Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-09 00:00:00

04.03.2026 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №471 від 02.04. 2001 року, посвідченому Первомайською філією Універсальної біржі «Південь» він придбав в [PERSON] житловий будинок, розташований в [ADDRESS] . Реєстрація права власності на будинок проведена Первомайським МБТІ 07.05.2001 року за реєстровим номером 11274. З того часу його сім`я проживає в цьому будинку. Даних про місце знаходження продавця будинку він на даний час не має. Зараз він бажає розпорядитись житловим будинком у зв`язку з чим і звернувся в нотаріальну контору, де йому роз`яснили про неможливість посвідчення будь - якої угоди, оскільки, як виявилось, договір купівлі-продажу між ним та відповідачами є недійсним, оскільки згідно ст. 227 ЦК УРСР (в ред. 1963р.), який діяв на час укладення угоди, посвідчення договору купівлі- продажу житлових будинків та квартир необхідно було здійснювати в нотаріальному порядку. Згідно ст. 47 ЦК УРСР (в ред. 1963р.), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Вказує, що угода повністю відбулась - він отримав в повне розпорядження житловий будинок, в ньому проживала його сім`я, вони підтримують житловий будинок в належному стані. Таким чином, він виконував всі повноваження власника майна. Продавець будинку отримав визначену ними суму і претензій до нього до цього часу не пред`явив. Таким чином, між ним та [PERSON] фактично відбулась угода купівлі-продажу житлового будинку. Цю угоду вони посвідчили на Первомайській філії Універсальної біржі «Південь», яка на той час мала повноваження посвідчувати такі угоди. Вважає, що за ним можливо визнати право власності на житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] , загальною площею в 66,90 кв.м., який він придбав у [PERSON] . На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України. Відзив на позов не надав. Представник третьої особи в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. В судовому засіданні був встановлений факт укладення 02.04.2001 р. між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості житлового будинку [ADDRESS] . Даний договір було зареєстровано 02.04.2001 на Первомайській філії Універсальної біржі «Південь» за № 471, відповідно до вимог Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року. Згідно вище вказаного договору [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв в управління та користування спірний житловий будинок, сплативши іншій стороні її договірну вартість в розмірі 5600грн., що є доказом про того, що сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Зазначене нерухоме майно [PERSON] зареєстрував в Первомайському МБТІ у встановленому законом порядку 07.05.2001 за № 11274. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 р. № 1952-ІV. Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 року № 553) передбачені умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. З урахуванням наведеного позовні вимоги позивача є обґрунтованими та законними і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved