Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до Сумського районного суду Сумської області із вказаним позовом та просить стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором №457903-КС-001 про надання кредиту від 29.12.2022 року в розмірі 187077,78 грн та судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що 29.12.2022 року між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачкою [PERSON] був укладений договір №457903-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 29.12.2022 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №457903-КС-001 про надання кредиту, а [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію щодо укладення договору. Згідно з умовами договору позивач надав відповідачці грошові кошти в розмірі 18000,00 грн, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,16202002 процентів в день за користуванням кредиту. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 18000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Боржник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 09.10.2025 року утворилася заборгованість в розмірі 187077,78 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 18000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах 167970,38 грн, суми прострочених платежів за комісією 1107,40 грн. 08 січня 2026 року було ухвалене судове заочне судове рішення, яким вимоги позивача були задоволені. 26.02.2026 року ухвалою суду було скасовано заочне рішення. Справа призначена до судового розгляду на 31.03.2026 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідачка та її представник до суду також не з`явилися, представник подав до суду 30.03.2026 року до канцелярії суду додаткові пояснення, в яких позов визнав частково та просив стягнути з відповідачки борг у сумі 37800,00 гривень. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 29.12.2022 року між ТОВ «Бізнес позика» та [PERSON] був укладений договір №457903-КС-001 про надання кредиту в розмірі 18000,00 грн шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 29.12.2022 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №457903-КС-001 про надання кредиту, а [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію щодо укладення договору (матеріали електронної справи). В подальшому, відповідно до додаткових угод термін дії договору неодноразово продовжувався (матеріали електронної справи). Згідно із п. 2.3 договору строк на який надається кредит: 16 тижнів. Відповідно до пункту 2.7 договору термін дії договору: до 20.04.2023 року. В подальшому, між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору № 457903-КС-001 про надання кредиту від 29 грудня 2022 року, яка датована 03.02.2023 року. Згідно з п. 5.1 зазначено «викласти п. 2.3 Договору в новій редакції, а саме «п. 2.3. Строк на який надається кредит: 38 тижнів». Згідно з п. 5.3 зазначено «викласти п. 2.7 Договору в новій редакції, а саме «п. 2.7. Термін дії Договору: до 15.09.2023 року». Надалі, між сторонами була укладена додаткова угода № 2 до договору № 457903-КС-001 про надання кредиту від 29 грудня 2022 року, яка датована 11.04.2023 року. Згідно з п. 5.1 зазначено «викласти п. 2.3 Договору в новій редакції, а саме «п. 2.3. Строк на який надається кредит: 61 тижнів». Згідно з п. 5.3 зазначено «викласти п. 2.7 Договору в новій редакції, а саме «п. 2.7. Термін дії Договору: до 27.02.2023 року». Також, між сторонами була укладена додаткова угода № 3 до договору № 457903-КС-001 про надання кредиту від 29 грудня 2022 року, яка датована 18.07.2023 року. Згідно з п. 5.1 зазначено «викласти п. 2.3 Договору в новій редакції, а саме «п. 2.3. Строк на який надається кредит: 79 тижнів». Згідно з п. 5.3 зазначено «викласти п. 2.7 Договору в новій редакції, а саме «п. 2.7. Термін дії Договору: до 02.07.2024 року». В подальшому, між сторонами була укладена додаткова угода № 5 до договору № 457903-КС-001 про надання кредиту від 29 грудня 2022 року, яка датована 25.12.2023 року. Згідно з п. 5.1 зазначено «викласти п. 2.3 Договору в новій редакції, а саме «п. 2.3. Строк на який надається кредит: 136 тижнів». Згідно з п. 5.3 зазначено «викласти п. 2.7 Договору в новій редакції, а саме «п. 2.7. Термін дії Договору: до 04.08.2025 року». [PERSON] скориставшись кредитними коштами, не виконує належним чином умови договору, у зв`язку з чим станом на 09.10.2025 року утворилася заборгованість в розмірі 187077,78 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту 18000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах 167970,38 грн, суми прострочених платежів за комісією 1107,40 грн (матеріали електронної справи). Проте заборгованість до цього часу відповідачкою не погашена. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно частини 12 та 13 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, тому позичальник зобов`язаний своєчасно вносити плату за користування грошима. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно статті 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Враховуючи зазначені норми права та надані суду докази суд вважає, що факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені кредитним договором, позивачем доведено. Суд не може погодитися із викладеними адвокатом Мірошниченком А.В. про несправедливість умов укладеного договору в частині визначеного сторонами розміру відсотків за користування кредитними коштами, оскільки відповідачка із вимогами про визнання умом договору недійсним у частині визначення розміру процентів у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» не зверталася, а відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Перед укладенням договору сторони досягли згоди з усіх істотних його умов, зокрема, й щодо розміру процентів за користування кредитними коштами, їх волевиявлення було вільним та відповідало їхній внутрішній волі. Підписавши кредитний договір, ат вподальшоуму додаткові угоди, відповідачка погодилася на запропонований розмір процентів за користування кредитними коштами та зобов`язалася їх сплатити. Встановлено, що кредитодавцем відсотки нараховувалися виключно в межах строку кредитування, з урахування укладених додаткових угод, тобто впродовж 365 днів, по 04 серпня 2025 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що право позивача порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за договором №457903-КС-001 про надання кредиту від 29.12.2022 року в загальному розмірі 187077,78 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2422,40 грн понесених і документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved