Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

представник ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» Пархомчук С.В. звернувся до суду з позовом, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 153997 від 24.09.2020 в розмірі 13 000 гривень 00 копійок та понесені у справі судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається, що 24.09.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] , укладено кредитний договір № 153997, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачу фінансовий кредит шляхом перерахування на картковий рахунок [PERSON] грошових коштів в сумі 2 500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, однак відповідач свої обов`язки не виконав, через що у нього перед Товариством виникла заборгованість, яка становить 13 000 гривень 00 копійок і складається з 2 500 гривень 00 копійок - заборгованості за тілом кредиту та 10 500 гривень 00 копійок - заборгованості за відсотками. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено Договір факторингу № 01-28/10/2021, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 153997від 24.09.2020 перейшло до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Всупереч умов кредитного договору, не зважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за користування кредитом. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», ні на рахунок попереднього кредитора. Просив позов задовольнити. Представник позивача Пархомчук С.В. в судове засідання не з`явився, у заяві від 09.07.2024 просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, та понесені судові витрати, розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] у заяві від 14.01.2026 просила про розгляд справи за її відсутності та за відсутності відповідача, при цьому позов визнала частково, зокрема в частині вимог про стягнення з відповідача 2 500 гривень - заборгованості за тілом кредиту та 1 500 гривень - заборгованості за відсотками. Зазначила, що інша частина відсотків в сумі 9 000 гривень - нарахована за межами 30-денного строку кредитування, визначеного Договором, а відтак стягненню не підлягає. Просила вимоги задовольнити частково, а також зменшити розмір понесених витрат на професійну правову допомогу до 2 000 гривень. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 24.09.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] , строком на 30 днів (по 23.10.2020), укладено кредитний договір № 153997, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер його мобільного телефону. Товариство виконало умови договору і надало відповідачу фінансовий кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок [PERSON] грошових коштів в сумі 2 500 гривень на умовах строковості, зворотності, платності. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено Договір факторингу № 01-28/10/2021, у відповідності до умов якого право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 153997від 24.09.2020 перейшло до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Як убачається із змісту позовної заяви та виписки з особового рахунку за кредитним договором № 153997 позивач просить про стягнення заборгованості, яка становить 13 000 гривень 00 копійок і складається з 2 500 гривень 00 копійок - заборгованості за тілом кредиту та 10 500 гривень 00 копійок - заборгованості за відсотками. Частинами 1-4 та пунктом 4 частини п`ятої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною третьою статті 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. В силу вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За змістом частини першої статті 526, частини першої статті 527, частини першої статті 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Таким чином, враховуючи, вимоги частини другої статті 530 ЦК України, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів в будь-яких час. Як убачається із матеріалів справи, [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 153997 від 24.09.2020 належно не виконує, як наслідок допустив заборгованість. Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування коштами в розмірі 10 500 гривень 00 копійок як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку - 23.10.2020. Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04.04.2018 (провадження № 14-154цс18) та від 31.10.2018 (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Кредитним договором № 153997 від 24.09.2020 визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку ТОВ «ЗАЙМЕР» мало право нараховувати відповідачу передбачені цим договором проценти тривалістю 30 днів, тому заборгованість, яку слід стягнути з відповідача за процентами за означеним договором становить 1 500 гривень (за період з 24.09.2020 по 23.10.2020). Правильність такого висновку підтверджується й додатком № 1 до кредитного договору № 153997 від 24.09.2020. Доказів про те, що позичальник ініціював продовження строку надання кредиту відповідно до пункту 3.3.3 договору, позивачем до матеріалів справи не долучено. З огляду на вищенаведене, а також, що [PERSON] внаслідок неналежного виконання умов укладеного 24.09.2020 кредитного договору допустив заборгованість перед Товариством, враховуючи строки кредитування за таким та укладений між ТОВ «ЗАЙМЕР» і ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» договір факторингу, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 4 000 гривень заборгованості за кредитним договором № 153997 від 24.09.2020, з яких 2 500 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту та 1 500 гривень - прострочена заборгованість за процентами. Крім цього, разом з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором, адвокатом Пархомчуком С.В. заявлено також вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 2 422 гривні 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500 гривень 00 копійок. За положеннями частини першої, пункту першого частини третьої статті 133 та частини 1-3 статті 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно частини 4-6 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Із матеріалів справи убачається, що на підставі договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, довіреності від 30.12.2024, адвоката Пархомчук С.В., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КС № 8096/10 від 18.07.2019, уповноважено здійснювати захист прав та інтересів ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» в Городоцькому районному суді Львівської області, в т.ч. при розгляді справи за позовом ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості. За попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат на професійну правничу допомогу зазначеним позивачем у позовній заяві, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» при поданні позовної заяви до суду, очікувало понести 10 500 гривень 00 копійок судових витрат, пов`язаних із правовою допомогою. Із рахунку № 08.07.2025-29 від 08.07.2025, із акта про отримання правової допомоги від 08.07.2025, платіжної інструкції № 39447 від 08.07.2025 видно, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правову допомогу з відповідачки становить 10 500 гривень 00 копійок. Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial