Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обгрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 02 серпня 2016 року і до досягнення сином повноліття. Однак, вважає, що на даний час встановлена зазначеним судовим рішенням тверда грошова сума аліментів на дитину не задовольняє мінімальних потреб на його утримання та розвиток, що з віком дитини зросли. Також зріс і прожитковий мінімум для утримання дитини відповідного віку. Тому, на підставі викладеного, змушена звернутись до суду та просить ухвалити рішення, яким змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , визначений рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 01 листопада 2016 року, та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2025 року дану справу було прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Учасникам справи було надіслано копію ухвали про відкриття провадження у справі та одночасно надіслано копії позовної заяви та доданих до неї документів. Відповідачу було встановлено строк для надіслання (надання) до суду відзиву, у відповідності до ст.178 ЦПК України, на позовну заяву і всіх доказів, що підтверджують заперечення проти позову (а.с.12-13). Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідач про розгляд справи був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про поштове відправлення (а.с.15), своїм правом, визначеним ст.178 ЦПК України, скористався та подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає наступне. Так, питання про зміну розміру аліментів і зміни способу стягнення аліментів регулюється законодавством і не можуть ототожнюватись в одній позовній заяві, оскільки зміна способу стягнення аліментів та зміна визначеного раніше розміру аліментів є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай, зміна способу аліментів тягне і зміну розміру, тобто, збільшення раніше обумовлених присуджених аліментів, що фактично може призвести до скрутного становища. При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом про збільшення чи про зміну способу стягнення аліментів, повинна довести відповідними доказами таке звернення, а також надати докази, що боржник має можливість сплачувати аліменти у збільшеному розмірі, тобто, всі обставини підлягають доказуванню. Однак, на даний час, він має незначне погіршення його матеріального становища, викликане відсутністю роботи на ринку праці, а також має на своєму утриманні сина від іншого шлюбу, який також потребує матеріальної допомоги, а єдиним годувальником в родині та особою, яка має дохід, є його дружина [PERSON] . Тобто, на даний час, склались такі обставини, які свідчать про те, що він не має можливості сплачувати у заявленому розмірі аліменти, як просить позивачка. Окрім цього, вказує, що він регулярно сплачує аліменти, від покладеного обов`язку не ухиляється, заборгованість у нього відсутня, хід виконавчого провадження відповідної особою державної виконавчої служби контролюється та щорічно застосовується індексація, а тому, на даний час, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, а також ситуації, яка склалась в країні, він не має можливості сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини. Таким чином, позовні вимоги не визнає та просить суд в задоволенні позову відмовити (а.с.16-19). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. У відповідності до ч.2 ст.51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст.5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11), кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Згідно ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як встановлено судом, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить актовий запис № 412, складений 04 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.5). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 листопада 2016 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 02 серпня 2016 року і до досягнення сином повноліття та як наслідок відкрито виконавче провадження. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, встановлений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшений чи збільшений за рішенням суду за позовом платника чи одержувача аліментів в разі зміни матеріального чи сімейного положення, погіршення чи покращення здоров`я когось з них. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Таким чином, зміна раніше встановленого розміру аліментів можлива за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Як вбачається з заявлених вимог, підставою для звернення [PERSON] з даним позовом стали обставини, які полягають в тому, що розмір стягуваних аліментів з відповідача на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. 00 коп. є занадто низьким, даних коштів не вистачає для задоволення мінімальних потреб дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини», держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Так, враховуючи період звернення до суду (грудень 2025 року) з даним позовом, суддя вважає прийняти до уваги прожитковий мінімум, станом на 2025 рік, який, у відповідності до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», установлений для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 3 196 грн. Нормами ч.3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів, шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Тобто, вищевказане спростовує позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву. Таким чином, з огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.ст.183, 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у певній твердій грошовій сумі на аліменти у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини та навпаки). Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в Постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів, шляхом зміни способу присудження аліментів, не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й, відповідно, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів, шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. У відповідності до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Таким чином, враховуючи право позивача на зміну способу стягнення аліментів та якнайкращі інтереси дитини, яка має право на достатній рівень матеріального забезпечення, законодавчо встановлений прожитковим мінімумом для дітей, з урахуванням його віку та потреб,

Outcome: approved