Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 56400 грн. Позов обґрунтовується тим, що 3 вересня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3951208, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 10000 грн. і зобов`язалася повернути його, а також сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за договором виконало та надало відповідачу кредит в обумовленому в договорі розмірі. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 56400 грн., з яких: 10000 грн. тіло кредиту, 46400 грн. проценти. 24 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено договір факторингу № 24/04/24, згідно з яким право вимоги за договором № 3951208 перейшло до позивача. Представник позивача ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документа), в судове засідання не з`явився. До суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] , повторно будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи (про що свідчить довідка про доставку електронного документу), в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов не подали. Представник позивача Макара О.Є., посилаючись на зайнятість в іншій справі, вчергове просила відкласти розгляд справи, однак, враховуючи, що має місце не перша неявка сторони відповідача в судове засідання, суд, на підставі ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) вирішує справу на підставі наявних у ній доказів. Процесуальні дії у справі 8 грудня 2025 року ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області справу передано за підсудністю до Рожищенського районного суду Волинської області. 6 січня 2026 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 28 січня 2026 року відкладено розгляд справи за клопотанням представника відповідача. 24 лютого 2026 року відкладено розгляд справи за клопотанням представника відповідача. 11 березня 2026 року відкладено розгляд справи за клопотанням представника відповідача. Судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 9 вересня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] (підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А182) уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3951208 (далі Договір), за умовами якого товариство зобов`язалося надати відповідачу грошові кошти в розмірі 10000 грн. (п. 1.2 Договору) у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу ( [NUMBER] ) (п. 2.1 Договору), на строк 350 днів, з періодичністю зі сплати процентів кожні 25 днів (п. 1.3 Договору), зі сплатою процентів 2,00% в день за стандартною процентною ставкою (п. 1.4.1 Договору) та 1,40% - за зниженою (п. 1.4.2 Договору), а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором (арк. спр. 14-23). Приписами п. 3.1 Договору передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту. Перед укладенням договору [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту, чим підтвердила ознайомлення з інформацією про умови кредитування, орієнтовну загальну вартість кредиту, а також про наслідки в разі невиконання зобов`язань за договором (арк. спр. 25-27). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит доведено до відома [PERSON] інформацію загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, проценти за користування кредитом та дати платежів (арк. спр. 24). Листом АТ «Універсал Банк» від 23 січня 2026 року № БТ/Е-2431 підтверджено, що на ім`я [PERSON] було емітовано карту № [NUMBER] , на яку 3 вересня 2023 року зараховано кошти у сумі 10000 грн. (арк. спр. 85). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] у листі АТ «Універсал Банк» співпадають із банківськими реквізитами карти, вказаними [PERSON] у п. 2.1 Договору від 3 вересня 2023 року № 3951208. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 3 вересня 2023 року № 3951208, станом на 24 квітня 2024 року заборгованість [PERSON] становила 56400 грн., з яких: 10000 грн. тіло кредиту, 46400 грн. проценти (арк. спр. 29-33). Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди клієнта але з обов`язковим повідомленням клієнта про таке відступлення протягом 10 робочих днів з дати такого відступлення (п. 5.1.3 Договору). 24 квітня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» уклали договір факторингу № 24/04/24, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» за плату відступило ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаних у реєстрі боржників (арк. спр. 46-52). Згідно з платіжною інструкцією від 24 квітня 2024 року № 783 ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» сплатило на користь ТОВ «Лінеура Україна» кошти згідно договору факторингу від 24 квітня 2024 року № 24/04/24 (арк. спр. 53). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 24 квітня 2024 року № 24/04/24 від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3951208 на загальну суму 56400 грн. (арк. спр. 54). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 3 вересня 2023 року № 3951208, який укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за договором. Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що відповідач [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» уклали договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 3 вересня 2023 року № 3951208 в електронній формі, який підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надало відповідачу кошти в сумі 10000 грн. строком на 350 днів, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити проценти за користування ними, розмір яких визначений договором. У підписаному відповідачем договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 3 вересня 2023 року № 3951208 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитом, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. У подальшому позивач ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 3 вересня 2023 року № 3951208, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, оскільки не повернула кредитні кошти та не сплатила проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 3 вересня 2023 року № 3951208: 10000 грн. тіла кредиту та 46400 грн. процентів. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Вказані обставини відповідач не спростувала, інших розрахунків чи доказів про належне виконання умов договору не надала. Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 3 вересня 2023 року № 3951208 у повному обсязі. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із копій договору про надання юридичних послуг від 2 серпня 2024 року № 02/08/2024 (арк. спр. 55-56), акта приймання-передачі наданих послуг від 25 вересня 2025 року № 109 (арк. спр. 59), витягу з реєстру № 1 до акта приймання-передачі наданих послуг від 25 вересня 2025 року (арк. спр. 60), довіреності від 18 вересня 2025 року, виданої директором ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» адвокату Руденку К.В. (арк. спр. 57), свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 23 жовтня 2018 року серії ПТ № 2412 (арк. спр. 58), платіжної інструкції від 25 вересня 2025 року № 3186 (арк. спр. 61), судом встановлено, що адвокатом Руденком К.В. надавалася правнича допомога ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» у цій справі. Така допомога полягала у підготовці позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за договором № 3951208 про надання споживчого кредиту від 3 вересня 2023 року та клопотання про витребування доказів. Загальна вартість послуги складає 10000 грн. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що ця справа є малозначною, в даній категорії справ усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, обсяг наданих доказів не є великим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав. Отже, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 4000 грн. є співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК.

Outcome: approved