Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 08.10.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-10007262 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 7200 грн, шляхом безготівкового переказу на платіжну картку [NUMBER] . Оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, у неї наявна заборгованість у розмірі 14542,80 грн, з яких 7200,00 грн - заборгованість по кредиту, прострочені відсотки 4342,80 грн, 3000,00 грн. - пеня. Позивач, який на підставі договору факторингу набув право вимоги, просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за договором, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Ухвалою суду від 12.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено справу до судового розгляду та витребувано письмові докази. Представник позивача у судове засідання не з`явився, відповідно до позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Конверт повернувся з відміткою "адресат відсутній". За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. 08.10.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 00-10007262 у формі електронного документа шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який було надіслано на мобільний номер телефону (а.с. 17-18, 24-28). Відповідно до п. 1.2 - 1.3 Договору, сума ліміту кредитної лінії складає 6000 грн. Строк дії кредитної лінії 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит кредитодавцю 03.10.2025, а також оплатити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме 23.10.2024 та здійснювати чергові платежі по сплаті нарахованих процентів на кожний 15 день після рекомендованої дати. Пунктом п. 1.5. Договору, визначено тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 0,94 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку користування кредитом, зазначеного в п. 1.3 Договору. Пунктом 1.6 Договору визначено, що за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 20 % від суми кредиту, що складає 1200,00 грн. Вказана комісія на підставі п. 1.6, 3.4 Договору сплачується в останній день повного погашення кредиту. 15.06.2024 року відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписав графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а.с. 17-18,29). Відповідачу кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами Договору, що підтверджено листом ТОВ "МАКС КРЕДИТ" (а.с.14-15). 16.04.2025 між ТОВ "Юніт Капітал" та ТОВ "МАКС КРЕДИТ" укладено договір факторингу, за яким позивач набув право вимоги до відповідача за договором кредитної лінії № 00-10007262 від 08.10.2024 (а.с.46-48). Згідно виписки з особового рахунку та розрахунку заборгованості (а.с.40-41) вбачається заборгованість [PERSON] за договором №00-10007262 від 08.10.2024 в сумі 14 542,80 грн. Згідно інформації, наданої на ухвалу суду АТ "ОщадБанк", а саме виписки та платіжної інструкції щодо зарахування коштів, підтверджується отримання [PERSON] кредитних коштів (а.с. 89-91) Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України) Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно зі ст. 628 ЦК України, ураховуючи підпункт 2.2 пункту 2 Розділу І Умов обслуговування рахунків фізичної особи, договір, що укладений між банком та відповідачем є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, зокрема і договору банківського рахунку та про споживчий кредит. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. За обставин даної справи, для відповідачки була згенерована ключова пара з особистим ключем, який було направлено на її мобільний номер телефона. Отже, доводи позивача про укладення договору, погодження його умов, отримання відповідачем кредиту та інших знайшли своє підтвердження. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, встановлено наявність у відповідача заборгованості у розмірі 10134 грн, яка підлягає стягненню. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). Разом з тим, позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею задоволенню не підлягають. Так, згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, нарахована за прострочення виконання зобов`язання пеня у розмірі 3000,00 грн не підлягає стягненню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані такі документи: договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025 року, додаткова угода до цього договору від 11.09.2025, акт прийому передачі наданих послуг, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачений судовий збір сумі 1922,68 грн. та документально підтверджені витрати на професійну правову допомогу - 5556 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial