Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

26 лютого 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (надалі також позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 94508111000 від 01 червня 2018 року в загальному розмірі 26987 грн 17 коп. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 березня 2026 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача (а.с. 41) позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 42). Ухвалою суду від 14 квітня 2026 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 01 червня 2018 року між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» (надалі також АТ «Укрсиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94508111000, за умовами якого відповідачу було відкрито кредитну картку та надано кредит в сумі 24177 грн на придбання товару. АТ «Укрсиббанк» повністю виконано свої зобов`язання за кредитним договором, надано відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатив заборгованість за відсотками та комісією, у зв`язку з цим виникла заборгованість. 25 червня 2019 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 142 за умовами якого визначено, що право вимоги за кредитним договором № 94508111000 від 01 червня 2018 року, укладеним між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Отже, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 94508111000 від 01 червня 2018 року у загальному розмірі 26987 грн 17 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 23961 грн 69 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 425 грн 48 коп., та заборгованості за комісією в розмірі 2600 грн 00 коп. З метою врегулювання спору в досудовому порядку позивач в письмовій формі звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, однак заборгованість залишилася не погашеною. На даний час, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредитної заборгованості, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути вказану заборгованість та судові витрати. Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 45), у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати за відсутності його представника та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 4). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав. Відповідно до інформації, наданої Виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 41). Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 14 квітня 2026 року, разом із ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 05 березня 2026 року, які направлялись на зареєстровану адресу відповідача, були отримані останнім 21 березня 2026 року (а.с. 46). Згідно з пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Відповідно до змісту пункту 1 частини 6 статті 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ «Укрсиббанк» із анкетою-заявою на надання споживчого кредиту в сумі 27177 грн 00 коп. (а.с. 11). 01 червня 2018 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94508111000 (надалі також договір) (а.с. 12-зі звороту-14). Відповідно до пунктів 2.1.-2.2. договору, Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом, відповідно до умов цього Договору та Правил. У випадках, передбачених цим Договором (п. 4.1.) Банк відкриває Позичальнику поточний картковий рахунок та здійснює його розрахунково-касове обслуговування на умовах Правил. Пунктами 3.1.-3.2. Договору передбачено, що сума кредиту за Договором становить 24177, 00 грн. Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше, ніж 30 календарних днів з моменту підписання Договору. Відповідно до пункту 3.3. Договору, кредит надається Позичальнику для особистих потреб: в сумі 24177 грн 00 коп. на придбання товару, що зазначений в пункті 14 цього Договору (далі товар), шляхом оплати Банком з позичкового рахунку Позичальника платіжних документів ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД». Згідно з пунктом 3.4. Договору, ціна продукції складає 27 177,00 гривень. Розмір платежу за продукцію, що сплачується Позичальником за рахунок власних коштів, складає 3 000,00 грн. Пунктом 3.6. Договору визначено, що Позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення платежів, відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1 до цього Договору, що є його невід`ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 01.06.2020, при цьому згідно умов Договору може бути встановлено інший термін повернення кредиту. Відповідно до пунктів 3.9-3.10. Договору, процентна ставка за кредитом встановлюється в розмірі 0,00001 % річних. За користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений Договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 7,00% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме: з наступного дня після дня несплати або не повної сплати платежу встановленого у Кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості Пунктом 3.12. Договору передбачено, що Позичальник сплачує Банку комісії відповідно до умов цього Договору та Додатків до Договору. Згідно з пунктом 3.14. Договору визначено, що у забезпечення виконання всіх грошових зобов`язань Позичальника в повному обсязі за кредитом за цим Договором Позичальник передає в заставу, а Банк приймає наступне рухоме майно, а саме: LCD телевізор/плазмова панель/телевізор, Телевізор LG 43UJ630V + Бонус comfy; Мікрохвильова піч, НВЧ-піч соло LG MS2535GIS + Бонус comfy; Посуд, Набір посуду Rondell RDS-823 + Бонус comfy. За домовленістю Сторін вартість Предмету застави складає ціна товару, що зазначена в п.3 цього Договору. Відповідно до пункту 4.1. Договору, Банк відкриває Позичальнику та обслуговує на умовах Тарифного плану Револьверна Кредитна Картка «Картка Sуперпокупця», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку (надалі - Тарифи), окремий картковий рахунок № [NUMBER] у національній валюті України (далі - Картковий рахунок), який використовується згідно з режимом поточного рахунку, встановленим законодавством, та обслуговується згідно цього Договору та Правил. Картковий рахунок відкривається Банком в Дату встановлення ліміту кредитування, визначену цим Договором. Сторони домовились, що цей Договір містить заяву Позичальника на відкриття Карткового рахунку і подання окремої заяви не вимагається. Пунктом 4.2. Договору визначено, що підписанням цього Договору Позичальник засвідчує своє клопотання щодо надання Позичальнику додаткового кредиту (Кредитної картки) шляхом встановлення ліміту овердрафту (далі ліміт кредитування) на картковому рахунку Позичальника на наступних умовах, зокрема: сума ліміту кредитування: 8000 грн; строк дії ліміту кредитування: 24 місяці з дати встановлення ліміту (з можливістю подальшої пролонгації); процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки, річних 55,00%; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних 55,00%; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями, для яких діє пільговий період 0,0001% річних; комісія за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу. Банк має право не застосовувати цю комісію або застосовувати не в повній мірі, про що Банк повідомляє Клієнтів шляхом розміщення оголошення на сайті Банку до 500 грн. Відповідачем особисто підписано договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94508111000 від 01 червня 2018 року (а.с. 14). Сторони погодили графік платежів за договором (а.с. 14-зі звороту), що є Додатком № 1 до договору № 94508111000 від 01 червня 2018 року, відповідно до якого датою повернення кредиту є 02 березня 2020 року та який підписаний позичальником [PERSON] . Також, 01 червня 2018 року відповідач власноручним підписом підписав паспорт споживчого кредиту інформаційний лист (а.с. 11-зі звороту-12). Дослідивши зміст паспорту споживчого кредиту, суд встановив, що у вказаному паспорті визначені умови надання кредиту, реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту, умови нарахування відсотків у разі прострочення виконання зобов`язання, встановлені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Відповідно до листа від 01 червня 2018 року АТ «Укрсиббанк» повідомлено про можливість своєчасної та повної сплати кредитних коштів у відповідності до договору про надання споживчого кредиту № 94508111000 від 01.06.2018 укладеного із позичальником [PERSON] на придбання товару/товарів, а саме: LCD телевізор/плазмова панель/ телевізор, Телевізор LG 43UJ630V + Бонус comfy, номер товарного чеку/рахунку № СФРLА-0000002761, загальна вартість 20000,00 грн; мікрохвильова піч. НВЧ-піч соло LG MS2535GIS + Бонус comfy, номер товарного чеку/рахунку № СФРLА-0000002761, загальна вартість 6000, 00 грн; посуд. Набір посуду Rondell RDS-823 + Бонус comfy, номер товарного чеку/рахунку № СФРLА-0000002761, загальна вартість 1177,00 грн. Всього: 27177,00 грн (а.с. 17). Підписавши 01 червня 2018 року договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94508111000 [PERSON] взяв на себе зобов`язання одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти та комісію. З виписки за кредитним договором з 01.06.2018 по 25.06.2019 по рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти та здійснював часткове нерегулярне погашення заборгованості (а.с. 17-зі звороту-20). Отже, свої зобов`язання по кредитному договору банк виконав у повному обсязі, відповідач свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконав, не сплачував своєчасно та в повному обсязі щомісячні платежі, внаслідок чого утворилася заборгованість. 25 червня 2019 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір факторингу № 142, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» (Клієнт) відступає ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (Фактору), а Фактор зобов`язуються прийняти Права Вимоги та в їх оплату зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах. визначених ним Договором. Права Вимоги. які Клієнт відступає Фактору за ним Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, то передбачені умовами Первинних договорів, та визначені в Реєстрі Боржників, шо підписуються Сторонами у паперовому вигляді (а.с. 21-зі звороту-23). 25 червня 2019 року Клієнтом та Фактором підписаний акт приймання-передачі Права Вимоги (а.с. 28). Крім цього, 25 червня 2019 року Клієнтом та Фактором, підписано акт взаємозаліку (а.с. 28-зі звороту). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 142 від 25 червня 2019 року до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором №94508111000 від 01 червня 2018 року, боржник [PERSON] , у загальному розмірі 26987 грн 17 коп.,зокрема: 23961 грн 69 коп. заборгованість за основним зобов`язанням, 425 грн 48 коп. заборгованість за відсотками, 2600 грн 00 коп. заборгованість за комісіями (а.с. 29). Згідно з платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) № 15450 від 25 червня 2019 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило оплату АТ «Укрсиббанк» оплату суми фінансування під відступлення прав вимоги, згідно п. 3.1. Договору Факторингу № 142 від 25.06.2019 (а.с. 27-зі звороту). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» по кредиту, наданому [PERSON] за кредитним договором № 94508111000 вбачається, що загальна сума боргу становить 26987 грн 17 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 23961 грн 69 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 425 грн 48 коп., та заборгованості за комісією в розмірі 2600 грн 00 коп. (а.с. 21). ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» складено досудову вимогу вих. № 18874828 від 12 лютого 2026 року про те, що відбулось відступлення прав вимог за кредитним договором № 94508111000 від 01 червня 2018 року до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке в свою чергу стало новим кредитором та має вимагати від відповідача погашення кредитної заборгованості в сумі 26987 грн 17 коп. Надано термін для добровільного виконання відповідачем зобов`язання (а.с. 29 зі звороту). Отже, первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94508111000 від 01 червня 2018 року виконав в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином ані перед первинним кредитором, ані перед новим кредитором не виконав, не сплатив своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками в повному обсязі, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договорупро надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94508111000 від 01 червня 2018 року за відповідачем рахується заборгованість у загальному розмірі 26987 грн 17 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] суму вказаної заборгованості. Норми права, які підлягають застосуванню Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Кодексу. Суд зазначає, що поряд зі встановленням строку дії договору сторони (банк та клієнт) встановили і строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів згідно графіку платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Таким чином, графік платежів є складовою частиною договору, в ньому зазначено умови погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів, що визначено місяцями. Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви на надання споживчого кредиту між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94508111000. Договір про надання банківських послуг № 94508111000 від 01 червня 2018 року підписаний відповідачем власноруч (а.с. 14). Також, власноручно відповідач підписав графік платежів за договором (а.с. 14-зі звороту), що є Додатком № 1 до договору № 94508111000 від 01 червня 2018 року, відповідно до якого датою повернення кредиту є 02 березня 2020 року та паспорт споживчого кредиту інформаційний лист (а.с. 11-зі звороту-12). Як вбачається із матеріалів справи банк свої зобов`язання за договором виконав повністю, надав відповідачу кредитні кошти у встановленому договором розмірі. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. З виписки за кредитним договором з 01.06.2018 по 25.06.2019 по рахунку [PERSON] вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти та здійснював часткове нерегулярне погашення заборгованості (а.с. 17-зі звороту-20). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 94508111000 склала у загальному розмірі 26987 грн 17 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 23961 грн 69 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 425 грн 48 коп., та заборгованості за комісією в розмірі 2600 грн 00 коп. (а.с. 21). З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином умови договору кредитного договору, не сплатив заборгованість за тілом кредиту та відсотками. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»на підставі договору факторингу 142 від 25 червня 2019 року набуло статусу нового кредитора за кредитним договором № 94508111000 від 01 червня 2018 року, отримало право вимоги до [PERSON] відносно заборгованості за вказаним кредитним договором. За змістом витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 142 від 25 червня 2019 року до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором № 94508111000 від 01 червня 2018 року, боржник [PERSON] , у загальному розмірі 26987 грн 17 коп., зокрема: 23961 грн 69 коп. заборгованість за основним зобов`язанням, 425 грн 48 коп. заборгованість за відсотками, 2600 грн 00 коп. заборгованість за комісіями (а.с. 29). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» направлено відповідачу досудову вимогу вих. № 18874828 від 12 лютого 2026 року про те, що відбулось відступлення прав вимог за кредитним договором № 94508111000 від 01 червня 2018 року до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке в свою чергу стало новим кредитором та має вимагати від відповідача погашення кредитної заборгованості в сумі 26987 грн 17 коп. (а.