Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вищевказаним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним Договором № 823260143 від 17.03.2019 року у розмірі 14350,00 грн., з яких: 5000,00 грн. за основною сумою боргу та 9350,00 грн. відсотків. Також ставиться питання про відшкодування 3028,00 грн. понесених судових витрат. На обґрунтування вимог у позові вказано, що 17.03.2019 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] був укладений кредитний Договір № 823260143. Відповідно до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» права грошової вимоги до відповідача за кредитним Договором № 823260143 від 17.03.2019 року. 03.01.2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20190103, за умовами якого останнє набуло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрах прав вимог. З Реєстру прав вимоги № 6 від 20.11.2019 року до Договору Факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14350,00 грн., з яких: 5000,00 грн. за основною сумою боргу та 9350,00 грн. відсотків. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28.05.2020 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій за вказаним кредитним Договором. Взятих на себе зобов`язань по кредитному договору [PERSON] не виконує внаслідок чого утворилася заборгованість, яку добровільно не погашає, що і стало підставою звернення до суду з позовом. Ухвалою суду від 12.01.2026 року по справі відкрито провадження та, враховуючи норми ст.ст. 274, 279 ЦПК України, постановлено розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за довіреністю Сімутіна А.А. пропонує розглянути справу без її участі, не заперечує заочному розгляду справи та винесенню заочного рішення, про що зазначила у прохальній частині позову (а.с. 4). Направлені поштовим відправленням з рекомендованим повідомленням за місцем реєстрації відповідачу [PERSON] ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками повернулися на адресу суду без вручення із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 30). Згідно положень п.п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому відділенні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Суд дослідивши представлені докази дійшов такого висновку. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України унормовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (ст. 1078 ЦК України). За ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначна грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За положеннями ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На підтвердження позовних вимог за кредитним Договором № 823260143 від 17.03.2019 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подало наступні докази: 1) Договір № 823260143 від 17.03.2019 року, укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] (а.с. 5-6); - розрахунок заборгованості за кредитним Договором № 823260143 від 17.03.2019 року (а.с. 10). 2) Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладений між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (а.с. 7). Згідно умов цього Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених Договором (п.п. 2.1.). Суд звертає увагу на тому, що вказаний Договір факторингу поданий не в повному обсязі, тому з умов представленого документа неможливо зробити висновок з якого моменту Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах переходить від Клієнта до Фактора. Крім того, до зазначеної угоди не долучені документи підтверджуючі можливий перехід прав вимоги (переданий Реєстр боржників, платіжне доручення про оплату, акт прийому-передачі тощо). 3) Договір факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», за умовами якого останнє набуло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказані у відповідних Реєстрах прав вимог (а.с. 8-9). До Договору факторингу долучений Витяг з Реєстру прав вимоги № 6 від 20.11.2019 року до Договору Факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, з якого вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 14350,00 грн., з яких: 5000,00 грн. за основною сумою боргу та 9350,00 грн. відсотків (а.с. 10). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Оскільки ініціатором звернення не надано жодного доказу на підтвердження переходу прав вимоги до відповідача за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» (відсутній повний текст договору та додатки до нього), що є процесуальним обов`язком позивача, то відсутні підстави вважати, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором факторингу № 20190103 від 03.01.2019 року, укладеним з ТОВ «Таліон Плюс», набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним Договором № 823260143 від 17.03.2019 року. За таких обставин позов не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed