Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-02 00:00:00

24 жовтня 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення та зобов`язання не перешкоджати користуванню спільною власністю. 10 березня 2026 року судом було ухвалено рішення у зазначеній справі, відповідно до якого позовні вимоги були задоволені. 12 березня 2026 року позивачем було подано до суду заяву, у якій він просив суд вирішити питання щодо стягнення із відповідача судового збору. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12 березня 2026 року справу було передано до провадження судді Шаповалової К.В. Ухвалою суду від 18 березня 2026 року заяву про ухвалення додаткового рішення було прийнято до розгляду. Відповідачем не було надано суду заперечень щодо вказаної заяви. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд доходить наступного висновку. 24 жовтня 2025 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом вселення та зобов`язання не перешкоджати користуванню спільною власністю. 10 березня 2026 року судом було ухвалено рішення у зазначеній справі, відповідно до якого позовні вимоги були задоволені, а саме: вирішено усунути перешкоди у користуванні власністю та вселити [PERSON] у квартиру за адресою: [ADDRESS] . Зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні спільною власністю за адресою: [ADDRESS] . У заяві про стягнення судових витрат позивач зазначив, що судом не були вирішено питання що стягнення із відповідача суми сплаченого позивачем судового збору, а відтак, він просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути із відповідача понесені позивачем судові витрати у розмірі 2422,40 грн. Як вбачається із резолютивної частини рішення суду, судом не вирішувалось питання про розподіл судових витрат за результатом розгляду справи. Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, про що свідчить копія платіжного доручення про сплату судового збору № 9990-9071-2004-5077 від 23 жовтня 2025 року (а.с.7). Окрім того, позивачем на виконання ухвали суду про залишення позову без руху від 03 листопада 2025 року, було надано суду докази сплати судового збору у сумі 1211,20 грн, про що свідчить копія платіжного доручення № 5627-8895-2055-4149 від 06 листопада 2025 року (а.с.33). Таким чином, вбачається, що позивачем були понесені судові витрати у виді судового збору на загальну суму 2422,40 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, те, що позовні вимоги були задоволені у повному обсязі, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved