Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" звернулося до Зарічного районного суду м. Суми із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ейс" (код ЄДРПОУ 42986956, місцезнаходження юридичної особи: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, кабінет 13) суму заборгованості за кредитним договором № 145797 від 07.07.2024 в розмірі 10212,88 грн та судові витрати по справі. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07.07.2024 між [PERSON] та ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" було укладено кредитний договір № 145797 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 6945,00 грн на строк 70 днів з 07.07.2024 по 15.09.2024, зі сплатою відсотків за ставкою 586,00% річних. Всупереч умов договору, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 10212,88 грн, яка складається з наступного: 6057,08 грн заборгованість по кредиту, 3755,80 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, 400,00 грн - комісія за кредитним договором. 10.10.2024 між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено Договір факторингу № 10102024, відповідно до якого ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" передає ТОВ "ФК "ЕЙС" за плату належні йому права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 145797 від 07.07.2024 в сумі 10212,88 грн. Тому позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ЕЙС" заборгованість за кредитним договором № 145797 від 07.07.2024 в сумі 10212,88 грн, а також понесені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн та 7000,00 грн витрат на правову допомогу. 17.02.2026 матеріали даної справи надійшли до Недригайлівського районного суду Сумської області в порядку ст. 31 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив позов розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи не направляв. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог статті 280 ЦПК України у зв`язку з неявкою належним чином повідомленого відповідача, який про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За даних обставин, суд вважає за можливе провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, справу розглянуто без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 07.07.2024 між ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 145797 (а.с. 6зв.-9зв.). Згідно з умовами даного договору відповідач отримав кредит, зобов`язавшись повернути його, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Відповідно до п. 2.2.1 кредитного договору (індивідуальної частини) сума (загальний розмір) кредиту становить 6945,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 5000,00 грн на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 1944,60 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованої згідно з п. 2.5 індивідуальної частини. Згідно з п.п. 2.3-2.6 кредитного договору (індивідуальної частини) проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 586,00% річних, тип процентної ставки - фіксована. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн, стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 грн. Комісія за надання кредиту складає 1944,60 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладання цього договору за ставкою 28,00% від загальної суми кредиту. Загальний строк кредитування складає 70 днів з 07.07.2024 по 15.09.2024. Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт кредитодавця. [PERSON] договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Також [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором додаток до договору Графік платежів за кредитним договором (а.с. 10) та Паспорт споживчого кредиту, в якому йому була надана інформація щодо умов кредитування (а.с. 16зв.-18). 07.07.2024 ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" виконано свої зобов`язання за договором та перерахувало на картку № [NUMBER] , номер якої надано йому позичальником, кошти в сумі 5000,00 грн згідно з кредитним договором № 145797 від 07.07.2024 (а.с. 36). За інформацією АТ КБ "Універсал Банк" на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . На зазначену картку за період з 07.07.2024 по 12.07.2024 було зарахування коштів у сумі 5000,00 грн. Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером та знаходиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), (а.с. 89-90). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 145797 від 07.07.2024, та виписки з особового рахунка за кредитним договором, [PERSON] станом на 01.11.2025 має заборгованість в розмірі 10212,88 грн, з яких: 6057,58 грн заборгованість за тілом кредиту, 3755,80 грн заборгованість за відсотками, 400,00 грн комісія за кредитним договором (а.с. 45зв.-47). Розмір заборгованості відповідачем не спростований. 10.10.2024 між ТОВ "ФК "ЕЙС" (Фактор) та ТОВ "ФК "КРЕДІПЛЮС" (Клієнт) був укладений договір факторингу №10102024, відповідно до якого Клієнт відступає Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с. 37-39). Відповідно до Реєстру боржників № 4 від 07.01.2025 до Договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 ТОВ "ФК "ЕЙС" набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 145797 на загальну суму заборгованості 10212,88 грн, з яких: 6057,08 грн заборгованість за тілом кредиту, 3755,80 грн заборгованість за відсотками, 400,00 грн заборгованість по комісії (а.с. 47). Отже, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Як вбачається з ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідач заперечення до суду не надав, тому суд, на підставі наданих позивачем доказів, вважає встановленим, що відповідач належним чином зобов`язання не виконав, заборгованість за кредитним договором у повному обсязі не погасив. Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 10212,88 грн підтверджуються наявними в справі доказами та підлягають задоволенню. Крім того, з відповідача [PERSON] на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн (а.с. 4зв.). Що стосується вимоги про стягнення 7000 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов такого висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 2000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. На підставі викладеного,

Outcome: approved