Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» через свого представника Усенка Михайла Ігоровича звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 03.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - первісний кредитор) та [PERSON] (далі позичальник або відповідач) шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем уклали Договір про споживчий кредит №3007538, за умовами якого Товариство надало Споживачу кредит в сумі 5000,00 грн. строком на 30 днів. За користування кредитом відповідач мав сплачувати проценти відповідно до процентної ставки у розмірі 1,9 % в день що застосовується в межах строку кредитування. 21.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-21042021, відповідно до якого ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №3007538 укладеним між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна». Згідно з розрахунком заборгованості відповідачем сплачено кошти в сумі 255,00 грн., які зараховано на погашення заборгованості по відсотках. На переконання позивача, відповідач не виконав свого зобов`язання по договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на дату звернення до суду в розмірі 16145,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту; 11145,00 гривень - сума заборгованості за відсотками. Також разом із заборгованістю по договору позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн та понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн. Ухвалою суду від 29.01.2026 року, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження було надіслано 05.02.2026 року, проте лист повернувся до суду з поштовою відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», тому у відповідності до п. 4 ч. 8 ст.128 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про розгляд справи. Крім того копію ухвали про відкриття провадження було надіслано на електронну адресу відповідача, вказану у кредитному договорі, та доставлено до електронної скриньки відповідача 02.02.2026 року. Станом на день розгляду справи відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. Жодних інших заяв по суті справи від учасників до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Отже, за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що 03.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - первісний кредитор) та [PERSON] (далі позичальник або відповідач) шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем уклали Договір про споживчий кредит №3007538, за умовами якого Товариство надало Споживачу кредит в сумі 5000,00 грн. строком на 30 днів. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Таким чином сторони уклали Кредитний договір №3007538 від 03.10.2020 року (Кредитний договір). У п. 1.2 укладеного Кредитного договору Товариство надає Споживачу кошти у кредит а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти та комісію за користування кредитом. Відповідно до Договору кредиту сума кредиту становить 5000,00 гривень, строк надання кредиту 30 днів з дати його надання. За користування кредитом відповідач мав сплачувати проценти відповідно до процентної ставки у розмірі 1,9 % в день що застосовується в межах строку кредитування. На виконання умов Кредитного договору ТзОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 5000,00 гривень шляхом їх перерахування на банківську картку відповідача, яку той вказав при оформленні кредитного договору №3007538. Як вбачається із листа ТОВ «ФК «Контрактовий Дім», 03.10.2020 року перераховано кошти від ТОВ «Авентус Україна» в сумі 5000,00 грн, на картку з номером [NUMBER] . Згідно з листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» №20.1.0.0.0/7-260216/70907-БТ від 20.02.2026 судом встановлено, що на ім`я [PERSON] було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . 03.10.2020 на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 5000,00 грн. Отже, між сторонами на підставі укладеного Кредитного договору виникли кредитні правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України, інших актів законодавства. 21.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №ККАУ-21042021, відповідно до якого ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за кредитним договором №3007538 укладеним між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна». 21.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» підписали Акт приймання-передачі реєстру Боржників за Договором відступлення прав вимоги №ККАУ-21042021 від 21.04.2021, та Реєстр боржників до Договору відступлення прав вимоги №ККАУ-21042021 від 21.04.2021, відповідно до витягу з якого зазначено: номер Договору - №3007538, ПІБ відповідача [PERSON] , його ідентифікаційний код, дата договору 03.10.2020, загальна сума заборгованості 16145,00 грн. Як вбачається із платіжної інструкції № 29846 від 21.04.2021 року ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» сплатило визначену у Договорі факторингу №ККАУ-21042021 від 21.04.2021 суму фінансування шляхом безготівкового перерахунку на банківський рахунок ТОВ «Авентус Україна». Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З наведених вище правових норм убачається, що договір факторингу є правочином, внаслідок якого відбувається заміна кредитора у зобов`язанні. Статтею 1079 ЦК України встановлено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» є юридичною особою з видами економічної діяльності: інші види кредитування (основний), надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Отже, суд установив, що на момент укладення договору факторингу його сторони володіли спеціальною правоздатністю для вчинення відповідного правочину. Таким чином, право вимоги до відповідача за кредитним договором №3007538 від 03.10.2020 перейшло від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» і він є новим кредитором у кредитному правовідношенні, яке виникло між первісним кредитором та відповідачем на підставі згаданого договору. Станом на дату подачі позову до суду у відповідача виникла заборгованість за договором в розмірі 16145,00 гривень, з яких: 5000,00 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту; 11145,000 гривень - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №3007538 від 03.10.2020 року. Суд констатує, що у справі відсутні належні докази належного виконання відповідачем своїх кредитних зобов`язань. У статті 525 ЦК України закріплено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача, погашення боргу відповідачем, суд вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором №3007538 в розмірі 5000,00 гривень по тілу кредиту. Щодо стягнення заборгованості за процентами. Позивач також заявляє вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за процентами у сумі 11145,00 грн. Вирішуючи спір у цій частині щодо стягнення простроченої заборгованості за процентами за Кредитним договором №3007538 від 03.10.2020 у сумі 11145,00 грн, суд виходить з наступного. Як убачається з розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Кредит-Капітал» нарахувало відповідачу проценти за користування кредитом за період 121 день, тобто поза межами строку дії кредитного договору, який відповідно до п. 1.4 договору становить 30 днів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, а розмір і порядок їх сплати визначаються договором. Разом з тим, умовами договору №3007538 від 03.10.2020 не передбачено нарахування процентів після спливу строку кредитування без належного продовження (пролонгації) договору. Згідно з п. 4.3 договору, продовження строку користування кредитом можливе лише за ініціативою Споживача шляхом внесення платежу у розмірі не менше нарахованих та несплачених процентів, з подальшим погодженням такого продовження Товариством. Однак із матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснив платіж у сумі 255,00 грн лише 31.03.2021 року, тобто після спливу строку дії договору. Такий платіж сам по собі не свідчить про належне вчинення дій, спрямованих на пролонгацію договору відповідно до його умов. Крім того, позивачем не надано жодних доказів того, що пропозиція щодо продовження строку кредитування була прийнята та договір фактично пролонгований у встановленому порядку. Отже, суд дійшов висновку, що пролонгація кредитного договору не відбулася, а тому нарахування процентів після спливу строку кредитування є безпідставним. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне здійснити перерахунок заборгованості за процентами лише в межах строку дії договору, а саме: - з 03.10.2020 року по 01.11.2020 року розмір відсотків становить 2850,00 грн. (5000,00 грн. * 1,9% * 30 днів), з урахуванням сплати 31.03.2021 суми 255,00 грн., сума заборгованості за нарахованими відсотками складає 2595,00 грн. Таким чином, сума заборгованості за нарахованими процентами з врахуванням того, що позивачем не надано суду доказів, що договір продовжено до 31.01.2021 року (як зазначено в розрахунку заборгованості), становить 2595,00 грн., а не 11145,00 грн. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентах підлягають задоволенню частково у сумі 2595,00 гривень. Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2662,40 гривень згідно платіжної інструкції № 4456 від 20.01.2026 року. Ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1252,39 гривень. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правової допомоги слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2025 між ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Апологет» (Виконавець) укладено Договір про надання правничої допомоги № 0107. Згідно Договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025 ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» та Адвокатське об`єднання «Апологет» дійшли згоди про наступне: Клієнт доручає, а Виконавець зобов`язується надавати правничу допомогу, адвокатський захист, представництво Клієнта у всіх судах загальної юрисдикції. Відповідно до Акта № 1083 наданих послуг правничої допомоги від 12.01.2026 та Детального опису наданих послуг, Адвокатське об`єднання «Апологет» надало, а Клієнт прийняв послуги правничої допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги №0107 по боржнику [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №3007538, вартість замовлених послуг сторони погодили у сумі 8000,00 гривень. Як вбачається із Акта № 1083 наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги № 0107 від 01.07.2025, Адвокатське об`єднання «Апологет» надало послуги правничої допомоги, а ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» зобов`язалось оплатити надання правової допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги надавачу цих послуг Адвокатському об`єднанню «Апологет». За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 гривень. При цьому, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача слід стягнути 3763,20 грн. витрат на правову допомогу. На підставі наведеного вище, статей 207, 514, 525, 526, 638, 1048, 1054, 1055, 1077 ЦК України,Закону України «Про споживче кредитування»,

Outcome: partial