Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Представник позивача адвокат Довженко О. В., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог вказав, що позивач з відповідачкою перебували у шлюбі. В них народилась дитина: [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя між сторонами не склалося та рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04.05.2018 у справі № 199/990/18 шлюб між ними було розірвано. Деякий час спільна дитина проживала разом з відповідачкою, а позивач мав можливість безперешкодно бачитись з дитиною. Відповідачка ще декілька разів виходила заміж та народила ще двох дітей. До початку повномасштабного вторгнення рф відповідачка проживала разом з новою родиною у м. Запоріжжі, при цьому спільну дитину - [PERSON] , відповідачка залишила на виховання та проживання у м. Дніпрі своїм батькам. Після початку збройної агресії рф 24.02.2022 відповідачка зі своїм третім чоловіком та двома іншими дітьми виїхали з України та назад не поверталась. В березні 2025 року позивач забрав дитину до себе та почав віршувати усі питання пов`язані з життям дитини, зокрема щодо навчання, дозвілля, лікування та інші соціальні питання. Донька повністю знаходиться на утриманні позивача. У зв`язку з викладеним просив визначити місце проживання дитини з батьком. Ухвалою суду від 06.08.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. 03.09.2025 від відповідачки надійшло клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 05.09.2025 було задоволено клопотання відповідачки та визначено порядок її участі в судових засіданнях у цій справі в режимі відеоконференції. 11.09.2025 під час підготовчого провадження у справі в судове засідання шляхом участі у відеоконференції з`явилась відповідачка [PERSON] , яка повідомила, що позовну заяву не визнає. Вказала, що вона заперечує проти проживання дитини з батьком та має намір забрати дитину до себе. Додатково зазначила, що на цей час вона знаходиться в Норвегії, куди виїхала в листопаді 2023 року після початку збройної агресії рф проти України. Хоче скористатися своїм правом на надання відзиву на позов та підтвердила, що зареєстрована як користувач в системі «Електронний суд». 16.09.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач підтвердила свій намір забрати дитину за кордон. Вказала, що раніше вона не могла цього зробити у зв`язку з тим, що приймаючою стороною їй було заборонено виїзд за межі країни та вона проходила навчання, але на цей час вже має змогу приїхати та забрати дитину до себе. Також вказала, що з моменту її виїзду за кордон, дитина проживала разом з її батьками, які забезпечували догляд, виховання та розвиток дитини. Вказала, що позивач без її відома забрав дитину до себе, що суперечить принципу забезпечення найкращих інтересів дитини. Просила у позові відмовити. 15.12.2025 на адресу суду надійшов Висновок № 4/3-369 від 10.12.2025 адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування про доцільність визначення місце проживання дитини разом з батьком. Крім того, ухвалою суду від 18.12.2025 до участі в справі в якості третьої особи було залучено [INFO] . Ухвалою суду від 08.01.2026 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Просили позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи належним чином шляхом направлення повісток до електронного кабінету в системі «Електронний суд». Про причини своєї неявки відповідач суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань не надавала. Суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача з урахуванням заперечень проти позову викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи органу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради позовну заяву підтримала з підстав викладених у Висновку про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком. Представник третьої особи [INFO] до суду не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв по суті спору не надав. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази судом встановлено таке. [PERSON] народилась [INFO] . ЇЇ батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00038571445 від 20.02.2023. 04.05.2018 рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у справі № 199/990/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Позивач фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором оренди квартири від 20.12.2024. Як встановлено судом, позивач офіційно працевлаштований на посаді автомаляра на СТО, що підтверджується Наказом № 01 від 25.04.2025 та копією трудового договору від 01.05.2025. До цього з 03.11.2015 позивач працював на посаді автомеханіка в ТОВ ФІРМА «АЛМАЗ МОТОР ЛТД», де також мав стабільний дохід, що підтверджується довідкою № 48 від 16.02.2023 та позитивно характеризувався. З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 205/11752/25 від 05.02.2026 судом встановлено, що [PERSON] (відповідач) 06.11.2023 виїхала за межі України в пункті пропуску «Краківець» та станом на 11.02.2026 до України не поверталась. З Висновку № 4/3-369 від 10.12.2025 адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, як органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батько дитини [PERSON] проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] , де створені необхідні умови для проживання дитини. Батько працює та має постійний дохід, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Мати дитини [PERSON] проживає окремо, вихованням та утриманням дочки не займається. На засідання органу опіки мати не з`явилась. Комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про надання висновку про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] . З урахуванням викладеного орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з батьком. В судовому засіданні 17.03.2026 в присутності представника Органу опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради та класного керівника зі школи було заслухано думку дитини [PERSON] щодо доцільності визначення її місця проживання разом з батьком. Дитина повідомила суду, що на цей час вона навчається у п`ятому класі, має добрі оцінки та товаришує з усім класом. До березня 2025 року дитина проживала з бабусею та дідусем з боку матері, оскільки у батька була відсутня можливість взяти її до себе. З березня 2025 року по теперішній час вона проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком, його дружиною [PERSON] та своєю зведеною старшою сестрою [PERSON] . У кожного з дітей є своя окрема кімната, у [PERSON] є багато іграшок. Батько турбується про неї, супроводжує до секції карате, якщо [PERSON] хворіє, батько водить її до лікаря. ЇЇ матір наразі знаходиться в Норвегії, дитина має можливість телефонувати матері, проте остання часто не бере слухавку, до України не приїжджає. Особиста зустріч з мамою дитина мала більше двох років тому. Мати пропонувала дитині забрати її до Норвегії, проте дитина відмовилась, оскільки у м. Дніпрі в неї друзі, старша сестра, усталений побут, крім того вона не знає норвезької мови. На цей час з бабусею та дідусем з боку матері дитина не спілкується, оскільки вони їй не телефонують. Під час спільного проживання з бабусею та дідусем, бабуся часто вживала алкогольні напої, на цьому підґрунті ображала дитину та могла її вдарити. Дідусь захищав онуку та забирав до іншої кімнати. Просила визначити її місце проживання з батьком. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Донька позивача, якій виповнилося 11 років, заявила про бажання проживання з батьком в Україні, натомість мати дитини вирішила проживати у Норвегії. Цей вибір є прямим висловленням волі дитини та свідчить про її прив`язаність до батька. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вік дитини - 11 років та її правовий статус, для реалізації її прав та інтересів потрібний законний представник, який міг би вчасно вирішувати питання, пов`язані із її життям, освітою та здоров`ям. Позивач, на сьогодні є особою, яка повністю забезпечує матеріальні, соціальні та побутові потреби дитини, займається її вихованням, тобто всебічно виконує батьківські обов`язки. Визначення місця проживання дитини з батьком відповідає найкращим інтересам дитини, оскільки саме позивач, як батько, забезпечує стабільність, моральну підтримку та правову захищеність дитини. Суд зазначає, що захист прав та інтересів дитини відповідає позитивним зобов`язанням держави піклуватися про найбільш вразливі групи населення, зокрема неповнолітніх. Суд також зазначає, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 141 Сімейного кодексу України, покладають на мати та батька рівні права та обов`язки щодо дитини, проте у цій справі мати дитини вирішила проживати в іншій країні, а дитина залишилась в Україні, обравши місце свого проживання з батьком. Факт проживання дитини з батьком повністю підтверджується наданими доказами та поясненнями учасників справи. Враховуючи викладене суд, відповідно до ст. 89 ЦПК України оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи перш за все із найкращих інтересів дитини вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved