Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Ковалівський Б.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, у якому, з урахуванням поданої 23 лютого 2026 року заяви про зміну позовних вимог, просить: виділити із спільного майна подружжя у власність [PERSON] транспортний засіб «Chery Amulet», 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , припинивши право спільної сумісної власності подружжя на цей автомобіль; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за частку вартості автомобіля «Chery Amulet», 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , у розмірі 61840,00 грн; стягнути з відповідача на її користь витрати на проведення експертизи у розмірі 3 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що сторони з 07 червня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року розірвано. За період шлюбу, а саме 18 серпня 2021 року придбано автомобіль марки «Chery Amulet», 2008 року випуску, н.з. [NUMBER] , який зареєстровано на відповідача [PERSON] . Сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна подружжя автомобіля. Оскільки майно було придбане в період шлюбу, воно належить, їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності. Зважаючи па те, що автомобіль є неподільною річчю, спільне користування ним є неможливим, автомобіль перебуває в одноособовому користуванні та використанні відповідача, задля захисту порушених прав позивача, як співвласника автомобіля, позивач просить припинити право спільної сумісної власності на вказаний автомобіль, стягнути на її користь компенсацію частини вартості автомобіля, залишивши автомобіль у власності відповідача. Ухвалою судді від 01 квітня 2025 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого судового засідання. Згідно ухвали суду від 17 червня 2025 року у вказаній цивільній справі за клопотанням представника позивача, адвоката Ковалівського Б.В. призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу та зупинено провадження. 18 серпня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання судового експерта Мазура М.С. про представлення об`єкту дослідження та надання додаткових вихідних даних. Ухвалою судді від 19 серпня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали суду від 02 вересня 2025 року клопотання експерта задоволено. Надано в розпорядження судового експерта Мазура Михайла Степановича ( [ADDRESS] ) клопотання представника позивача, адвоката Ковалівського Б.В. від 02 вересня 2025 року разом із доданим до нього Витягом з Єдиного державного реєстру МВС щодо транспортного засобу Chery Amulet, VIN [NUMBER] , для проведення транспортно-товарознавчої експертизи, призначеної ухвалою суду від 17 червня 2025 року. 28 січня 2026 року на адресу суду надійшов висновок експерта Мазура М.С. № 128/25 від 01 грудня 2025 року за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи. Ухвалою судді від 29 січня 2026 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у вказаній цивільній справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача, адвокат Ковалівський Б.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Будучи належним чином повідомленим про судове засідання, зокрема і шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань від нього не надходило. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2009 року, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року (справа № 595/2340/23) розірвано (рішення суду набрало законної сили 27 березня 2024 року). За даними відповіді № 31/19/5/Л-4а/з від 01 березня 2025 року Територіального сервісного центру МВС № 6145 в Тернопільській області, наданої на адвокатський запит адвоката Ковалівського Б.В. № 18 від 26 лютого 2025 року, згідно відомостей національної автоматизованої інформаційної системи та даних ЄДР МВС України, гр. [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] ) є власником транспортного засобу CHERY AMULET, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , дата набуття у приватну власність - 18 серпня 2021 року. Як вбачається з висновку експерта [PERSON] № 128/25 від 01 грудня 2025 року, за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі № 595/433/25, середня ринкова ціна КТЗ «Chery Amulet 1,6i 5MT, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] », станом на час проведення експертизи, без огляду, виходячи з заяви-звернення та наданих вихідних даних, приймається рівною: «Сер» = 123 680 (сто двадцять три тисячі шістсот вісімдесят) грн 00 коп. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 Сімейного кодексу України (далі - СК України)). Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)). Відповідно до частин першої, другої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або в позасудовому порядку. Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята ст. 71 СК України). Суд наголошує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) зазначено, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Інакше кажучи, вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду. Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає. Стаття 60 СК України містить норму про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Отже, на майно, набуте за час шлюбу, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові, а в разі, якщо на тому наполягає відповідач, - для відхилення його заперечень проти позову. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. Суть поділу майна полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При ухваленні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, в зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням переліку об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення вартості. Згідно з частинами другою і третьою статті 372 ЦК України в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 викладений загальний правовий висновок про те, що статтями 60, 70 СК України, статтею 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга ст. 365 ЦК України). Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 червня 2009 року, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 січня 2024 року розірвано. 18 серпня 2021 року за відповідачем зареєстровано транспортний засіб CHERY AMULET, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Отже, спірний автомобіль, який придбаний в період шлюбу за кошти сторін належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Після розірвання шлюбу між сторонами вказаний автомобіль залишився у користуванні відповідача. Водночас, автомобіль належить до неподільних речей, а тому одному із подружжя автомобіль може бути присуджений в натурі, а іншому із подружжя може бути присуджена грошова компенсація за його частку. При визначенні суми грошової компенсації, яка підлягає стягненню в користь позивачки з відповідача, суд враховує таке. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зазначено, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні. Також, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року у справі № 402/849/18 (провадження № 61-8383св19) зазначено, що, визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля визначена вартість його продажу. Водночас суди не врахували, що у договорі купівлі-продажу спірного автомобіля його ціна визначається за згодою сторін, яка може не відповідати його дійсній вартості, а також на момент поділу майна вартість автомобіля може змінитися, а тому під час вирішення спору суд зобов`язаний був врахувати дійсну його вартість. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди безпідставно не застосували до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Враховуючи наведене, а також те, що відповідач на спростування визначеного позивачкою розміру ринкової вартості автомобіля доказів не надав, відтак як належний доказ середньоринкової вартості автомобіля марки «Chery Amulet», 2008 року випуску, суд бере до уваги висновок експерта №128 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи від 01 грудня 2025 року, згідно якого середня вартість транспортного засобу становить 123680,00 грн. Таким чином, слід визначити суму грошової компенсації в розмірі вартості автомобіля, згідно із наведеним вище висновком експерта, та стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію в розмірі 61840,00 грн, виділивши у власність відповідача [PERSON] транспортний засіб марки «Chery Amulet», 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, слід зазначити таке. Відповідно до положень ст. ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням спеціалістів, експертів та проведенням експертизи. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 10 від 21 березня 2025 року позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а також квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 10 від 21 листопада 2025 року позивачкою сплачено 3 000 грн за проведення експертизи згідно ухвали суду. Із врахуванням наведеного, із відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211,20 грн, а також витрати, пов`язані із проведенням експертизи в сумі 3 000 грн.

Outcome: approved