Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

[PERSON] 23 грудня 2025 року звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , у якій зазначила, що між нею та відповідачем 02 лютого 2022 року укладено шлюб, який рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 22 квітня 2025 року розірвано. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що малолітня дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Вона натепер ніде не працює, єдиним джерелом доходу є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини, розмір якої становить 860 гривень. Відповідач є працездатною особою, має регулярний стабільний дохід, однак добровільно надавати матеріальну допомогу на її утримання відмовляється. Крім того, відповідач має заборгованість та не здійснює своєчасної сплати адіментів на утримання їх спільної дитини. Просить суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі по 4000 грн щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Суд ухвалою від 06.01.26 відкрив провадження у справі, ухвалою від 05.02.26 відклав провадження у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду справи. Відповідач 19 лютого 2026 року звернувся до суду із відзивом на позовну заяву, в якій вказав, що заперечує проти задоволення позову, уважає заявлений розмір аліментів необґрунтованим і таким, що не відповідає його матеріальному становищу. Зазначив, що позивачка - працездатна особа, доказів неможливості працевлаштування або повної відсутності доходів суду не надала. Із переписки між ними вбачається, що позивачка періодично виїжджає за кордон з метою працевлаштування, спроможна самостійно забезпечувати свої потреби. Вказав, що він офіційно працює в Республіці Польща на підставі цивільно-правового договору, його дохід є нестабільним та залежить від фактично відпрацьованого часу. Орієнтовно він отримує 500-1000 злотих на тиждень, що залежить від обсягу роботи та стану здоров`я, щомісячно несе витрати з оренди житла, на поживання, медичні витрати, а також витрати зі сплати аліментів на дитину в розмірі 2361 грн та допомоги батькам похилого віку та родичці з інвалідністю. Заявлена позивачкою сума є непропорційною його матеріальному становищу. Вказав, що сумлінно та добровільно виконує рішення про сплату аліментів, добровільно забезпечує дитину одягом, речами та іншими необхідними предметами. Просить у задоволенні позову відмовити, у разі задоволення - визначити аліменти у мінімальному розмірі та співмірному розмірі з урахуванням його матеріального становища. Суд ухвалою від 19.02.26 поновив відповідачу строк для подання відзиву. Позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, указаних в позовній заяві, пояснила, що аліменти, які сплачує відповідач на утримання дитини, з урахуванням зростання вартості проживання не достатні для покриття усіх необхідних витрат. Визнала, що частково відповідач додатково придбаває за її проханням речі для дитини. Вона на повний робочий день не може влаштуватися на роботу, бо зайнята доглядом за дитиною. Однак, ураховуючи потребу в коштах для свого та дитини проживання, вона змушена інколи двічі на рік на короткий проміжок часу виїжджати на сезонні роботи в Польщу, залишаючи сина для догляду своїй мамі. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, у поданій заяві просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Суд установив, що сторони із 02 лютого 2022 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 22 квітня 2025 року, яке набрало законної сили 23 травня 2025 року, розірвано Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 травня 2023 року виконавчим комітетом Забродівської сільської ради, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є позивачка та відповідач. Згідно із витягом з реєстру територіальної громади № 2023/004052070 від 29.05.2023 син сторін проживає разом із позивачкою, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За змістом вказаної норми права можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Мінімальний розмір аліментів на дружину чинним сімейним законодавством не передбачений. Суд установив, що спільна дитина сторін, яка не досягла трирічного віку, проживає з матір`ю, знаходиться на її утриманні, відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб не має. Як вбачається із позовної заяви та відзиву, відповідач офіційно працює у Республіці Польща, де отримує заробіток орієнтовно 500-1000 злотих на тиждень (тобто 2000-4000 злотих у місяць або 23600-47200 грн із урахуванням офіційного курсу НБУ станом на 23.03.26). [PERSON] не надав доказів, що є його обов`язком в силу ст.ст. 12, 81 ЦПК України, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дружини та значне погіршення його матеріального стану після сплати аліментів на утримання дружини. Наведені обставини свідчать про те, що [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу. Таким чином, визначаючи розмір аліментів на утримання колишньої дружини до досягнення дитиною трьох років, суд з огляду на встановлені обставини, ураховуючи виконання відповідачем свого аліментного зобов`язання щодо дитини, доходить висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 3000 грн щомісячно, починаючи з 23 грудня 2025 року й до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто фактично за неповних п`ять місяців. Позивачка при подачі позову звільнена від сплати судового збору на підставі закону, у зв`язку з чим відповідно до вимог ч. 6 ст. 142 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 1211,20 грн судового збору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial