Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Фактичні обставини справи. ТзОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСТКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» через представника 29 грудня 2025 року звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 07 липня 2024 між ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладений кредитний договір №08544-07/2024 за умовами якого позичальнику були надані кредитні кошти, які вона не повернула. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «Аванс Кредит» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024. Заборгованість відповідача за кредитним договором №08544-07/2024 від 07.07.2024 становить 33000,00 грн., з них: 10000 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 18000 грн. - заборгованість за відсотками, 5000,00 грн за штрафними санкціями. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість та понесені судові витрати по справі. Заяви, клопотання сторін Відповідач [PERSON] 09 лютого 2026 року подала заяву в якій заперечила проти позову, не погоджуючись із сумою заборгованості вважає її необґрунтованою, не підтвердженою належними та допустимими доказами та такою що не підлягає до задоволення, з огляду на відсутність первинних документів, які підтверджують видачу кредитних коштів, відсутність доказів кредитних відносин, а також не погодився із нарахуванням штрафних санкцій. Просила в позові відмовити повністю. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 30 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У позовній заяві Позивач подав клопотання (включив його в текст позовної заяви) про розгляд справи за відсутності його представника. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про що в матеріалах справ наявні відповідні докази. У заяві до суду просила розгляд справи проводити у її відсутності. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 07.07.2024 року ТзОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту №08544-07/2024 (а.с. 6-11). Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором, строк кредитування - 120 днів, дата надання кредиту - 07.07.2024, дата погашення кредиту - 03.11.2024; процентна ставка - 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 договору. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до договору (п. 1.5); кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки №5168-75хх-хххх-5099, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Договір підписано електронним підписом W1124. Згідно графіку платежів (а.с.12) загальна вартість кредиту становить 28000 грн, яка складається з 10000 грн суми кредиту за договором та 18000 грн процентів за користування кредитом. Відповідач також підписала заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту (а.с.13), в якій вказала особисті персональні дані, вказала особистий номер телефону та номер картки отримувача. Окрім того, відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені загальні умови кредитування (а.с.15-17). ТзОВ «Універсальні платіжні рішення» на підставі договору про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2022/01-1 укладеним із ТзОВ «Аванс Кредит», 07 липня 2024 року надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 грн, маска картки [NUMBER] , що підтверджується довідкою №3466_250423100838 від 23.04.2025 року (а.с.18). Відповідно до розрахунку заборгованості проведеного ТзОВ «Аванс Кредит» заборгованість [PERSON] становить 33000 грн та складається з 10000 грн заборгованості за кредитом, 18000 грн заборгованості за відсотками та 5000 грн штраф (а.с.19-21). 19 листопада 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «Аванс Кредит» (клієнт) уклали договір факторингу №19112024/2 (а.с.23-27), на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №08544-07/2024 від 07.07.2024 року до [PERSON] в розмірі 33000 грн (акт прийому-передачі реєстру боржників від 19.11.2024, (а.с.28), витяг з реєстру боржників від 19.11.2024, а.с.30). Застосоване судом законодавство та висновки суду Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. Досліджений судом договір факторингу відповідачем не оспорювався та не був визнаний судом не дійсним, а тому у відповідності до вимог ст.204 ЦК України цей правочин є правомірним. ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є новим кредитором за кредитним договором №08544-07/2024 від 07.07.2024 року на підставі укладеного між ним та ТзОВ «Аванс Кредит» договору факторингу №19112024. Відтак, у нього виникло право вимоги до відповідача. Окрім того, судом встановлено, що ТзОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали кредитний договір №08544-07/2024 від 07.07.2024 року в електронному вигляді. Суд зауважує, що паспорт споживчого кредиту надається позичальнику до укладення кредитного договору, метою є повідомлення позичальника про умови надання кредиту у відповідній установі, у разі непогодження позичальника із викладеними у ньому умовами, останній має право відмовитися від отримання відповідної фінансової послуги. В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідач належним чином ознайомлена та погодилася із умовами надання кредиту, на підставі чого між сторонами укладено кредитний договір, в якому відображені умови надання кредиту, визначені у паспорті споживчого кредиту, відповідач з відповідним договором погодилась про що свідчить електронний підпис останньої. Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мала можливість не вступати у кредитні відносини із позивачем, якщо вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливими, натомість відповідач погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, відповідач засвідчила, що погодилася на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором. Окрім того, факт укладення кредитного договору відповідачем не заперечувався. ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши їй, визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов`язання ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» не виконала, оскільки не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору та проценти за користування кредитом, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За розрахунками позивача заборгованість відповідача за кредитним договором №08544-07/2024 від 07.07.2024 року становить 33000 грн та складається з 10000 грн заборгованості за кредитом, 18000 грн заборгованості за відсотками та 5000 грн штраф. Щодо заперечень сторони відповідача про відсутність доказів перерахування кредитних коштів видачу та кредиту саме у розмірах вказаних позивачем, то суд зазначає що, відповідач мала доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і вона мала можливість представити суду виписку зі свого рахунку в підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору. Кредитні кошти були зараховані на картковий рахунок відповідача, який вона зазначала самостійно в системі під час оформлення заявки. Матеріали справи не містять будь - яких доказів, які б спростували створення відповідачем особистого звернення із анкетою-заявкою до ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ», приналежність засобів зв`язку, як то номеру мобільного телефону який відповідач також вказала у відзиві та який використовувався, як ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», так і відповідачем при укладенні договору, іншій особі ніж відповідач, а також як укладення самого договору, так і отримання відповідачем коштів за таким на вказаний ним картоковий рахунок (приналежність такого не відповідачу, а іншій особі, відповідачем також не доведено). Матеріали справи не містять жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 року у справі №753/7883/15 (рішення у ЄДРСР № 75498350), доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку. Доводи наведені відповідачем у відзиві у цій частині не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та спростовані дослідженими судом доказами. Водночас, суд погоджується із доводами відповідача в частині нарахування позивачем штрафу в розмірі 5000 грн. Враховуючи дату укладення договору, неустойка нарахована позивачем в період дії воєнного стану. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки штраф (неустойка) нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач, як позичальник, на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в будь-якому випадку звільняється від обов`язку сплати на користь позивача, як кредитодавця, такогоштрафу. Отже, в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 5000 грн слід відмовити. Окрім того, суд не погоджується з розрахунком нарахованими позивачем процентами за користування кредитом з огляду на наступне. Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 498-IX та набрала чинності 24.12.2023 року. Передбачений п.17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч.2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Отже, укладаючи 07.07.2024 кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, первісний кредитор не мав права визначати фіксовану проценту ставку у розмірі 1,50 %, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Відтак, судом проведено власний розрахунок заборгованості по відсотках за кредитним договором №08544-07/2024 від 07.07.2024 року за процентною ставкою 1% за період з 07.07.2024 року по 03.11.2024 року: 10000 грн. (сума боргу) х 1 % : 100 % = 100 грн. х 120 днів (строк кредитування) = 12000 грн. Загальний розмір заборгованості, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача за кредитним договором №08544-07/2024 від 07.07.2024 року становить 22000 грн, з яких: 10000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12000 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, суд всебічно, повно, об`єктивно розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов є таким що підлягає до часткового задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково (66,67%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2018,77 грн. На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial