Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

28.01.2026 ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулися до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 782237246 від 25.08.2021 у розмірі 15 172,00 грн, 2662,40 грн сплаченого судового збору та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначають, що 25.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 782237246 у електронній формі. Відповідно до умов договору позикодавець надав відповідачу кредит у виді кредитного ліміту у розмірі 5000,00 грн на строк 30 днів із дати отримання коштів зі сплатою процентів за вказаний період у розмірі 1,39% у день. У подальшому сума кредиту збільшена до 10 000,00 грн. Позикодавець виконав свої зобов`язання за договором, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача, проте останній своїх зобов`язань не виконав. Відповідно до договору факторингу від 28.11.2018 з подальшими додатковими угодами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало права вимоги за договором № 782237246 ТОВ «Таліон плюс», 30.10.2023 право вимоги набуло ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», а 14.07.2025 право грошової вимоги за договором позики отримав позивач. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. Ухвалою суду від 30.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою суду від 30.01.2026 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у АТ Універсал банк щодо банківського рахунку відповідача. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи провести без його присутності, наполягав на задоволенні позову. Від відповідача відзиву, заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні не надійшло. Сторони в судові засідання 25.02.2026, 24.03.2026 не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином (відповідач згідно з положеннями п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зважаючи на викладене суд згідно із положеннями ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне. 25.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 782237246, відповідно до умов якого позикодавець надав відповідачу перший транш за договором у розмірі 5000,00 грн на строк 30 днів з дня отримання кредиту, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами протягом зазначеного періоду у розмірі 1,39 % в день (пункт 1.9.1 Договору)(а. с. 83-87). Договір підписаний [PERSON] електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на мобільний номер. Відповідно до копій платіжних доручень від 25.08.2021 та від 31.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , згідно з договором № 782237246 від 25.08.2021 5000,00 грн, 1000,00 грн, 4000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] (а. с. 59-60). Від АТ Універсал банк на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшло повідомлення, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , банком не було емітовано банківську картку із номером № [NUMBER] (а. с. ). Відповідно до розрахунку, наданого ТОВ Манівео швидка фінансова допомога, заборгованість [PERSON] станом на 05.05.2022 становила 14 057,00 грн, з яких 10 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 4057,00 грн заборгованість за відсотками. Зафіксовано сплату [PERSON] 20 552,00 грн (а. с. 12-14). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» приймає за плату права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а. с. 35-50). До договору долучено додаткові угоди від 31.12.2020, від 31.12.2021, від 31.12.2022, від 31.12.2023, згідно яких строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 продовжується до 31.12.2024, витяг з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022, де зазначено про заборгованість [PERSON] за договором № 782237246 у розмірі 14 057,00 грн, протокол узгодження факторингової операції від 05.05.2022, акт звірки зі сплати фінансування за реєстром № 175 від 05.05.2022. В подальшому 30.10.2023 між ТОВ Таліон плюс та ТОВ Фінансова компанія Онлайн фінанс укладено договір факторингу № 30/1023-01, відповідно до умов якого ТОВ Фінансова компанія Онлайн фінанс приймає за плату права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема і щодо кредитного договору № 782237246 від 25.08.2021 (а. с. 28-34). До договору факторингу долучено копія платіжної інструкції про оплату за реєстром права вимоги № 2 від 20.12.2023, витяг з реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023, де зазначено про заборгованість [PERSON] за договором № 782237246 у розмірі 15 172,00 грн. 11.07.2025 між ТОВ Фінансова компанія Онлайн фінанс та ТОВ Фінансова компанія Ейс укладено договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ Фінансова компанія Ейс приймає за плату права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема і щодо спірного кредитного договору (а. с. 15-27). До договору факторингу долучено акт прийому-передачі реєстру боржників від 14.07.2025, копії платіжних інструкцій про перерахування коштів між учасниками договору факторингу від 11.07.2025, витяг з реєстру боржників від 14.07.2025, де зазначено про заборгованість [PERSON] за договором № 782237246 у розмірі 15 172,00 грн. При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи підтверджується, що договір позики між відповідачем та первісним позикодавцем укладено в електронному вигляді, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно із положеннями статей 1046-1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Також позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц). Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] склалися договірні правовідносини. Кредитний договір № 782237246 від 25.08.2021 укладений у електронній формі, сторони обумовили істотні умови договору як то розмір споживчого кредиту, відсоткову ставку за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Також із наданих позивачем доказів вбачається, що між первісним позикодавцем та відповідачем виникли фактичні договірні кредитні правовідносини, оскільки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахували кошти у розмірі 10 000,00 грн на картковий рахунок, зазначений відповідачем у договорі, також відповідач вносив кошти на користь ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання своїх зобов`язань. Тому повідомлення АТ Універсал банк, що на ім`я відповідача не була емітована карка із номером № [NUMBER] , суд не трактує як доказ відсутності фактичних кредитних правовідносин між відповідачем та первісним позикодавцем. Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем доведено набуття права вимоги за договором № 782237246 від 25.08.2021 відповідно до копій договору факторингу від 28.11.2018 з реєстром прав вимоги № 175 від 05.05.2022, договору факторингу від 30.10.2023 з реєстром права вимоги № 2 від 20.12.2023, договору факторингу від 11.07.2025 з актом прийому-передачі реєстру боржників від 14.07.2025, квитанціями про перерахування коштів на виконання договорів факторингу та актами звірки про відсутність грошових зобов`язань, витягів із реєстру боржників, де зазначено суму заборгованості [PERSON] . Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору Цивільного кодексу України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. На підтвердження розміру заборгованості позивачем долучено розрахунок первісного позикодавця (а. с. 12-14). При перевірці правильності нарахувань заборгованості судом встановлено, що відсотки за користування кредитними коштами нараховані поза межами строку кредитування, тому підлягають перерахуванню відповідно до узгоджених умов договору. Оскільки строк кредитування визначений протягом 30 днів від дати отримання кредиту, останній транш у розмірі 5000,00 грн позичальник отримав 31.08.2021, тому слід стягнути заборгованість за відсотками до 31.08.2021 включно у розмірі 556,00 грн та за 30 днів у розмірі 4170,00 грн (10 000 х 1,39% х 30), а всього 4726,00 грн. Доказів пролонгації договору між первісним кредитодавцем та відповідачем до матеріалів справи не долучено. Відповідно до п. 1.8 спірного договору сторони погодили порядок продовження строку надання кредитної лінії, зазначивши, що позичальник може продовжити такий строк шляхом здійснення протягом дисконтного періоду (30 днів з моменту видачі коштів) оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником у особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду на 30 днів. На підтвердження факту пролонгації позичальником строку надання кредиту позивачем надано розрахунок заборгованості первісного позикодавця, де зазначено про дати внесення коштів відповідачем на погашення заборгованості та довідку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», сформовану 29.12.2023 (а. с. 63). Вказані докази суд позбавлений можливості вважати належними та достатніми доказами на підтвердження зазначеного факту, оскільки вони надані фактично у односторонньому порядку позикодавцем. Відсутні докази про волевиявлення позичальника про продовження строку дії договору (підпису фізичного чи електронного, тощо), а також і докази про дати внесення [PERSON] коштів на погашення кредитних зобов`язань (виписки із банківської установи про рух коштів за банківською карткою, зазначеною у договорі, квитанції, тощо). Тому суд виснує про відсутність підстав для обрахування заборгованості за процентами із врахуванням пролонгації договору, як зазначено у позовній заяві. Положення Правил надання грошових коштів у позику ТОВ Манівео швидка фінансова допомога та алгоритм дій споживача для вирішення спірних правовідносин суд не застосовує, оскільки позивачем не надано доказів, що відповідач особисто ознайомився саме з такою редакцією документу на момент укладення угоди. Тому зважаючи на обов`язок позичальника за договором № 782237246 повернути 14 726,00 грн (10 000,00 грн тіла кредиту та 4726,00 грн процентів) та приймаючи до уваги внесення [PERSON] на виконання умов договору 20 552,00 грн суд вважає безпідставними твердження позивача про наявність заборгованості та спірним кредитом та вимоги про стягнення 15 172,00 грн. Відтак позивачем не доведено порушення його майнових прав відповідачем. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору та професійної правничої допомоги.

Outcome: dismissed