Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовною заявою, в якій воно просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором №100913957 від 22.09.2022 у сумі 20800 грн. та судові витрати у справі. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 22.09.2022 [PERSON] та ТОВ «Мілоан» уклали Договір № 100913957 про надання кредиту, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 грн., а відповідач зобов`язався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити відсотки за його користування. 28.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 88-МЛ/Т від 28.12.2022. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором №100913957 від 22.09.2022, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Таким чином, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] у розмірі 20800 грн., з яких: 5000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 14850,00 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків та 950,00 грн. прострочена заборгованість за комісією. Відтак, відповідач має невиконані зобов`язання з повернення коштів перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», які в добровільному порядку не виконує, що зумовило звернення позивачем до суду із вимогою про стягнення заборгованості. Ухвалою судді від 13.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) осіб у даній справі та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, надіслала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку та розміщення оголошення на веб-сайті Судової влади, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв, відзиву на позовну заяву не подавав. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідача. Тому суд вважає, що слід згідно статті 280 ЦПК України слід проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. 22.09.2022 [PERSON] та ТОВ «Мілоан» уклали Договір № 100913957 про надання кредиту. Відповідно до укладеного кредитного договору №100913957 відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 5000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% в день протягом пільгового періоду строком 15 днів та 3% протягом поточного періоду який триває 90 днів, загальний строк кредитування на 105 днів з 22.09.2022. Відповідно до п.1.1.Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до 2.1. кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної карти № [NUMBER] . 28.12.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 88-МЛ/Т. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №88-МЛ/Т від 28.12.2022 заборгованість відповідача складає 19600,00 грн., з яких: 5000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 13650,00 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків та 950,00 грн. прострочена заборгованість за комісією. Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І Книги п`ятої та Глави 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ ЦК України. Як зазначено у частині 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи те, що судом встановлено факт отримання [PERSON] коштів за кредитним договором №100913957 від 22.09.2022 в розмірі 5000 грн. та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаному у договорі та у строки визначені сторонами, то суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. А враховуючи той факт, що ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі Договору відступлення прав вимоги №88-МЛ/Т від 28.12.2022 і таке відступлення відповідає вимогам пункту 1 частини 1 статті 512 та статті 513 ЦК України, то вимога щодо стягнення заборгованості є обґрунтованою. Разом з тим, згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №88-МЛ/Т від 28.12.2022 загальна сума заборгованості становить 19600,00 грн., що відрізняється від суми заборгованості вказаної у виписці з особового рахунку за кредитним договором №100913957 від 22.09.2022 в розмірі 20800,00 грн., у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню, оскільки до позивача перейшло право вимоги стягнення заборгованості з відповідача саме в розмірі 19600,00 грн. Задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2422,40 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог, в сумі 2282 грн. 65 коп. (2422,40х19600/20800). Щодо оплати професійної правничої допомоги то суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Таким чином, виходячи із вимог розумності та справедливості, враховуючи складність справи, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, витрати на професійну правничу допомогу слід зменшити з 8000,00 грн до 4000,00 грн.

Outcome: partial