Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до Захарівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві зазначено, що 12 листопада 2016 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Фрунзівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 79. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя сторін не склалося через відсутність спільних інтересів, взаємопорозуміння, наявність різних поглядів на сімейне життя. Внаслідок вказаного між сторонами було втрачено почуття поваги та любові один до одного. Наразі позивачка та відповідач не проживають однією сім`єю близько півтора роки. Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 22 січня 2026 року відкрито провадження у справі та її розгляд відповідно до частити 5 статті 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с. 14). У судове засідання позивачка не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином (а.с. 23). Водночас надала до суду заяву, у якій вказала, що вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 25). Відповідач у судове засідання не з`явився хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . Направлена йому судова повістка про виклик до суду за його місцем реєстрації, повернута суду з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 24). Відповідач про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду відзив, заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до частини 7 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за запитом судді у справі № 517/48/26 на підставі частини 8 статті 187 ЦПК України, сформовано відповідь № 2263272 від 22 січня 2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо [PERSON] , [INFO] , згідно якої останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно із пунктом 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до правової позиції КЦС ВС викладеної у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Ураховуючи зазначене, а також те, що повістка про виклик у судове засідання судом направлялася належним чином за офіційним зареєстрованим місцем проживання відповідача, а конверт повернувся на адресу суду з довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», суд дійшов висновку, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, а тому за згодою позивачки ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 12 листопада 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Фрунзівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 79. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного « [PERSON] » змінено на « [PERSON] ». Вказане підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12 листопада 2016 року (а.с. 4). Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 27 грудня 2016 року та серії [NUMBER] від 14 червня 2019 року відповідно (а.с. 5, 6). Із тексту позовної заяви вбачається, що подружнє життя сторін не склалося через відсутність спільних інтересів, взаємопорозуміння, наявність різних поглядів на сімейне життя. Внаслідок вказаного між сторонами було втрачено почуття поваги та любові один до одного. Наразі позивачка та відповідач не проживають однією сім`єю близько півтора роки. Згідно з статтею 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (стаття 21 СК України). У відповідності до частини 2 статті 104 та частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що оскільки сім`я фактично розпалася, поновлювати сімейні стосунки сторони не бажають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, строк на примирення не може дати позитивних результатів, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням задоволення позову та відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 1331 гривня 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved