Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Представник [PERSON] , адвокат Єлісєєв Д.О., звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивовано тим, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 06 червня 2017 року. Під час шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами припинені, вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри, постійні конфлікти. За наведених обставин позов просив задовольнити. 27 січня 2026 року представник відповідачки [PERSON] , адвокат Головатюк І.М., подав клопотання про надання сторонам строку для примирення тривалістю 6 місяців, оскільки обставини, які зазначені в позові не відповідають дійсності, чоловік зазначав їх в стані емоційного напруження, адже він знаходиться в зоні бойових дій. Між нею та чоловіком не було жодних обговорень щодо розлучення, жодних непереборних конфліктів чи причин, що унеможливлюють подальше проживання однією сім`єю немає. Відповідачка бажає зберегти сім`ю, прагне налагодити стосунки, тому просить надати строк для примирення. 02 лютого 2026 року представник позивача подав заперечення на клопотання про надання строку для примирення в якому зазначив, що діє, як представник позивача та позивач категорично проти надання будь якого строку на примирення, оскільки попередні спроби не принесли результату, це тільки затягне строк розгляду справи. Справа знаходиться в провадженні суду з 17 листопада 2025 року та за цей час подружжя не помирилось. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права на свободу та особисту недоторканість, суд не може примушувати сторони перебувати у шлюбі. Примиритись бажає тільки одна сторона, без згоди іншої сторони це неможливо. Позивач є військовослужбовцем та затягування розгляду справи тільки створює для нього додатковий тиск і правову невизначеність. Позивач та його представник в судові засідання не з`являлись, представник подав заяву в якій зазначив, що просить розгляд справи проводити без його участі та участі позивача, просить позов задоволити. Відповідачка та її представник в судові засідання не з`являлись, 28 січня 2026 року представник відповідачки подав заяву в якій зазначив, що відповідачка позовні вимоги не визнає, просить розгляд клопотання та розгляд справи проводити без її участі. 19 березня 2026 року відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник подав заяву в якій зазначив, що просить розгляд справи відкласти, оскільки в нього призначено інше судове засідання на той самий час у приміщенні Яремчанського районного суду Івано-Франківської області. Але, доказів, які б підтверджували перебування представника в іншій справі в Яремчанському районному суді представником не надано. Із сайту суду вбачається, що в справі зазначено іншого представника, а не [PERSON] , тому суд ухвали проводити розгляд справи за відсутності сторін та їх представників, які повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 23 жовтня 2025 року, сторони зареєстрували шлюб 06 червня 2017 року у Івано-Франківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 909 (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.02.2026 року, у шлюбі народилась дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Щодо клопотання відповідачки про надання сторонам строку для примирення, то суд, з`ясувавши думку позивача щодо цього, враховуючи, що справа перебуває в суді з листопада 2025 року, а про сам позов відповідачці було відомо ще в грудні 2025 року, і до цього часу сторони не досягли порозуміння, хоча мали такий час, позивач категорично заперечує щодо примирення, таке клопотання не підлягає до задоволення. Згідно ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 7 ст. 240 Цивільно-процесуального кодексу України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Надання подружжю строку на примирення при вирішенні справи про розірвання шлюбу є правом, а не обов`язком суду. Шлюб повинен базуватися на вільній згоді чоловіка та жінки, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, хоча відповідачка не погоджується на його розірвання та просила про надання строку для примирення, він на примирення не погодився. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі наведеного, ст. ст. 7, 104, 110, 112, 115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved