Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

13.01.2026 до Автозаводського районного суду м. Кременчука надійшла позовна заява ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій позивач просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договором №21072358003702 від 13.03.2021 у розмірі 51049,42 грн., сплачену суму судового збору в розмірі 3028,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 13.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір №21072358003702, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 4600 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом. ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання перед відповідачем виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. [PERSON] свої зобов`язання перед позикодавцем не виконала. У зв`язку порушенням взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 76099,64 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4600,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 71499,64 грн. Згідно з умовами договору відступлення прав вимоги №1-12 від 01.12.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило право вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем, на користь ТОВ «Вердикт Капітал». 10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників в тому числі за договором №21072358003702, а відтак позивачем набуто право вимоги за вказаним кредитним договором до [PERSON] , яку він просить стягнути. Позивач просив стягнути з відповідача не усю суму заборгованості, а її частину: 51049,42 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4600,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 46449,42 грн. Ухвалою судді від 22.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду в судове засідання не прибув, у матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач, належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду в судове засідання не прибула, про причини своєї неявки суду не повідомила, своїм правом на подачу відзиву не скористалася. За ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ураховуючи те, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України . На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 13.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір про надання фінансових послуг №21072358003702 «Стандартний», відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 4600 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. (далі - Договір) Згідно з п.1.2. Договору кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору. Орієнтовний строк повернення кредиту 17 днів з моменту отримання кредиту. (п.1.3. Договору) Згідно із заявою-анкетою ( Додаток № 1 до договору) строк кредитування 365 днів. За п. 1. 4 Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту в наступному розмірі: а). 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б). починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процента ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а; в). починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процента ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4.б; г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процента ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою зазначеною у п. 1.4.в. Вказаний договір укладено з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), про що зазначено у самому договорі після реквізитів сторін. Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно із ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Кредитодавець перерахував грошові кошти на рахунок, зазначений позичальником, що підтверджується листом ТОВ «Вей фор пей» від 04.11.2025. 01.12.2021 було укладено договір факторингу № 1-12 відповідно до якого ТОВ "Служба миттєвого кредитування" відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 21072358003702 від 13.03.2021, укладеним із відповідачем у розмірі 40112,00 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4600,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 35512,00 грн. 10.01.2023 було укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 21072358003702 від 13.03.2021, укладеним із відповідачем у розмірі 76099,64 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4600,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 71499,64 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч. 12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Пунктом 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Ураховуючи положення вказаних статей, ТОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем. Відповідно до розрахунків заборгованості, наданих позивачем, заборгованість відповідача за Договором становить 76099,64 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4600,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 71499,64 грн. Позивач просив стягнути з відповідача не усю суму заборгованості, а її частину: 51049,42 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4600,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 46449,42 грн. З огляду на те, що судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з такого. При звернені до суду ТОВ «Коллект Центр» було сплачено 3028 грн. 00 коп. судового збору. Крім того, судом встановлено, що 01.07.2024 між ТОВ «Коллектр Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладений договір №01-07/2024 про надання правової допомоги. Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги №2028 та витягу з акту №16 від 28.11.2025 про надання юридичної допомоги, адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надано послуги за договором на суму 16000,00 грн. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Враховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення заборгованості за кредитним договором є типовим та має шаблонний характер з огляду на вид діяльності позивача. За таких обставин суд доходить висновку про неспівмірність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача з 16000,00 грн. до 3000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3028,00 грн. на відшкодування сплаченого позивачем судового збору та 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: approved