Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Представник Моторного (транспортного) страхового бюро у травні 2024 року звернувся до Шевченківського районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 27987,71 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18.09.2022 року о 18 годині 50 хвилин у місті Дніпро по вул.. Каверіна відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «RENAULT MEGANE», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 204/8703/22, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «RENAULT MEGANE» реєстраційний номерний знак [NUMBER] отримав пошкодження, а його власник [PERSON] зазнав матеріальних збитків. На час скоєння вказаної дорожньо-транспорної пригоди транспортний засіб «TOYOTA CAMRY» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , яким керував відповідач, не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не була відшкодована відповідачем потерпілій особі. У зв`язку з настанням вищевказаної події, власник авто «RENAULT MEGANE» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , з метою отримання відшкодування, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із відповідною заявою про виплату. Згідно Висновку експерта з авто товарознавчого дослідження щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ № 226С22, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «RENAULT MEGANE» реєстраційний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, складає 26967,09 грн. з ПДВ. 17.11.2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 26537,71 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 936115 від 17.11.2022 року. Окрім цього, у зв`язку із залученням Моторним (транспортним) страховим бюро України експерта, позивач поніс витрати на оплату послуг останнього в сумі 1450,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 936041 від 15.11.2022 року. У зв`язку з вищевикладеним позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Дніпра від 13.06.2024 року цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу передано на розгляд до Херсонського міського суду Херсонської області. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Від учасників провадження не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду за адресою реєстрації місця проживання та за адресою реєстрації відповідача як внутрішньо переміщеної особи. Відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Пунктом 82-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» . Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору відповідач не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи та ухвалення судового рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280,281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ч. 4 ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, а перешкод для розгляду справи судомне встановлено, то суд здійснює судовий розгляд у судовому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. Судом встановлено, що 18.09.2022 року о 18 годині 50 хвилин у місті Дніпро по вул. Каверіна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «RENAULT MEGANE», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпро від 03.11.2022 року у справі про адміністративне правопорушення № 204/8703/22, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки «RENAULT MEGANE», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , отримав пошкодження, а його власник [PERSON] зазнав матеріальних збитків. Додатково судом встановлено, що 30.09.2022 року представник власника транспортного засобу «RENAULT MEGANE», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , який керував зазначеним транспортним засобом під час дорожньо-транспортної пригоди та якому внаслідок вказаної події було завдано майнову шкоду, подав повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 18.09.2022 року. У зв`язку з настанням зазначеної події власник автомобіля «RENAULT MEGANE», [PERSON] , з метою отримання відшкодування, через свого уповноваженого представника [PERSON] , звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «RENAULT MEGANE» (державний реєстраційний номер [NUMBER] ) забезпечена Полісом № 210332878 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, страховик ПАТ «СК «Провідна». На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «TOYOTA CAMRY» (державний номер [NUMBER] ), яким керував [PERSON] , не була забезпечена чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не була відшкодована відповідачем потерпілій особі. Для встановлення розміру завданої шкоди у справі № 226С22 Моторним (транспортним) страховим бюро України було надано доручення експерту з авто товарознавчого дослідження, яким визначено вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «RENAULT MEGANE», у розмірі 26967,09 грн. з ПДВ. Витрати Моторного (транспортного) страхового бюро України, пов`язані з визначенням розміру шкоди, склали 1450,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 936041 від 15.11.2022 року, призначення платежу «оплата послуг аваркома (експерта) по справі № 86806, згідно рах. № 188 від 13.11.2022 р., т.з. [NUMBER] ». 17.11.2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі в розмірі 26537,71 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 936115 від 17.11.2022 року, призначення платежу «виплата по справі № 86806, згідно наказу № 3/11106 від 15.11.2022 року, т.з. [NUMBER] ». На підставі довідки № 1 від 15.11.2022 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та наказу про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих від 15.11.2022 року, прийнято рішення про здійснення страхового відшкодування. Таким чином, у зв`язку із виплатою страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 26 537,71 грн., а також понесенням витрат на встановлення розміру шкоди у сумі 1 450,00 грн., до Моторного (транспортного) страхового бюро України перейшло право вимоги до [PERSON] щодо відшкодування зазначених витрат у загальному розмірі 27 987,71 грн. 17.11.2022 року Моторним (транспортним) страховим бюро України направлено на адресу [PERSON] претензію про відшкодування заподіяної шкоди та витрат, пов`язаних з відшкодуванням спричинених збитків потерпілому в загальному розмірі 27 987,71 грн. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Нормами ст. 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно ч. 1 до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України після здійснення регламентної виплати має право зворотної вимоги до особи, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду, керуючи транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. За ст. 1192 Цивільного кодексу України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст.ст. 76-77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частинами 1, 7 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Витрати, понесені Моторне (транспортне) страхове бюро України у зв`язку з визначенням розміру заподіяної шкоди, а також виплатою страхового відшкодування потерпілій особі, були здійснені на підставі відповідних платіжних документів, що є належними доказами фактично понесених позивачем витрат, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням положень ч. 1 ст. 990 ЦК України та ст.ст. 27, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», платіжна інструкція № 936041 від 15.11.2022 року, на підставі якої сплачено 1 450,00 грн. за послуги аварійного комісара (експерта) по справі № 86806 згідно рахунку № 188 від 13.11.2022 р., а також платіжна інструкція № 936115 від 17.11.2022 року, на підставі якої здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 26 537,71 грн. потерпілій особі згідно наказу № 3/11106 від 15.11.2022 року, є належними та допустимими доказами понесених витрат та виплати страхового відшкодування у відповідній справі. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат, що складаються із суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 26537,71 грн. та витрат, пов`язаних із визначенням розміру заподіяної шкоди, у розмірі 1450,00 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, згідно платіжної інструкції № 981177 від 01.05.2024 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. З урахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення в рахунок відшкодування судового збору зазначена сума.

Outcome: approved