Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 17796,62 грн за кредитним договором № 010/0334/82/0018642 від 24.12.2010 (далі кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 8000,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.12.2010 між акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (далі Банк, первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачу відкрито картковий рахунок та надано кредитний ліміт, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов договору. Банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, однак відповідач умов кредитного договору не виконав належним чином, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість. На підставі договору відступлення права вимоги № 114/2-56 від 13.12.2022 право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до позивача. Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11.12.2025 позовну заяву залишено без руху. 23.12.2025 представник позивача адвокат Усенко М.І. подав заяву про усунення недоліків, до якої долучив докази направлення документів на належну адресу відповідача. Ухвалою від 31.12.2025 суд поновив позивачу строк для усунення недоліків, прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 07.01.2026 від представника відповідача адвоката Яреська Т.В. надійшли заява про визнання позовних вимог та зменшення судового збору, а також заява про зменшення витрат на правничу допомогу. У заяві про визнання позову відповідач зазначив, що визнає наявність заборгованості за кредитним договором та просить суд зменшити розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, на 50% відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". У заяві про зменшення витрат на правничу допомогу відповідач просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 1000,00 грн, посилаючись на типовість справи та неспівмірність витрат складності справи та ціні позову. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 24.12.2010 між акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/0334/82/0018642, відповідно до п. 2.1 якого Банк відкрив на ім`я відповідача картковий рахунок, випустив та надав платіжну картку, а також забезпечив розрахунки за операціями з картками. Згідно з умовами кредитного договору кредитний ліміт складав 3000,00 грн, процентна ставка 36,9% річних, строк дії ліміту кредитування до 24.12.2012. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору тривалість дії ліміту кредитування становила 24 місяці. Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надавши відповідачу грошові кошти шляхом зарахування на картковий рахунок, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач належним чином зобов`язань за кредитним договором не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. 13.12.2022 між акціонерним товариством "Райффайзен Банк" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-56, відповідно до умов якого та у відповідності до ст. 512 Цивільного кодексу України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 010/0334/82/0018642 від 24.12.2010. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором станом на 15.12.2022, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 17796,62 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15610,32 грн (у тому числі заборгованість за дозволеним овердрафтом 14900,00 грн та заборгованість за недозволеним овердрафтом 710,32 грн); заборгованість за відсотками 2186,30 грн; заборгованість по штрафах 0,00 грн. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами: кредитним договором, випискою по рахунку, розрахунком заборгованості, договором відступлення права вимоги, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Оцінюючи визнання позову відповідачем, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України) Оскільки відповідач подав заяву про визнання позовних вимог, суд перевірив, чи не суперечить таке визнання закону та чи не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України. За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України належними та допустимими доказами обґрунтував заявлені позовні вимоги, підтвердивши факт укладення кредитного договору, факт виконання Банком своїх зобов`язань, факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань, наявність та розмір заборгованості, а також факт переходу права вимоги до позивача. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з підстав, передбачених ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн. Відповідач подав заяву про визнання позову та просить суд зменшити розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, на 50% відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" та повернути позивачу з Державного бюджету України 50 відсотків сплаченого судового збору, що становить 1211,20 грн. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням "Апологет". На підтвердження понесених витрат надано акт наданих послуг правової (правничої) допомоги та детальний опис наданих послуг. Відповідач у заяві про зменшення витрат на правничу допомогу просить зменшити їх до 1000,00 грн, посилаючись на те, що справа є типовою, позовна заява складена за шаблоном, витрати не є співмірними з ціною позову та складністю справи, а позивач подав значну аналогічних позовів. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених витрат на правничу допомогу, суд враховує таке. Дана справа є типовою справою про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач є суб`єктом, що системно звертається до суду з аналогічними позовами, що свідчить про використання усталених процесуальних механізмів та шаблонних документів. Ціна позову становить 17796,62 грн. Справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач визнав позовні вимоги, що фактично зняло потребу у будь-якому додатковому процесуальному супроводі справи з боку представника позивача. Разом з тим суд враховує, що представник позивача виконав певний обсяг роботи: надав усну консультацію, ознайомився з матеріалами кредитної справи, погодив правову позицію, склав позовну заяву та подав її до суду. Однак обсяг та складність цієї роботи не відповідають заявленій сумі 8000,00 грн, враховуючи типовий характер справи та неспівмірність витрат із ціною позову. Суд, застосовуючи критерії, передбачені ч. 4 ст. 137 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи практику Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, принципи розумності та справедливості, доходить висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 4000,00 грн, що є розумним та співмірним з огляду на складність справи, ціну позову та обсяг фактично виконаної адвокатом роботи. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved