №1 до додаткової угоди №1 до договору позики, встановлено, що сторонами було погоджено розмір процентів: за період із 09.07.2021 по 29.07.2021 (20 днів) середньоденний розмір відсотків 1,39300%, що становить 3343,20 грн; за період із 29.07.2021 по 28.08.2021 середньоденний розмір відсотків 1,99000%, що становить 7164 грн. Отже, загальний розмір заборгованості по відсоткам за період із 09.07.2021 по 28.08.2021 становить 10507,20 грн. У подальшому, ТОВ ''Вердикт Капітал'' безпідставно, поза межами строку дії договорів (з урахуванням пролонгацій) здійснили нарахування відсотків. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 зробила висновок, що відповідно частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором у розмірі 22507,20 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом 12000 грн., за відсотками 10507,20 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат суд вважає, що документально підтверджені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідатиме вимогам ст.141 ЦПК України. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Стороною позивача надано належні, допустимі та достатні докази витрат позивача на професійну правничу допомогу по даній справі, а саме договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладений між ТОВ "Коллект Центр" та АО "Лігал Ассістанс", заявку на надання юридичної допомоги №1420 від 01.09.2025 року, витяг з акту №14 про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року. Розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн.

Outcome: partial