Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮрКонсалт Груп Плюс» (надалі по тексту ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 30.04.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ПАРТНЕР ФІНАНС» (надалі ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС») та [PERSON] було укладено договір позики № 61/958110751, за умовами якого відповідач отримав позику в сумі 7000,00 грн. готівкою. Відповідач свої зобов`язання перед позикодавцем щодо повернення позики, нарахованих процентів та комісії не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість за договором позики № 61/958110751 в розмірі 58100,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за сумою позики, 49140,00 грн. заборгованість за процентами, 1960,00 грн. заборгованість за комісією. Зважаючи на вказане, представник позивача просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь правонаступника ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» - ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» вищевказану заборгованість, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Аргументи учасників справи. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу за відсутності позивача, у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач, який повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в порядку ст. 128 ЦПК України, належним чином, в судові засідання 16.02.2026 року, 14.04.2026 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав, заяв та клопотань до суду не надіслав. Суд приходить до висновку про можливість розглянути справи без участі відповідача на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено, що30.04.2021 року між ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір позики № 61/958110751. Відповідно до умов якого, відповідачу шляхом передачі готівкових коштів було надано позику в сумі 7000,00 грн. Відповідно до п. 2.1 договору позики позичальник повинен сплачувати Позикодавцю Проценти за Договором за фіксованою ставкою 2% від суми Позики за кожен день користування Позикою в межах строку передбаченого п. 1.4. та п. 2.2. Договору у порядку, розмірі та строки встановлені в Графіку платежів, що у загальному розмірі становить 49140,00 грн. Відповідно до п. 1.5. комісія за видачу Позики складає 28% від суми Позики, що становить 1960,00 грн. Всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті споживчого кредиту, який підписані позичальником власноручним підписом. 28.12.2023 року між ТОВ «ФК «ПАРТНЕР ФІНАНС» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (надалі ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС») укладено договір факторингу № 28122023, відповідно до умов якого ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі Боржників. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників № 1 (Додаток 1) до договору факторингу № 28122023 від 28.12.2023 року під № 110 значиться боржник [PERSON] , ІПН [NUMBER] , договір № 61/958110751. 17.04.2025року між ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ» (надалі ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ») укладено договір факторингу № 17-04/ФК-25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі Боржників. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників № 1 (Додаток 1) до договору факторингу № 17-04/ФК-25 від 17.04.2025 року під № 110 значиться боржник [PERSON] , ІПН [NUMBER] , договір № 61/958110751. 25.08.2025 між ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» укладено договір факторингу № 25-08/ФК-25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» відступило ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі Боржників. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників № 1 (Додаток 1) до договору факторингу № 25-08/ФК-25 від 25.08.2025 під № 110 значиться боржник [PERSON] , ІПН [NUMBER] , договір № 61/958110751. Обов`язки, передбачені договором позики № 61/958110751 від 30.04.2021 року відповідач не виконує, а тому має заборгованість в розмірі 58100,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за сумою позики, 49140,00 грн. заборгованість за процентами, 1960,00 грн. заборгованість за комісією. Дані обставини підтверджуються: копією договору позики № 61/958110751 від 30.04.2021 року; анкетою позичальника; розрахунком заборгованості; договором факторингу № 28122023 від 28.12.2023 року; договором факторингу № 17-04/ФК-25 від 17.04.2025 року; договором факторингу № 25-08/ФК-25 від 25.08.2025 року. Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу ч. 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань по договору позики щодо повернення суми позики та сплати нарахованих процентів та комісії не виконав, а тому позов ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» слід задовольнити, та з [PERSON] на користь правонаступника кредитора ТОВ «ПАРТНЕР ФІНАНС» - ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» належить стягнути заборгованість за договором позики № 61/958110751 від 30.04.2021 року в розмірі 58100,00 грн., з яких: 7000,00 грн. заборгованість за сумою позики, 49140,00 грн. заборгованість за процентами, 1960,00 грн. заборгованість за комісією. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов ТОВ «ЮрКонсалт Груп Плюс» задоволено повністю, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. Представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 року у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 року у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22.05.2024 року у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 року у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 року у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 року у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: надання консультації, складання позовної заяви, оформлення письмових доказів. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витраченого часу, принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та враховуючи те, що позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved