Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

04 березня 2026 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просила розірвати шлюб укладений 12 серпня 2021 року між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис за № 2326; після розлучення відновити [PERSON] дівоче прізвище БАС; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у сумі 4331,20 грн. Свої вимоги мотивує наступним. 12 серпня 2021 року між нею, [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис 2326. У шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . За доводами позивача, подружнє життя між ними з відповідачем не склалося. Після початку повномасштабного вторгнення вона з дитиною на кілька місяців переїхали за кордон. За період їхньої відсутності чоловік почав зловживати спиртними напоями. Після повернення з дочкою в Україну поведінка чоловіка не змінилися: він жодним чином не допомагав їй з доглядом за дитиною, практично кожний вечір «відпочивав» з друзями, повертався пізно увечері у стані алкогольного сп`яніння. Між ними почалися сварки, які призвели до припинення подружніх відносин. Позивач зазначає, що 3 грудня 2022р. вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин. Вже більше 3 років шлюб існує формально, кожен із них живе своїм життям. Продовжувати такі сімейні стосунки немає сенсу. За таких обставин позивач вважає, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, подальше спільне проживання, примирення та збереження шлюбу неможливе та суперечить їхнім інтересам. Обґрунтування заперечень відповідача. Відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк та порядок подано не було. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 06 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила такі задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Заслухавши доводи учасників процесу, встановивши фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідивши усі докази у справі, суд приходить висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 12 серпня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис 2326. У шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Сторонами визнано і не спростовано, що вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини. Сім`я розпалась остаточно, примирення неможливе. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, що має істотне значення, а тому слід шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] ». Розподіл судових витрат. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету слід повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 665,60 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., суд зазначає наступне. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження розміру судових витрат на правничу допомогу позивачем долучено квитанцію від 26.02.2026 на суму 3000 грн. З урахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, пояснень та значимості таких дій у справі, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, суд дійшов висновку, що вартість фактично наданих для позивача [PERSON] послуг у вигляді правничої допомоги складає суму, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved