Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовною заявою де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №101506067 від 25.06.2021 року у розмірі 21350,00 грн, а також стягнути судові витрати на сплату судового збору у сумі 2422,40 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивач зазначив, що 25.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №101506067, згідно умов якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, строком на 17 днів, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 5000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит в сумі 5000,00 грн та сплатити комісію за надання кредиту 500 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово, та проценти за користування кредитом 850 грн, які нараховуються 1,00 % в день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування. В подальшому 30.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» було укладено Договір відступлення права вимоги №09Т, відповідно до умов якого, TOB «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про споживчий кредит №101506067 від 25.06.2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 21350,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками 15850,00 грн., заборгованість за комісією 500 грн.. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість та понесені судові витрати. 11.11.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач ТОВ «Діджи Фінанс» свого представника не направив, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов прохає задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, відзиву не подали, будь-яких заяв не подали. Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання без повідомлення причин своєї неявки, відзиву до суду не подав та з урахуванням клопотання сторони позивача, суд вирішив на підставі ст. 247, 280 ЦПК України, провести розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне. Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що 25.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Кредитний договір №101506067, згідно умов якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, строком на 17 днів, тобто до 12.07.2021 року (п.1.3, п.1.4 Договору), надати позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 5000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит та сплатити комісію за надання кредиту в сумі 500 грн яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору) проценти за користування кредитом: - 850 грн які нараховуються 1,00 % в день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування (п.1.5.2. Договору). Строк користування кредитом може бути продовженим але не більше ніж на 60 днів (п.2.3.1.2). Стандартна процентна ставка складає 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6. Договору), тип процентної ставки фіксована (п.1.7 Договору). Відповідач перед укладенням кредитного договору був ознайомлений з усіма його умовами і погодився укласти договір саме на таких умовах, про що свідчить наявність його підпису у Анкеті-заяві, Паспорті споживчого кредиту, Таблиці обчислення вартості кредиту, договорі про надання споживчого кредиту №101506067 від 25.06.2021 року. Також, судом встановлено факт перерахування ТОВ «Мілоан» [PERSON] коштів в сумі 5000,00 грн. за договором №101506067 від 25.06.2021 року, що підтверджується копією платіжного доручення №29172516 від 25.06.2021 року. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст. 1054 та ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Згідно матеріалів справи 30.09.2021 року між TOB «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» було укладено Договір факторингу №09Т, відповідно до умов якого, а також акту приймання передачі Реєстру прав вимог від 30.09.2021 року, витягу з Реєстру прав вимог від 30.09.2021 року, платіжних інструкцій, TOB «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право вимоги до [PERSON] за Договором про надання споживчого кредиту №101506067 від 25.06.2021 року, що укладений між TOB «Мілоан» та [PERSON] . Таким чином, враховуючи наявні матеріали справи та положення вказаних норм законодавства, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» є новим кредитором у зобов`язанні з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору, що був укладений між первісним кредитором TOB «Мілоан» та [PERSON] , №101506067 від 25.06.2021 року. Судом встановлено, що відповідач підписав кредитний договір, отримав кошти за кредитним договором, про що свідчить платіжне доручення, погодився з усіма викладеними у договорі умовами та взяв на себе зобов`язання належного виконання цих умов, про що свідчить його підпис, доказів протилежного до суду не подано, відзиву на позовну заяву не надходило. Суд визнає, що невиконанням умов договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати повернення позичальником боргу відповідно до наданої первинним кредитором відомості щодо наявних нарахувань та погашень. Згідно з наданим позивачем розрахунком, розмір заборгованості [PERSON] становить 21350,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками 15850,00 грн., заборгованість за комісією 500,00 грн. Тож, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, заборгованість не сплатив, не спростував наявність вказаної заборгованості та її розміру, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимого задоволено тож з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved