Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

До Захарівського районного суду Одеської області з Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла за підсудністю цивільна справа за позовом ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначена позовна заява обґрунтована тим, що 11 травня 2021 року між ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір позики № 57/82907790, згідно якого позикодавець передав у власність позичальнику готівкові грошові кошти у розмірі 7000 грн, а позичальник зобов`язався повернути суму позики позикодавцю та сплатити проценти, а також інші платежі за договором у порядку та строки передбачені договором. 28 грудня 2023 року згідно умов договору факторингу № 28122023, ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» відступлено право вимоги за кредитним договором № 57/82907790 від 11 травня 2021 року на користь ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС». 17 квітня 2025 року згідно умов договору факторингу № 17-04/ФК-25, ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» відступлено право вимоги за кредитним договором № 57/82907790 від 11 травня 2021 року на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ». 25 серпня 2025 року згідно умов договору факторингу № 25-08/ФК-25, ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» відступлено право вимоги за кредитним договором № 57/82907790 від 11 травня 2021 року на користь ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс». Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 57/82907790 від 11 травня 2021 року в сумі 58100 грн, з яких: 7000 грн - сума заборгованості за позикою, 49140 грн - заборгованість за процентами, 1960 грн заборгованість за комісією. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує. Отже, з урахуванням викладеного позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за договором позики № 57/82907790 від 11 травня 2021 року у розмірі 58100 гривень. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 24 грудня 2025 року цивільну справу за позовом за позовом ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за територіальною підсудністю до Захарівського районного суду Одеської області. Дана ухвала набрала законної сили 12 січня 2026 року (а.с. 15). Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 22 січня 2026 року відкрито провадження у даній цивільній справі та її розгляд відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України призначений у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін(а.с. 72). У судове засідання представник позивача не з`явився, про час, дату і місце судового розгляду повідомлявся належним чином (а.с. 77). Водночас у прохальній частині позовної заяви просив суд розглядати справу без його участі. Зазначив, що проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує (а.с. 5). Відповідач у судове засідання не з`явився хоча належним чином, в порядку визначеному статтями 128-131 ЦПК України, повідомлений про дату, час і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судової повістки за адресою реєстрації місця проживання: [ADDRESS] . Направлена йому судова повістка про виклик до суду за його місцем реєстрації, повернута суду з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 86). Відповідач про причини неявки суд не повідомив та не подав до суду відзив, заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до частини 7 статті 128 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», за запитом судді у справі № 511/4320/25 на підставі частини 8 статті 187 ЦПК України, сформовано відповідь № 2262349 від 22 січня 2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру щодо [PERSON] , [INFO] , згідно якої останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 71). Згідно із пунктом 3 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до правової позиції КЦС ВС викладеної у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Ураховуючи зазначене, а також те, що повістка про виклик у судове засідання судом направлялася належним чином за офіційним зареєстрованим місцем проживання відповідача, а конверт повернувся на адресу суду з довідкою поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», суд дійшов висновку, що відповідач вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду. Суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, а тому за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом установлено, що 11 травня 2021 року між ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір позики № 57/82907790 (а.с. 25-27). Відповідно до пункту 1.1 договору позикодавець передає, у власність позичальнику грошові кошти (надалі також Позика або сума Позики) у розмірі встановленому цим договором, а позичальник зобов`язується повернути суму позики позикодавцю та сплатити проценти, а також інші платежі за договором у порядку та строки передбачені цим договором, зокрема графіком платежів. Згідно із пунктом 1.2 договору сума позики становить 7000 гривень та надається позичальнику без додаткового забезпечення та залучення супутніх послуг третіх осіб. Відповідно до пункту 1.3 договору мета отримання позики позичальником споживчі цілі, що не суперечать законодавству. Згідно із пунктом 1.4 договору строк на який надається позика 365 днів. Позика надається позичальнику на умовах із поверненням суми позики в кінці строку користування позикою. Відповідно до пункту 1.5 договору комісія за видачу позики складає 28% від суми позики, що становить 1960 гривень і підлягає сплаті у строк передбачений графіком платежів. Згідно із пунктами 1.6, 1.7 договору розмір, порядок та строки сплати позичальником платежів за цим договором погоджений сторонами в графіку платежів. Позичальник зобов`язаний здійснювати платежі у відповідності до графіку платежів. 28 грудня 2023 року між ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 28122023, у відповідності до умов якого ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» прийняло належні ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 38-41). Відповідно до реєстру боржників № 1 від 28 грудня 2023 року до договору факторингу № 28122023 від 28 грудня 2023 року, ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 57/82907790 від 11 травня 2021 року (а.