Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

14 листопада 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код юридичної особи (код за ЄДРПОУ) 38548598, місцезнаходження: бульвар Лесі Українки 26, офіс 407, м. Київ, 01133) загальну суму заборгованості за Кредитним договором №1243-0593 від 21.07.2023 р., в розмірі 71 910,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за кредитом -18 000,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 53 910,00 гривень та судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 21.07.2023 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1243-0593 через вебсайт кредитора, який відповідач підписав за допомогою одноразового ідентифікатора. За умовами договору відповідачу надано кредит у сумі 18 000 грн строком на 300 днів зі сплатою процентів. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, перерахувавши кошти на банківську картку відповідача, що підтверджується відповідними документами. Відповідач, отримавши кредитні кошти, частково погашав заборгованість, чим підтвердив укладення договору, однак у подальшому свої зобов`язання належним чином не виконав та допустив прострочення. Станом на 07.10.2025 загальна заборгованість становить 158 130 грн, з яких 18 000 грн - тіло кредиту, 140 130 грн - проценти. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2025 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 14 листопада 2025 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 26 листопада 2025 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 2199 від 20 листопада 2025 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Піщанського районного суду Вінницької області від 26 листопада 2026 року постановлено відкрити провадження в даній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце проведення судового засідання, призначено по цивільній справі судове засідання на 15 годину 00 хвилин 23 грудня 2025 року. 23 грудня 2025 року вказану справу, у зв`язку з відпусткою головуючого по справі судді, було знято з розгляду до 10 години 00 хвилин 10 лютого 2026 року. Ухвалою суду від 10 лютого 2026 року постановлено в даній цивільній справі оголосити перерву в судовому засіданні до 13 години 30 хвилин 25 березня 2026 року. Відповідача [PERSON] в судове засідання викликати шляхом розміщення оголошення про виклику до суду на офіційній сторінці Піщанського районного суду на веб-порталі судової влади в мережі Інтернет. Ухвалою суду від 25 березня 2026 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи за позовом «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» повноважного представника в судове засідання 25 березня 2026 року не направив, проте в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому представник позивача просить розглянути дану цивільну справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання, в тому числі 25 березня 2026 року, не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Будь-яких заяв, клопотань та відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в жодне судове засідання без повідомлення причин неявки, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. На підставі наданих суду доказів встановлено, що 21.07.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою вебсайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем товариства, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1243-0593. Зазначений договір разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (графіком платежів) становить єдиний договір, який визначає всі його істотні умови, з якими позичальник був попередньо ознайомлений, та укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа відповідно до вимог законодавства. Договір підписано сторонами шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором А6603, що був надісланий відповідачу, що свідчить про вчинення всіх необхідних дій для його укладення, зокрема входу до особистого кабінету та підтвердження умов договору. Відповідно до умов договору кредитодавець надав відповідачу кредитні кошти у сумі 18 000 грн строком на 300 днів зі сплатою процентів (знижена ставка - 2,50 % на день, стандартна - 3,00 % на день), при цьому процентна ставка є фіксованою. Кредитодавець свої зобов`язання виконав у повному обсязі, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача через систему LiqPay АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується відповідною квитанцією. Отримавши кредитні кошти, відповідач прийняв виконання зобов`язання кредитодавця, не скористався правом на відмову від договору протягом 14 днів та здійснював часткове погашення заборгованості, чим підтвердив укладення договору та виникнення зобов`язань. Крім того, відповідач неодноразово (15 разів) укладав кредитні договори з позивачем, які були виконані, що свідчить про його обізнаність із порядком укладення та виконання таких договорів. У подальшому відповідач порушив умови договору та не виконав свої грошові зобов`язання у повному обсязі, у зв`язку з чим станом на 07.10.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 158 130 грн, з яких 18 000 грн - заборгованість за кредитом, 140 130 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Разом з тим кредитодавцем застосовано програму лояльності, якою передбачено часткове списання заборгованості за процентами, у зв`язку з чим до стягнення заявлено 71 910 грн, з яких 18 000 грн - заборгованість за кредитом та 53 910 грн - заборгованість за процентами. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі №127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі. Матеріалами справи підтверджується, що станом на 07.10.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 158 130,00 грн, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 18 000,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 140 130,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а її частину з урахуванням застосованої програми лояльності, якою передбачено часткове списання заборгованості за нарахованими процентами, у зв`язку з чим заявлено до стягнення 71 910,00 грн, з яких 18 000,00 грн - заборгованість за кредитом та 53 910,00 грн - заборгованість за процентами. На підставі аналізу наведених норм законодавства та досліджених судом доказів, що містяться в матеріалах справи, враховуючи, що станом на день розгляду справи заборгованість за договором кредиту відповідачем не погашена, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав, а заявлена сума боргу за договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Outcome: approved