Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

28 серпня 2025 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» звернулося до суду з позовом, в якому зазначило, що 25.09.2021р. з [PERSON] в електронній формі був укладений Договір №354012-КС-002 про надання кредиту, який був підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». За його умовами позивач, як кредитодавець, надає відповідачу, як позичальнику, кредит у розмірі 12000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил надання грошових кошів у кредит. Згідно умов договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,0804736 процентів за кожен день користування кредитом. Протягом строку користування кредитом, процентна ставка нараховується на залишок заборгованості за кредитом, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Взяті на себе зобов`язання позивач виконав надавши [PERSON] грошові кошти в сумі 12000,00 грн. шляхом їхнього перерахування на банківську карту позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів. В свою чергу відповідач свої зобов`язання по укладеному договору належним чином не виконувала, кошти на погашення кредитної заборгованості сплачувала лише частково, внаслідок чого, станом на 08.08.2025р. виникла заборгованість в розмірі 28042,44 грн., з яких: 11875,38 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту, 16167,06 грн. сума прострочених платежів по відсотках. За вказаних обставин та зважаючи на те, що в добровільному порядку [PERSON] жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості не вчиняє, позивач просив захистити його права, як кредитора та стягнути з відповідача вищезазначену суму боргу, а також понесені судові витрати на сплату судового збору. Ухвалою від 11.09.2025р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження, призначено перше судове засідання з викликом сторін. Витребувано у АТ КБ «Приват Банк» докази, які б підтверджували/спростовували факт випуску банківської карти № [NUMBER] та відкриття банківського рахунку на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Виписку про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської карти № [NUMBER] за період з 25.09.2021 року по 12.03.2022 року. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача [PERSON] , яка в прохальній частині позовної заяви, просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання двічі не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 104, 112, 115) Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення проти чого представник позивача не заперечував. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку представленим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 вересня 2021 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» в особі директора Крупели А.М. з однієї сторони та [PERSON] , з іншої сторони, уклали Договір про надання кредиту №354012-КС-002 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Підписання договору відповідачем було здійснено одноразовим ідентифікатором G-5607, що підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта. За умовами договору, передбаченими п.1 слідує, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 12000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами надання споживчих кредитів. Строк кредиту становить 24 тижні. Стандартна процентна ставка фіксована та в день становить 1,08047360 в день. Комісія за надання кредиту 1800,00 грн. Термін дії договору до 12.03.2022р. Пунктом 2 договору передбачено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, 25.09.2021р. було здійснено успішний переказ грошових коштів в сумі 12000,00 грн. на рахунок отримувача Палійчука М.В. на номер платіжної картки [NUMBER] згідно умов кредитного договору №354012-КС-002. Вищевказані відомості узгоджуються з інформацією, яка була надана АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду від 11.09.2025р. про витребування доказів. Так, з листа АТ КБ «Приват Банк» від 25.09.2025р. № 20.1.0.0.0/7-250918/50125-БТ вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку було емітовано карту № [NUMBER] . Випискою по даному рахунку підтверджується зарахування коштів 25.09.2021 року в сумі 12000,00 грн. Відтак, вказані обставини в сукупності підтверджують належне виконання позивачем зобов`язань за умовами укладеного договору. Згідно п. 3 договору вбачається погоджений сторонами графік платежів, за яким повернення кредиту, сплата процентів та комісії розрахована на 12 платежів, а загальна сукупна вартість кредиту, за умови своєчасної та повної оплати, становить 30000,00 грн. Як слідує з розрахунку заборгованості за кредитом, [PERSON] на погашення кредитної заборгованості було сплачено грошові кошти в загальній сумі 7506,75 грн., з яких 124,62 грн. було зараховано на погашення тіла кредиту, 5582,13 грн. на погашення відсотків та 1800,00 грн. на сплату комісії. В подальшому жодних платежів на повернення суми кредиту, а також сплати відсотків за користування кредитними коштами відповідач не здійснювала. Таким чином, позивачем було доведено, що умови укладеного з [PERSON] кредитного договору щодо своєчасно та повного повернення кредитних коштів та сплати відсотків, позичальником, відповідно до графіку платежів, виконані не були, що призвело до виникнення в неї заборгованості, розмір якої станом на 08.08.2025р. згідно наданого розрахунку, становить 28042,44 грн. та складається з: 11875,38 грн. заборгованість за кредитом та 16167,06 грн. заборгованість за відсотками. Згідно ст.. 626 ЦК України, договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1 ст. 1054, 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст. 1054 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Згідно ст.. 4, 5 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовою зокрема вважається послуга з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Статтею 6 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. Отже, укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. При цьому, судом, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Таким чином, судом в даній справі було встановлено, що [PERSON] з фінансовою установою ТОВ «БІЗПОЗИКА» було укладено електронний договір, за яким відповідачем було отримано фінансові послуги з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Взявши на себе обов`язок з повернення кредитних коштів, сплати процентів за їхнє використання та комісії, [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові КЦС ВС від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18 зазначено, що виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надав, також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості. Відтак, за даних обставин, суд вважає, що позивач, як кредитодавець, відповідно до положень ст.1054 ЦК України має право вимагати від [PERSON] , як позичальника, повернення суми кредиту, що залишилась та сплати належних йому процентів. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «БІЗПОЗИКА» є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, на користь ТОВ «БІЗПОЗИКА» також підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем за сплату судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved