Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

08.12.2025 до Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] (далі Позивач) до [PERSON] (далі Відповідачка), третя особа - Служба у справах дітей Бахмацької міської ради Чернігівської області (далі Третя особа-1) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позов мотивований тим, що Відповідачка, будучи матір`ю Позивача, який є неповнолітнім та проживає разом з батьком та бабою, належним чином не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до нього, не переймається його здоров`ям, вихованням, навчанням, не надає матеріальної допомоги, проживає окремо, тому Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить позбавити Відповідачку батьківських прав та стягнути з неї аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Згідно з ухвалою від 11.12.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 06.01.2026. 06.01.2026 підготовче провадження було закрито і справу призначено до судового розгляду по суті на 03.02.2026. 03.02.2026 розгляд справи був відкладений до 03.03.2026 у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. 03.03.2026 до початку розгляду справи по суті за клопотанням представника Позивача до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача був залучений [PERSON] (далі Третя особа-2), у зв`язку з чим розгляд справи відкладений до 18.03.2026. 18.03.2026 розгляд справи був відкладений до 24.03.2026 за клопотанням Відповідачки та її представника. 24.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та у порядку абз.2 ч.1 ст.244 ЦПК України відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 26.03.2026. У судовому засіданні Позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити з вищевикладених підстав. Окрім того, Позивач у судовому засіданні повідомив, що Відповідачка у три роки залишила його у батька та бабусі, не проживає разом з ним, не проявляє у відношенні нього ласку та турботу, не утримує його, всі речі йому купує батько; мати хоч і привітала його з днем народження, однак нічого не подарувала; він живе з батьком, оскільки у м.Бахмач у нього багато друзів, він тут ходить до школи; у матері він був у гостях приблизно 4 роки тому; раніше він ходив до неї в гості, а на даний час не ходить, хоча його там не ображали. Відповідачка у судовому засіданні спочатку позов не визнала повністю, а у ході розгляду змінила свою позицію та повідомила, що згодна сплачувати аліменти на утримання сина, однак категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Окрім того, Відповідачка пояснила, що визнає, що приділяла недостатньо уваги сину, про що на даний час шкодує і хоче налагодити з ним стосунки, які зіпсувалися через вплив на сина з боку бабусі і можливо через те, що вона, як мати, приділяла більше уваги іншим дітям; запевнила, що вона не покидала сина, а дитина залишилась проживати разом зі своїм батьком та бабусею за домовленістю між Відповідачкою та батьком дитини; раніше син приходив до неї в гості, розповідав про своє життя, навчання та захоплення; вона вітала його з днем народження, давала гроші як бабусі, так і особисто сину, який часто підходив до неї, коли вона торгувала біля магазину «Фора», а на даний час відносини між ними погіршились. Відзиву на позов Відповідачка не подала. Представник Відповідачки у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, направила до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що проти задоволення позову заперечує. З урахуванням думки учасників справи, з огляду на повторну неявку представника Відповідачки у судове засідання та позицію Відповідачки щодо можливості розгляду справи без участі її представника, суд не знайшов підстав для відкладення розгляду справи та провів судовий розгляд без участі представника Відповідачки. Представник Третьої особи-1 у судовому засіданні пояснила, що не підтримує висновок про доцільність позбавлення Відповідачки батьківських прав, оскільки даний випадок не є таким, що потребує вказаного крайнього заходу; вказане питання за ініціативи Третьої особи-2 вже піднімалось у 2024 році, однак підстав для позбавлення батьківських прав Службою у справах дітей тоді встановлено не було; дитина не проживає разом з матір`ю, оскільки після припинення відносин між [PERSON] та [PERSON] останні домовились, що син буде проживати разом з батьком, а донька з матір`ю; Відповідачка не вживає спиртних напоїв, не допускає жорстокості по відношенню до сина, живе за рахунок підсобного господарства, є багатодітною матір`ю; можливо вона не у повній мірі виконує свої батьківські обов`язки у відношенні [PERSON] , однак має всі шанси виправитись і покращити свої стосунки з сином. Третя особа-2 у судовому засіданні пояснив, що він є батьком Позивача, який з трирічного віку проживає разом з ним; Відповідачка живе в іншому населеному пункті, має інших дітей; до сина вона не проявляє жодного інтересу, участі в його утриманні та вихованні не приймає; він самостійно виховував сина, однак на даний час син вирішив подати даний позов до суду і він як батько вважає за необхідне підтримати його; при цьому, сказати, що [PERSON] є поганою матір`ю він не може. Заслухавши пояснення сторін та третіх осіб, повно та всебічно встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено у судовому засіданні, Позивач народився [INFO] і його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5, 5 зворотна сторона). Окрім того, [PERSON] та [PERSON] є батьками ще однієї дитини - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з Відповідачкою в [ADDRESS] (а.с.49, 105 зворотна сторона). Також, судом встановлено, що 27.09.2012 Бахмацьким районним судом Чернігівської області був виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на дітей: сина [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, однак вказаний виконавчий лист за заявою [PERSON] був повернутий державним виконавцем без виконання (а.с.103-104). Зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем реєстрації Позивача є [ADDRESS] . Також, за вказаною адресою зареєстровані: батько Позивача [PERSON] та баба Позивача [PERSON] (а.с.6, 6 зворотна сторона). Виходячи з копії акта обстеження умов проживання від 12.06.2024, комісією у складі начальника Служби у справах дітей Бахмацької міської ради Смаглюк І.Г. та фахівців із соціальної роботи КУ «ЦНСП» Бахмацької міської ради Байло В.О., [PERSON] , було проведено обстеження умов проживання по [ADDRESS] , де проживає [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Також, комісією було встановлено, що умови проживання у будинку задовільні, опалення твердопаливне, є світло, вода, побутова техніка; у дитини є окрема кімната з необхідними меблями; одягом, взуттям дитина забезпечена; стосунки у сім`ї хороші, є взаєморозуміння та взаємопідтримка; мати [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає; не провідує, матеріальної допомоги не надає, проживає окремо; батько самостійно виховує дитину (а.с.7). Окрім того, згідно з актом обстеження умов проживання від 16.12.2025, складеним начальником та головним спеціалістом Служби у справах дітей Бахмацької міської ради Смаглюк І.Г. та [PERSON] , також було встановлено, що умови проживання за адресою: [ADDRESS] задовільні, є побутова техніка, світло, опалення твердопаливне; для дитини є окрема кімната; у будинку зареєстровані та проживають [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] ; стосунки у сім`ї позитивні; за повідомленням дитини мати з жовтня 2024 року з ним не спілкується, не провідує, не цікавиться його навчанням, здоров`ям, розвитком; ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків підтвердила також бабуся дитини; з бесіди з дитиною з`ясовано, що вона не має близьких стосунків з матір`ю, жити з нею чи спілкуватись дитина не має бажання, а мати не робить ніяких кроків для налагодження стосунків (а.с.40, 44, 45). Згідно з довідкою, виданою Бахмацьким ліцеєм №1 від 03.11.2025 №03-08/178, [PERSON] навчається у 10-Б класі вказаного навчального закладу; мати [PERSON] участі у вихованні сина не приймає (а.с.8 зворотна сторона). З характеристики учня 10-Б класу Бахмацького ліцею №1 [PERSON] від 33.01.2026, окрім іншого, вбачається, що дитина проживає разом з батьком та бабусею, які повністю забезпечують умови для навчання та розвитку; протягом 2023 2026 н.р. мати жодного разу не з`явилася до навчального закладу для спілкування з педагогами; рівнем навчальних знань сина не цікавилась; на батьківських зборах була відсутня без поважних причин (а.с.46). Також, згідно з довідкою, виданою Бахмацькою амбулаторією загальної практики сімейної медицини від 28.11.2025, [PERSON] проживає з батьком та бабою, які при необхідності звертались з ним до педіатра; мати з дитиною до лікаря не зверталася (а.с.9). Аналогічна за змістом довідка, видана КНП «Бахмацький міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бахмацької міської ради від 07.10.2024 №01-03/486 (а.с.42). Відповідно до повідомлення КУ «Центр надання соціальних послуг» Бахмацької міської ради від 23.01.2026 №03-07/47, направленого на адресу Служби у справах дітей Бахмацької міської ради, сім`я [PERSON] є отримувачем соціальних послуг у вказаному центрі з 18.03.2021. У сім`ї виховувалось двоє дітей: [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2015 року народження; [PERSON] є біологічною матір`ю [PERSON] , 2010 року народження, який за домовленістю між батьками проживає з батьком [PERSON] в [ADDRESS] (а.с.41). За повідомленням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21.01.2026 №13/26 вих., яке направлене на запит Служби у справах дітей Бахмацької міської ради, [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.173-2 та ст.184 КУпАП у відношенні дитини [PERSON] протягом 2022-2025 років винною не визнавалася (а.с.43, 105). Виходячи з довідки від 04.11.2025 №2в/2/173, виданої [INFO] , [PERSON] з 28.10.2025 призваний до лав ЗСУ (а.с.8). Згідно з висновком Бахмацької міської ради, від 28.01.2026 №03-16/260, доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.38-39). Відповідно до ст.ст.11, 12 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками та на піклування батьків. Виховання в сім`ї є первоосновою розвитку особистості дитини. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст.14 ЗУ «Про охорону дитинства»). Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. З підстав, передбачених ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У Постанові від 02.10.2019 у справі №461/7387/16-ц Верховний Суд вказав, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оцінювальний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. За положенням частини шостої статі 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені судами факти, що батьки спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні не у достатній мірі не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03.12.1986). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини». Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Зокрема, вказаний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 07.02.2024 у справі №455/307/22 (провадження №61-16965св23); від 20.03.2024 у справі №204/2097/22 (провадження №61-951св24); від 09.10.2024 у справі №755/17233/16-ц (провадження №61-7070ск24), від 24.10.2024 у справі №199/3287/23 (провадження №61-8177св24). Також, положеннями п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30.03.2007 визначено, що відповідно до ст.165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У даному випадку встановлені у судовому засіданні обставини та досліджені докази, хоч і вказують на те, що Відповідачка спілкується з дитиною, забезпечує її матеріально, бере участь у її вихованні не у достатній мірі, однак не вказують на відсутність у Відповідачки бажання брати участь у житті, утриманні та вихованні своєї дитини [PERSON] . Так, судом встановлено, що дитина дійсно не проживає разом з матір`ю, однак причиною цьому є не нехтування Відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, а її домовленість з Третьою особою-2, який є батьком дитини, про те, що син буде проживати разом з ним та бабусею; при цьому інша спільна дитина Відповідачки та Третьої особи-2 залишилась проживати разом з Відповідачкою; також, виходячи з пояснень Позивача та Відповідачки, Позивач донедавна приходив до Відповідачки в гості; вона вітала його з днем народження; іноді давала грошові кошти. Окрім того, судом враховано, що Відповідачка категорично заперечує проти позбавлення її батьківських прав, визнає та усвідомлює, що недостатньо уваги приділяла сину, згодна сплачувати йому аліменти, хоче налагодити з ним стосунки і виходячи із позиції представника Служби у справах дітей застосування до Відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав не є у даному випадку необхідним і таким, що буде в інтересах самого Позивача. Також, з пояснень Третьої особи-2 судом встановлено, що він хоч і підтримує сина у його намірах позбавити Відповідачку батьківських прав, однак чітко та однозначно назвати Відповідачку поганою матір`ю не може. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, у даному випадку суд не погоджується із висновком органу опіки та піклування та приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки не вбачає у даному випадку необхідності для застосування вказаного крайнього заходу. При цьому, суд вважає за доцільне попередити [PERSON] про необхідність зміни ставлення до сина [PERSON] і покласти на орган опіки та піклування Бахмацької міської ради контроль за виконанням нею батьківських обов`язків. Що стосується позову в частині стягнення з Відповідачки аліментів, суд звертає увагу на наступне. Відповідно до вимог закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, зазначене лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У даному випадку судом враховано, що у ході розгляду справи Відповідачка визнала позов у частині стягнення з неї аліментів на користь сина, тому беручи до уваги, що її обов`язок, як матері, утримувати свою неповнолітню дитину є безумовним та виходячи з положень ст.ст.181-183 СК України, суд, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, вважає за можливе дану вимогу позову задовольнити у повному обсязі. Таким чином, даний позов є таким, що підлягає частковому задоволенню. У зв`язку із частковим задоволенням позову з Відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимогу про стягнення аліментів в сумі 1211.20 грн., яка судом задоволена. На підставі викладеного та

Outcome: partial