Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

ТОВ «Кредит Ту Ю» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.10.2023 року між ТОВ «Кредит Ту Ю» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2023130745705, відповідно до умов якого позивач зобов`язується надати відповідачу грошові кошти у кредит в сумі 44 848 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та сплатити інші платежі, передбачені Договором. Загальний розмір кредиту за цим договором складає 45 744,96 грн., що включає суму визначену в п. 1.1 Договору та суму авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту відповідно до п. 3.4 Договору. Цільове призначення кредиту: на споживчі потреби. Пунктом 1.3 договору визначено, що розмір процентної ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом - 2 % в день; з другого дня користування кредитом та до 30.08.2024 року 0,028 % в день; з 30.08.2024 року і до закінчення строку дії кредитного договору - 0,195% в день від суми залишку заборгованості відповідача. Тип процентної ставки - фіксована. Позивач виконав всі умови за договором та надав кредит шляхом перерахування коштів на рахунок боржника. Відповідач не виконала умов договору і тому у неї перед ТОВ «Кредит Ту Ю» утворилась заборгованість, яка становить 57119,02 грн. з яких: заборгованість по кредиту 35268,12 грн., заборгованість за процентами 19277,94 грн., штрафні санкції 2572,96 грн. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 57119,02 грн., судові витрати у розмірі 2662,40 грн. Ухвалою судді від 09.02.2026 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття її в судове засідання не повідомила. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового засідання, повторно не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву, а представник позивача не заперечив проти заочного вирішення справи. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив: 30.10.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Кредит Ту Ю» було укладено кредитний договір №20220207737481. Згідно п. 1.1. Договору, кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти у кредит в сумі 44848 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором. Загальний розмір кредиту за цим договором складає 45744,96 грн., що включає суму визначену в п. 1.1 Кредитного Договору та суму авансових процентів, що повинні бути сплачені за рахунок кредиту відповідно до п. 3.4 Кредитного договору. Згідно п. 1.2 Договору, цільове призначення кредиту: на споживчі потреби. Згідно п. 1.3 Договору, розмір процентної ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом - 2 % в день; з другого дня користування кредитом та до 30.08.2024 року 0,028 % в день; з 30.08.2024 року і до закінчення строку дії кредитного договору - 0,195% в день від суми залишку заборгованості відповідача. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п. 3.4 Договору, позичальник доручає кредитору в момент такого надання утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню позичальнику відповідно до цього пункту Кредитного договору. Тобто на рахунок/платіжну картку позичальника зараховується сума кредиту за вирахуванням суми зазначених Авансових процентів. Згідно п. 2.1 Договору, надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на поточний рахунок/платіжну карту позичальника. Також, 30.10.2023 року між [PERSON] та ТОВ «Кредит Ту Ю» було підписано паспорт споживчого кредиту. Згідно з випискою по фінансовому кредитному договору №20231030745705 від 30.10.2023 року, [PERSON] здійснювалось часткове погашення боргу, а саме: :13.12.2023 року - 1 200,00 грн.; 16.01.2024 року - 1 200,00 грн.; 17.02.2024 року - 1 200,00 грн.; 20.03.2024 року - 1200,00 грн.; 27.04.2024 року - 1 200,00 грн.; 31.05.2024 року - 700,00 грн.; 07.06.2024 року - 500,00 грн.; 12.06.2024 року - 1 000,00 грн.; 05.07.2024 року - 1 500,00 грн.; 31.07.2024 року - 1 200, 00 грн.; 25.08.2024 року - 1 200,00 грн.; 02.10.2024 року - 1 200,00 грн.; 25.10.2024 року - 1 900,00 грн.; 12.12.2024 року - 2 500,00 грн.; 20.12.2024 року - 2 500,00 грн.; 11.01.2025 року - 2 500,00 грн.; 14.02.2025 року - 4 100,00 грн.; 09.04.2025 року - 2 500,00 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складає 57 119,02 грн., в тому числі: 35 268,12 грн. - сума заборгованості за основною сумою отриманого кредиту; 19 277,94 грн. - сума процентів; 2 572,96 грн. - сума штрафних санкцій. З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права. Частина 1 ст. 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в ст. 6 та ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови(пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За визначенням п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно виписки по фінансовому кредитному договору №20231030745705 від 30.10.2023, відповідачем здійснено частково платежі щодо погашення суми кредиту, процентів. Таким чином, зробивши часткові оплати з метою виконання умов кредитного договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і , відповідно, щодо правомірності вимог позивача за кредитним договором. Відповідач не надала до суду доказів на спростування позовних вимог, зокрема доказів виконання кредитних зобов`язань відповідно до умов договору. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої не спростований під час судового розгляду, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість у розмірі 54546,06 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 35268,12 грн, заборгованість за нарахованими процентами - 19277,94 грн. Щодо вимоги про стягнення пені, суд зазначає наступне. Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Судом встановлено, що договір про споживчий кредит №20231030745705 укладено 30.10.2023 відповідно пеня за порушення грошового зобов`язання за договором нарахована після 24.02.2022. Отже до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Таким чином, позовна вимога в частині стягнення з відповідача [PERSON] суми заборгованості за пенею в розмірі 2572,96 грн - є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 2542,47 грн. (54546,06 х 2662,40/57119,02). На підставі наведеного та

Outcome: partial