с. 65-68). 17 квітня 2025 року між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» укладено Договір факторингу № 17-04/ФК-25, у відповідності до умов якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» прийняло належні ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 28-32). Відповідно до реєстру боржників № 1 від 17 квітня 2025 року до договору факторингу № 17-04/ФК-25 від 17 квітня 2025 року, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 57/82907790 від 11 травня 2021 року (а.с. 55-59). 25 серпня 2025 року між ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» укладено Договір факторингу № 25-08/ФК-25, у відповідності до умов якого ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» прийняло належні ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 33-37). Відповідно до реєстру боржників № 1 від 25 серпня 2025 року до договору факторингу № 25-08/ФК-25 від 25 серпня 2025 року, ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 57/82907790 від 11 травня 2021 року на загальну суму 58100 грн, з яких: 7000 грн - сума заборгованості за позикою, 49140 грн - заборгованість за процентами, 1960 грн заборгованість за комісією (а.с. 60-64). Оскільки, відповідач свої зобов`язання за умовами кредитного договору не виконав, суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються, кошти, відсотки та комісія за його користування не повертаються. Згідно із статтю 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно із статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно із статтею 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом установлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання коштів. Статтею 525 ЦК України установлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушив вимоги статті 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, [PERSON] має перед ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» заборгованість за договором позики № 57/82907790 від 11 травня 2021 року в сумі 58100 грн, з яких: 7000 грн - сума заборгованості за позикою, 49140 грн - заборгованість за процентами, 1960 грн заборгованість за комісією. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] за договором позики № 57/82907790 від 11 травня 2021 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 22-23). З огляду на викладене позов підлягає задоволенню. Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1059800 грн). Згідно із частиною 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 100 від 17 грудня 2025 року ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс», у відповідності до вказаних положень закону сплачено судовий збір за подання позовної заяви в електронній формі з використанням підсистеми Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» у розмірі 2422 грн 40 коп (а.с. 6). Отже, з урахуванням задоволення позову, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України та частини 3 статті 4 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача на користь позивача також потрібно стягнути судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 6000 грн, суд дійшов такого висновку. На підтвердження витрат правничої допомоги представником позивача надано: копію акта 3050624612 від 12 грудня 2025 року про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) з якого вбачається, що адвокатом надано, а клієнтом прийнято правничу (правову) допомогу: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» - 1,5 год - 2250 грн, складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості - 3 год - 3000 грн, формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 1 год - 750 грн, а всього 6000 грн (а.с. 20), копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Горобей Р.Г., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ЮРКонсалт Груп Плюс» щодо стягнення кредитної заборгованості на суму 6000 грн (а.с. 24), копію договору про надання правничої допомоги № 45714110 від 10 грудня 2025 року, укладеного між директором ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» [PERSON] та адвокатом Горобей Р.Г., предметом якого є надання адвокатом клієнту юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених договором (а.с. 43-45), копію додаткової угоди № 3050624612 від 12 грудня 2025 року до договору № 45714110 від 10 грудня 2025 року, за яким сторони розширили розділ «1 Предмет договору» та доповнили новим пунктом: адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення заборгованості з [PERSON] (а.с. 46), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 11628/10 від 29 липня 2024 року, яка видана на ім`я Горобей Р.Г. (а.с. 69), копію посвідчення адвоката від 29 липня 2024 року, яка видані на ім`я Горобей Р.Г. (а.с. 70). Відповідно до пункту 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно з частинами 4-6 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отож суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) міститься висновок, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Аналогічний висновок (обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами) наведений: у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду від 09 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19. Відповідачем не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Водночас щодо співмірності витрат на правничу допомогу суд зазначає таке. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21) міститься висновок, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Отже, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, фактично виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги, суд вважає обґрунтованим та доведеним доказами заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу у сумі 6000 гривень, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved