Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом до Бучацької міської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] . Відповідно до погосподарської книги за 19911995 роки, зазначений житловий будинок належав до суспільної групи «колгоспний двір», у складі якого проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з положеннями, чинними до 15 квітня 1991 року, усі члени колгоспного двору були рівними співвласниками майна, а після ліквідації інституту колгоспних дворів право власності на житловий будинок зберігалося за його членами. Таким чином, кожна з вказаних осіб мала по 1/2 частки у праві власності на будинок. Після смерті матері у 2001 році її частка перейшла до дочки як єдиної спадкоємиці за законом. [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки після смерті матері постійно проживала у будинку, володіла ним, утримувала його та розпоряджалася ним як власним, унаслідок чого стала одноосібною власницею житлового будинку. [INFO] померла [PERSON] . Згідно із заповітом, посвідченим Старопетликівською сільською радою у 2020 році, єдиною спадкоємицею всього належного їй майна є [PERSON] . Згідно з довідкою №383 від 15.10.2023 р., виданою старостою Старопетликівського старостинського округу, на момент смерті [PERSON] належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що після смерті спадкодавця позивач звернулася до приватного нотаріуса Чортківського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину на зазначений житловий будинок. Однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Таким чином, позивач є фактичним спадкоємцем зазначеного майна, проте не може оформити право власності у нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду клопотання, згідно якого просить суд розглядати справу без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Бучацької міської ради в судове засідання не з`явився, згідно поданої заяви просить суд розглядати справу без участі представника Бучацької міської ради, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, встановив наступні обставини. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про смерть №00049891187 від 06.03.2025, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Із свідоцтвапро народження серії [NUMBER] виданого 15.02.1991 в с. Білявинці Бучацького району Тернопільської області, вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , її батьками записані: [PERSON] батько та [PERSON] мати. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] . З матеріалів справи встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , відносився до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15.04.1991 головою домогосподарства за адресою с. Білявинці була [PERSON] , суспільна група вказана «колгоспний двір», у домогосподарстві [PERSON] проживали: [PERSON] голова сім`ї; [PERSON] донька, що підтверджується копією погосподарської книги по домогосподарству [PERSON] . Із архівного витягу із протоколу чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Старопетликівської сільської ради народних депутатів Бучацького району Тернопільської області від 30.12.1993 р. вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність та користування земельну ділянку у загальному розмірі 0,54 га, з яких: 0,05 га землі під будівлю та 0,49 га землі під ріллю. Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями ст. ст. 120-127 ЦК Української РСР, спадкування майна колгоспного двору регулювалося ст. 563 ЦК УРСР. Так, згідно з ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною другою статті 123 ЦК УРСР передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітні та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Подібні правовідносини проаналізовані Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2015 року у справі №6-350цс15. Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. Таким чином померлій [PERSON] та [PERSON] належало по 1/2 в цьому будинку як членам колгоспного двору. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 549 вказаного Кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, як [PERSON] померла [INFO] , то її частка перейшла до доньки [PERSON] відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, як спадкоємиці за законом, що підтверджується випискою з погосподарської книги №78 с. Білявинці за 1991-1995 року, наданою Бучацькою міською радою 16.05.2024 року за №03-20/1147. [PERSON] фактично прийняла спадщину, оскільки після смерті матері постійно проживала у будинку, володіла ним, утримувала його та розпоряджалася ним як власним, унаслідок чого стала одноосібною власницею житлового будинку. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 28 листопада 2022 року, вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Старопетликівською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, вбачається, що [INFO] народилася [PERSON] , її батьками записані: [PERSON] батько та [PERSON] мати. Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 06 березня 2000 року Старопетликівською сільською радою Бучацького району, [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований у [ADDRESS] . Згідно з довідкою №383 від 15.10.2023, виданою старостою Старопетликівського старостинського округу, на момент смерті [PERSON] проживала та перебувала на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] проживала одна. Померлій належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . За наявними в сільській раді відомостями [PERSON] було складено заповіт посвідчений Старопетликівською сільською радою 06.11.2020 за реєстровим №39, який на даний час не змінено і не скасовано. Згідно із заповітом, посвідченим секретарем Старопетликівської сільської ради 06.11.2020, спадкодавець [PERSON] усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом матиме право вона заповіла [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки №291 від 31.07.2023, виданої КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації», нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в КП «Бучацькому бюро технічної інвентаризації» не зареєстровано. 01.08.2023 КП «Бучацьке бюро технічної інвентаризації» виготовленого технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] на замовлення [PERSON] . Згідно висновку про ринкову вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , складеного ПП [PERSON] , ринкова вартість майна, станом на 13.08.2025 становить 188 449 грн. Із інформації за №41/01-24 від 07.03.2026, наданої приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Іванів Л.І. вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Приватним нотаріусом надано копію спадкової справи після смерті [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] 08.12.2022 звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Відповідно до відповіді № 52/01-24 від 05.03.2025 виданої приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Іванів Л.І. [PERSON] , спадкоємцю після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , котра звернулась до приватного нотаріуса Іванів Л.І., за видачею свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , котра була спадкоємцем за законом після смерті своєї матері - [PERSON] , померлої [INFO] , яка спадщину прийняла, проте не оформила своїх спадкових прав на вищезазначений житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, через відсутність правовстановлюючого документу, нотаріус позбавлений можливості видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами на ім`я [PERSON] . Згідно п. 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як вбачається з частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому у положенні п. 3.1 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом майна, після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , котра була спадкоємцем за законом після смерті своєї матері - [PERSON] , померлої [INFO] та прийняла спадщину в порядку ст.549 ЦК УРСР фактично вступивши в управління спадковим майном. Позивач вчинила дії по прийняттю спадщини та прийняла її, подавши заяву до нотаріальної контори, тому набула право на будинок в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] . Спадкове право позивача відповідачем не оспорюється. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку згідно ст. 1241 ЦК України судом не встановлено. Суд приходить до переконання, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved