Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №411819552 від 14.08.2024 у сумі 54995,00 грн, яка складається із: 17000,00 грн заборгованості по кредиту, 37995,00 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом. В обґрунтування позовних вимог Товариство вказувало, що 14.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №411819552 на суму 17000,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у сумі: 17000,00 грн, 14.08.2024 на банківську карту № 5355-28XX-XXXX-6217 відповідача, яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. 15.10.2024 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № МВ-ТП/4, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Позивач посилається на те, що відповідач умови кредитного договору в повному обсязі не виконав, кредитні кошти в установлений графіком строк не повернув та станом на 26.03.2025 має заборгованість за кредитним договором в сумі 54995,00 грн, яку просить стягнути на свою користь. Ухвалою суду від 14.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 71). У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні. Відповідачу було скеровано копію ухвали про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем його проживання (а.с. 50). Поштове повідомлення повернулось на адресу суду неврученим із відміткою відділення зв`язку «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 75-76). Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Сторони не скористались своїм правом та не подали до суду клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №411819552, відповідно до п. 2.1. якого, товариство зобов`язалося надати позичальнику кредит на суму 17000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов договору та додатків до нього. Кінцева дата повернення 13.09.2029. Строк дії договору 5 років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору , діють до повного їх виконання (а.с. 22-33). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 547,50 відсотків річних, що становить 1,50% в день від суми кредиту (базова процентна ставка). Кредитний договір підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором, відправленим 14.08.2024 на номер мобільного телефону, який вказаний позичальником у заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] . При цьому, без отримання повідомлення із відповідним ідентифікатором і без здійснення входу на сайт ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" такий договір не був би укладений. Згідно інформації про рахунок по картці № 5355-28XX-XXXX-6217, власник [PERSON] , вбачається, зарахування коштів 14.08.2024 у сумі 17000,00 грн (а.с. 38). Крім того, ТОВ "ПрофітГід" надано підтвердження щодо зарахування переказу грошових коштів на картковий рахунок [PERSON] 14.08.2024 у сумі 17000,00 грн (а.с. 37 на звороті). 11.01.2025 на адресу позичальника позивачем було направлено повідомлення про дострокове розірвання Договору щодо виконання договірних зобов`язань та погашення простроченої заборгованості у сумі 63495,00 грн, однак доказів виконання вказаної вимоги відповідачем матеріали справи не містять (а.с. 39). 15.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №МВ-ТП/4, згідно умов якого, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язується відступити ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 13-15). Відповідно до реєстру прав вимог від 15.10.2024 до договору факторингу № МВ-ТП/4 від 15.10.2024, заборгованість [PERSON] становила 51310,00 грн (а.с. 16). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частинами 1, 2 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, судом встановлено, що між позивачем і відповідачем в належній формі був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит та можливість користуватись кредитними коштами зі сплатою відсотків за їх користування, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредиту. З матеріалів справи, досліджених судом, встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі, який визначений договором. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині 1 статті 80 ЦПК України вказано, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статей12,81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування чужими коштами в повному обсязі не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, що призвело до порушення майнових прав позивача. Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «Таліон плюс», [PERSON] має заборгованість за кредитним договором, яка утворилась станом на 10.01.2025 в сумі 63495,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту- 17000,00 грн; заборгованість за відсотками 37995,00 грн, заборгованість за неустойкою - 8500,00 грн (а.с. 17-19). У позовній заяві позивач зазначає, що в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення та просить суд стягнути заборгованість у такому розмірі: заборгованість за тілом кредиту - 17000,00 грн; заборгованість за відсотками 37995,00 грн, яку суд визнає правильною та задовольняє у повному обсязі. 15.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" було укладено договір факторингу №МВ-ТП/4, відповідно до умов якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" передало (відступило) ТОВ "Таліон Плюс" за плату належні йому права вимоги до відповідача в сумі 41310,00 грн, що підтверджується змістом самого договору та витягом із Реєстру боржників. Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, на підставі ст. ст. 512, 514 ЦК України до ТОВ "Таліон Плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором кредитної лінії №411819552 від 14.08.2024. Дослідивши надані докази, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено правомірність нарахування заборгованості [PERSON] за договором кредитної лінії №411819552 від 14.08.2024 у сумі 54995,00 грн, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений ним при зверненні з позовом судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved