Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

Позивач, через підсистему «Електронний Суд», звернувся до Франківського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1410-0300 від 17 червня 2024 року у розмірі 34 000,00 грн, покликаючись на невиконання останньою взятих на себе зобов`язань. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 01 грудня 2025 року дану справу направлено за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 січня 2026 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 12 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали подати до суду згідно з вимогами ст.178 ЦПК України відзив на позовну заяву. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення нарахованих відсотків, штрафів та пені понад суму тіла кредиту; визначити заборгованість у розмірі, що не перевищує фактично отриману суму кредиту 6 800 грн з урахуванням помірних та законних процентів; застосувати принцип справедливості та пропорційності при вирішенні справи. Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12, 81 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Як визначено п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526, 530 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 висловлено правову позицію, що ст.204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст.1048 ЦК України). Як регламентовано ст.13 Закону «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). 17 червня 2024 року між позивачем (кредитодавцем) та відповідачем (позичальником) укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1410-0300, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», шляхом підписання електронним підписом позичальника. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20. За умовами договору кредитодавець зобов`язується відкрити кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику у сумі 6 800,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, строком на 365 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом (денна процента ставка 1,50%, за винятком зниженої 1,18%) та комісію. Судом установлено, що позивачем умови укладеного договору виконано та надано відповідачу 6 800,00 грн кредиту, які було перераховано за допомогою системи LigPay на карту № [NUMBER] , яка зазначена відповідачем у договорі, що підтверджується квитанцією від 17 червня 2024 року та визнається відповідачем. Отримавши кредит, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором належним чином не виконувала, а відтак, згідно з розрахунком позивача має заборгованість у сумі 41 024,40 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом 6 800,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 33 204,40 грн; комісія 1020,00 грн та позивач просить стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину у розмірі 34 000,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом 6 700,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 27 200,00 гривень. Проте, на момент укладення між сторонами договору про відкриття кредитної лінії стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Згідно з ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. У даній справі договір про відкриття кредитної лінії укладено 17 червня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Тому розмір денної процентної ставки не міг перевищувати 1%. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За таких обставин підлягає перерахуванню розмір нарахованих позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами з урахуванням указаних вище положень закону, виходячи із максимального розміру денної процентної ставки, що становить 1 %: 6 800,00 грн х 1% х 365 днів = 24 820,00 гривень. З урахуванням презумпції правомірності правочину, взятих на себе відповідачем зобов`язань за кредитним договором, які ним не виконувалися належним чином, та обов`язковості договору для сторін, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 31 620,00 грн, яка складається з: 6 800,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 24 820,00 прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Отже позов підлягає частковому задоволенню. У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 2 252,83 грн судового збору, пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: approved