Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

17 листопада 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні зміни до актового запису про його народження. Обґрунтовано позов тим, що починаючи з 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали разом та вели спільне господарство, мали спільний бюджет, планували одружитися. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , однак у свідоцтві про його народження відомості про батька були записані зі слів матері. [PERSON] та [PERSON] не планували народження дитини та не мали можливості належним чином її утримувати і виховувати. Ще до народження дитини було вирішено, що опікуватися нею буде мати [PERSON] - [PERSON] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2021 року [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Позивача призначено опікуном [PERSON] , [INFO] . Однак, через деякий час [PERSON] та [PERSON] почали цікавитися життям дитини, відвідували сина. [PERSON] визнавав, що він є батьком дитини, просив позивача надіслати йому фотографії дитини. 08 липня 2025 року [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації, служив у військовій частині [NUMBER] , однак 26 вересня 2025 року зник безвісти в районі села Лисівка Покровського району Донецької області. Таким чином, біологічний батько дитини на даний час вважається зниклим безвісти, а тому для забезпечення права дитини на отримання пенсії, інших соціальних виплат та пільг позивач звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позов. Відповідачі відзив на позов не подали. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 січня 2026 року витребувано в Державного Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України інформацію: 1) чи наявні у базі даних централізованого обліку генетичних ознак людини, що входять до єдиної інформаційної системи МВС Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, ДНК зразки (біологічні матеріали, ДНК-профіль) [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] , а також ДНК зразки (біологічні матеріали, ДНК-профіль) близьких родичів [PERSON] , вказавши при цьому ступінь родинних зв`язків з [PERSON] . 2) Якщо в Державного НДЕКЦ МВС України наявна ДНК-картка [PERSON] , [INFO] , то чи можливе проведення судово-генетичної експертизи для встановлення батьківства [PERSON] щодо [PERSON] та яким чином? Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 лютого 2026 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явилася, подала клопотання, в якому просить справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що заперечень проти прийняття рішення не має та покладається на розсуд суду. Представник третьої особи - військової частини [NUMBER] у судове засідання не з`явився, раніше подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Заслухавши доводи позивача, її представника, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. [INFO] народився [PERSON] , його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Державна реєстрація народження [PERSON] була проведена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України із зазначенням відомостей про батька зі слів матері, про що свідчить копія Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 10). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2021 року [PERSON] позбавлено батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 11-14). З копії посвідчення опікуна (піклувальника) № 018, виданого 21 січня 2021 року Чернігівською міською радою, слідує, що згідно з рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 21 січня 2021 року № 29 [PERSON] призначено опікуном над [PERSON] , [INFO] , та його майном (а.с. 8). Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , записи в якому здійснено російською мовою, батьками [PERSON] , [INFO] , записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 18). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 100). 08 липня 2025 року [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації [INFO] . 03 жовтня 2025 року [INFO] [PERSON] направлено сповіщення сім`ї № 28 від 03 жовтня 2025 року, відповідно до якого старший солдат [PERSON] під час виконання бойового завдання в районі села Лисівка Покровського району Донецької області зник безвісти 26.09.2025 (а.с. 15). Також, 03 жовтня 2025 року Чернігівським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області за заявою [PERSON] з приводу зникнення безвісти 26.09.2025 в ході проведення бойових дій в районі села Лисівка Покровського району Донецької області старшого солдата [PERSON] внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025270340002846 (а.с. 16). Відповідно до копії Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 31 жовтня 2025 року № 20251031-6860 [PERSON] зник на території бойових дій (під час воєнних дій) (а.с. 17). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 грудня 2025 року в справі № 750/15645/25 встановлено факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зник безвісти 26.09.2025 року під час виконання бойового завдання в районі села Лисівка Покровського району Донецької області, в період з 2019 року по день зникнення безвісти. Згідно з інформацією Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 19/2/1-7712-2026 від 09.02.2026, наданою на виконання ухвали суду від 20 січня 2026 року, у Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України функціонує центральна оперативно-пошукова колекція генетичних ознак людини (далі - ЦОГОЛ). Пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» інформаційно-комунікаційною системою, що забезпечує збирання, реєстрацію, накопичення, зберігання, поновлення, пошук, використання і поширення (розповсюдження, передачу) геномної інформації людини визначено Електронний реєстр геномної інформації людини (далі - ЕРГІЛ). Згідно з частиною шостою статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» держателем ЕРГІЛ є Міністерство внутрішніх справ України. Відповідно до пункту 5 розділу І Положення про Електронний реєстр геномної інформації людини, затвердженого наказом МВС від 04.08.2023 № 639, зареєстрованого в Мін?юсті 20.09.2023 за № 1657/40713 (далі - Положення), адміністратором ЕРГІЛ є Державний Науково-дослідний експертно-криміналістичному центр МВС України. З огляду на зазначене відомості, що містилися в ЦОГОЛ, було перенесено до ЕРГІЛ. Станом на 05.02.2026 у Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України функціонують ЦОГОЛ та ЕРГІЛ. Геномна інформація (ДНК-профіль) особи з анкетними даними « [PERSON] , [INFO] », до ЦОГОЛ/ЕРГІЛ станом на 05.02.2026 не надходила. Біологічні зразки вказаної особи до Державного Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України не надавались. Геномна інформація (ДНК-профіль) та ДНК зразки близьких родичів [PERSON] , [INFO] станом на 05.02.2026 відсутні у Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України. Проведення судово-генетичної експертизи у Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України для встановлення батьківства [PERSON] щодо [PERSON] не можливе через відсутність геномної інформації (ДНК-профілю) [PERSON] , [INFO] (а.с. 86 на звороті-87). Крім того, згідно з копією листа № 525 від 22 січня 2026 року, адресованого Державною спеціалізованою установою «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» представнику позивача у відповідь на адвокатський запис № 18-01/26 від 20.01.2026 щодо наявності у базі даних Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи ДНК зразків [PERSON] та можливості проведення судово-генетичної експертизи для встановлення його батьківства щодо [PERSON] , до моргу Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» тіло [PERSON] , [INFO] , не надходило (а.с. 98). Також, листом № 02-06/278 від 26 січня 2026 року, наданим представнику позивача на адвокатський запит № 17-01/26 від 20.01.2026 щодо наявності у базі даних Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи ДНК зразків [PERSON] та можливості проведення судово-генетичної експертизи для встановлення його батьківства щодо [PERSON] , Державна спеціалізована установа «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» повідомила, що у відділення судово-медичної імунології у період часу з 26.09.2025 до 26.01.2026 біологічні зразки від [PERSON] , [INFO] , не надавалися. Молекулярно-генетична (ДНК) експертиза в Державній спеціалізованій установі «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» не проводиться. Крім того, Державна спеціалізована установа «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» не є володільцем інформації щодо облікової бази даних генетичних ознак людини Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Згідно із Законом України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» держателем Електронного реєстру геномної інформації людини є Міністерство внутрішніх справ України (а.с. 99). 17 лютого 2026 року представник позивача звернулася до Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» із адвокатським запитом, в якому просила надати інформацію про те, чи можливе проведення судової молекулярно-генетичної експертизи з метою визначення кровного споріднення між бабою та онуком за ДНК зразками баби та малолітнього онука (а.с. 101). Відповідно до копії листа № 1174 від 24.02.2026, наданого Державною спеціалізованою установою «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» на вказаний запит, встановлення родинних зв`язків між бабою і онуком Державною спеціалізованою установою «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» не проводиться, кровне споріднення встановлюється тільки між батьками і дітьми. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , суду, зокрема, показала, що вони з [PERSON] зустрічалися, потім вирішили створити сім`ю, народити дитину. Свідок завагітніла і вони з [PERSON] стали жити разом. Пізніше свідок з [PERSON] стали говорити, що не зможуть виховувати та утримувати самостійно дитину. Свідок написала заяву про відмову від дитини, а [PERSON] вирішили не записувати батьком, щоб у подальшому не позбавляти його батьківських прав. Разом вирішили, що опікуватися дитиною буде мати свідка [PERSON] , оскільки у свідка і [PERSON] не було коштів її утримувати. З моменту народження дитини [PERSON] визнавав себе батьком. Свідок і [PERSON] після народження дитини відвідували її, допомагали доглядати. Мати [PERSON] [PERSON] також знає, що в неї є внук і визнає, що [PERSON] є батьком дитини. Свідок і [PERSON] проживали разом до зникнення його безвісти. Востаннє, коли свідок телефонувала [PERSON] , він говорив, що як повернеться, то вони заберуть дитину до себе. Свідок [PERSON] , яка є бабою [PERSON] , суду, зокрема, показала, що [PERSON] та [PERSON] проживали в свідка як під час вагітності [PERSON] , так і після. З першого дня народження дитини [PERSON] визнавав себе батьком дитини. Але, оскільки на той час [PERSON] та [PERSON] вели неправильний спосіб життя, не мали коштів і орган опіки забрав би дитину, тому вони прийняли рішення, щоб позивач була опікуном цієї дитини. [PERSON] і [PERSON] часто відвідували дитину, дарували подарунки. Позивач залишала дитину з [PERSON] , коли їй потрібно було кудись відлучитися. [PERSON] визнавав себе батьком дитини, ні в кого щодо цього не було сумнівів, [PERSON] дуже схожий на [PERSON] . Також, матеріали справи містять копії фотокарток зі зображенням дитини з відповідачем [PERSON] у різний період часу (а.с. 19-23). Відповідно до частини першої статті 32 Конституції України закріплює, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Згідно із частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої статті 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Згідно зі статтею 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до пунктів 1, 3 частини другої статті 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно із статтею 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2022 року в справі № 444/526/18, від 08 березня 2023 року в справі № 205/5698/21. Також, у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то Сімейний кодекс України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved