Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

В листопаді 2025 року позивач звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №30.04.2025-100002278 від 30.04.2025 розмірі 63540, 00 грн та судові витрати у справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30.04.2025 між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір № 30.04.2025-100002278 відповідно до якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 18000, 00 гривень строком на 183 дні, дата повернення кредиту - 29.10.2025, відсотки за користування кредитними коштами - 1% в день; комісія - 3600, 00 гривень, неустойка - 180, 00 гривень за кожен день прострочення. Позивач свої зобов`язання до договором виконав в повному обсязі. [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 63540, 00 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 15.01.2026, 18.02.2026 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити з підстав викладених у позові, заперечень проти ухвалення заочного рішення не надав. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.04.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 30.04.2025-100002278. Договір був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором "Е888", який було відправлено останньому на мобільний номер телефону [NUMBER] відповідно до вимог частини 6 та 8 статті 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу кредитні кошти на наступних умовах: сума кредиту 18000,00 гривень; строк кредитування 183 дні з дати надання; дата повернення кредиту - 29.10.2025; процентна ставка - 1% за один день користування кредитом; комісія за надання кредиту - 20% від суми кредиту (3600,00 гривень); неустойка - 180,00 гривень, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. 30.04.2025 позивач перерахував відповідачу кредитні кошти в розмірі 18000, 00 гривень на його банківський рахунок (номер картки [NUMBER] ), номер транзакції в системі іPау.ua - 727032812, призначення платежу - видача за договором № 30.04.2025-100002278, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "УПК" Вих.№215-1311 від 13.11.2025, яка долучена до матеріалів справи. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Матеріалами справи підтверджено укладення відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем кредитного договору № 30.04.2025-100002278 з ТОВ «Споживчий центр» на умовах визначених кредитодавцем. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором ТОВ «Споживчий центр» виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором. Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №30.04.2025-100002278 від 30.04.2025 заборгованість [PERSON] складає 63540, 00 гривень, з яких: 18000, 00 гривень - основний борг; 32940, 00 гривень - проценти; 3600, 00 гривень - комісія, 9000, 00 - неустойка. Розрахунок заборгованості є чітким та зрозумілим, містить усю необхідну інформацію щодо періоду виникнення боргу та його розміру. Відповідачем [PERSON] відповідно до статті 81 ЦПК України будь-ких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми кредитної заборгованості, що нарахована згідно умов укладеного договору. Разом з тим, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нарахована неустойка за невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором в цей період, підстави для стягнення з відповідача неустойки відсутні. Таким чином, зважаючи, що відповідач свої зобов`язання перед кредитором не виконав, то позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задовольняються частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial