Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

У вересні 2025 року позивач ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та витрат по сплаті судового збору. Заочним рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 21.01.2026 року позов ТОВ"ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ "ФК Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №2114811 від 22.09.2024 року та судові витрати 1183,82 грн.. 11.02.2026 року до суду надійшла заява представника ТОВ "ФК "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" про ухвалення додаткового рішення. В обгрунтування заяви вказує, що 21.01.2026 року було винесено рішення, в якому позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2114811 від 22.09.2024 року задоволено частково, але судом не вирішено питання щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №02398-08/2024. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.В судове засідання сторони не викликались (ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Як випливає із змісту ст. 265 ЦПК України, яка регламентує вимоги до змісту рішення, в резолютивній частині рішення вирішується питання щодо кожної з заявлених вимог. Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №02398-08/2024 від 03.08.2024 р.. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до суду з позовною заявою щодо вирішення вимог за двома кредитними договорами, укладеними з [PERSON] - №2114811 від 22.09.2024 р. та №02398-08/2024 від 03.08.2024 р. 03.08.2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір №02398-08/2024. 24.12.2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" укладено договір факторингу №24122024, у відповідність до умов якого ТОВ "Аванс Кредит" передає ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" приймає належні ТОВ "Аванс Кредит" права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу від ТОВ "Аванс Кредит" до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 02398-08/2024. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 02398-08/2024 заборгованість [PERSON] складає 13000,00 грн., з яких: 3000 грн. - основний борг, 4275 грн. - проценти, 5725 грн. - штрафні санкції. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). За змістом ч. 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Доказів того, що [PERSON] виконав належним чином зобов`язання після відступлення права вимоги, сплатив грошові кошти для погашення заборгованості за договором №02398-08/2024 від 03.08.2024 року в розмірі 13000 грн. суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку заборговансті за вказаним договором. Тому, враховуючи вищевикладене з відповідача слід стягути за зазначеним вище кредитним договором 3000 грн. - суму основного боргу та 4275 грн. - проценти. У відповідності до вимог ст. 265 ЦПК України судом не вирішено питання щодо заявлених вимог в цій частині, тому вважає за необхідним винести додаткове рішення щодо заявлених вимог. Крім того, позивач прохав стягнути з відповідача 5725 грн. неустойки за зазначеним кредитним договором у виді штрафу. Але суд приходить до висновку, що такі вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК. а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, з урахуванням положень Закону № 2120-1X, яким доповнено розділ IV «Прикінцеві та перехідних положень п. 6-1 Закону Україні «Про споживче кредитування», не підлягає стягненню неустойка, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 1 694 грн. 47 коп. (7275 х 100 : 13000 = 55,96 , 3028,00 х 55,96 % = 1 694 грн. 47 коп.).

Outcome: approved