с. 29 зі звороту). Отже, судом встановлено, що [PERSON] належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за кредитом та заборгованості за відсотками не виконав ані перед первісним кредитором, ані перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке набуло право вимоги за відповідними кредитним договором на підставі договору факторингу. З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що відповідач не виконує умови кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Враховуючи, що фактично отримані та використані [PERSON] у добровільному порядку грошові кошти ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не повернуті, а також, що відповідачем добровільно не сплачені проценти за користування кредитом, суд зазначає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором № 94508111000 від 01 червня 2018 року у загальному розмірі 24387 грн 17 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 23961 грн 69 коп. та заборгованості за відсотками в розмірі 425 грн 48 коп. Водночас, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією за надання послуг з управління кредитом в розмірі 2600 грн 00 коп., суд зазначає наступне. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). ВП ВС у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 зробила висновок про нікчемність умов кредитного договору щодо оплатності послуги з надання інформації. А в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 визначила, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного до 13 січня 2006 року, стосовно встановлення додаткової плати (комісії) за обслуговування споживчого кредиту є оспорюваною. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умов, якими встановлено плату щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. У кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути проінформований про строки і суми належних платежів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 вирішувала питання (а) чи можливе встановлення комісії за обслуговування кредиту згідно Закону України «Про споживче кредитування»; (б) чи має кваліфікуватися умова договору, що передбачає комісію, як дійсна/нікчемна/оспорювана. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала на те, що Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, а згідно з пунктом 3.2.4 кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості. Разом з тим зробила висновок про нікчемність в цілому пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, зокрема не лише щодо щомісячного інформування про розмір заборгованості, але й опрацювання запитів позичальника, надання інформації по рахунку. Враховуючи наведені правові висновки, банк не мав права встановлювати до кредитного договору комісію за обслуговування кредитної заборгованості, яка включає в себе моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Така умова договору є нікчемною та не потребує визнанню недійсною. Отже, оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частини перша та друга статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи наведене, оскільки [PERSON] було встановлено плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, визначена в пункті 4.2 кредитного договору № 94508111000 від 01 червня 2018 року вимога про сплату комісії за обслуговування кредиту, є нікчемною. Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з положеннями частини 1 статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами частини 3 статті 55 вказаного Закону. Як визначено положеннями частини 3 статті 13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання послуг з управління кредитом в розмірі 2600 грн 00 коп., а відтак, позовна вимога ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення із [PERSON] заборгованості за такою комісією в сумі 2600 грн 00 коп., є необґрунтованою з наведених вище підстав та задоволенню не підлягає. Судом зазначено, що відповідач заперечень щодо правильності наданого позивачем розрахунку сум заборгованості не заявляв, належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, ніж зазначено позивачем, не надавав. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за кредитним договором № 94508111000 від 01 червня 2018 року у загальному розмірі 24387 грн 17 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 23961 грн 69 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 425 грн 48 коп. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2662 грн 40 коп. (а.с. 6). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 90,37% з розрахунку: 24387 грн 17 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 26987 грн 17 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 90,37% (відсоток задоволених позовних вимог). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 2406 грн 01 коп. із розрахунку: 2662 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 90,37% (відсоток задоволених позовних вимог). Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 8000 грн 00 коп. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року (а.с. 32-зі звороту), акт № 962 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 13 лютого 2026 року на загальну суму 8000 грн (а.с. 33), детальний опис наданих послуг до акту № 962 від 13 лютого 2026 року за договором про надання правої (правничої) допомоги № 0107 від 01 липня 2025 року, а саме: усна консультація Клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором - 0 год 30 хв, ознайомлення з матеріалами кредитної справи - 2 год 00 хв, погодження правової позиції Клієнта у справі - 0 год 30 хв, складення позовної заяви з урахування правової позиції Клієнта - 3 год 30 хв, подання заяви до суду від імені Клієнта - 1 шт. Усього: 6 год 30 хв. (а.с. 33-зі звороту), ордер на надання правничої допомоги серії ВС № 1381377 від 02 липня 2025 року (а.с. 34). Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial