Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

19 лютого 2026 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння та фактичне припинення шлюбних стосунків, тому, на думку позивача, примирення між ними та збереження шлюбу є неможливим. 11 березня 2026 року після отримання інформації про відсутність відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачки відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином. У матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи у його відсутності, підтримання позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України, оскільки зареєстроване місце її проживання невідоме, а також шляхом направлення судової повістки за останньою відомою адресою реєстрації, яка повернулася до суду із довідкою АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою», тому відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України вона вважається повідомленою належним чином. Оскільки відповідачка в установлений ч.7 ст.178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не повідомила про причини неявки та не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, зі згоди позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Сторони зареєстрували шлюб 02 липня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 742, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02 липня 2013 року. Подружжя неповнолітніх дітей не має. Причинами розпаду сім`ї стало те, що спільне життя між сторонами не склалося черезвідсутність взаєморозуміння та фактичне припинення шлюбних стосунків, тому шлюб між ними існує лише формально, а сім`я фактично розпалася. За нормами ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями ст. 18 ч. 2 п. 3, ст.ст. 51, 56 ч. 3, ст.110 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Враховуючи, що у сторін сім`я розпалася, позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що його вимоги обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved