Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «ПриватБанк», [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Другого відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Центрального міжрегіонального управління юстиції у Вінницькій області, про звільнення майна з-під арешту. Позовна заява мотивована тим, що 01.04.2025 року за результатами електронних торгів, які проводилися Державним підприємством «Сетам» з реалізації лоту №571205, а саме: 1/3 частки квартири загальною площею 56,5 кв.м. за адресою [ADDRESS] , [PERSON] визнано переможцем. Вказаний лот реалізувався у межах виконавчого провадження №71587973 про стягнення боргу з [PERSON] . У встановлений законом строк позивачем здійснена оплата лоту, та отриманий акт Другого відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Центрального міжрегіонального управління юстиції у Вінницькій області від 23.04.2025 року про проведення електронних торгів, згідно з яким підтверджено визнання позивача переможцем електронних торгів та придбання вказаного нерухомого майна за 318202,00 грн. При зверненні позивача до нотаріуса з метою отримання переможцем електронних торгів свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів у видачі свідоцтва йому було відмовлено через наявність арешту, який накладено ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська по справі №№2-13116/09 від 23.10.2009 року, в порядку забезпечення позову. Наявність зазначеного вище арешту, підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на викладене, [PERSON] звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 13.01.2026 року було відкрите загальне позовне провадження у справі та справу призначено до підготовчого судового розгляду. На адресу відповідачів та третім особам, судом була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, у якій був встановлений строк для подання відзиву та письмових пояснень, а також копія позовної заяви і доданих до неї документів. Відповідачі та треті особи своїм правом на надання суду відзиву на позов та заперечень не скористалися. В судове засідання позивач не з`явився, але подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача акціонерного товариства «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, однак надіслав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. В судове засідання представник третьої особи Другого відділу державної виконавчої служби міста Вінниця Центрального міжрегіонального управління юстиції у Вінницькій області не зявився, проте надіслав суду клопотання про розгляд справи без участі представника, при розгляді справи покладається на розсуд суду. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Зі змісту ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.10.2009 року у справі №2-13116/09 вбачається, що під час розгляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) про звернення стягнення, було накладено заборону на вчинення дій, спрямоаних на відчуження в будь-який спосіб нерухомого майна, яке належить на праві власності відповідача - [PERSON] , та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Також накладено арешт на автомобіль належний [PERSON] . Копію ухвали направлено для виконання у Відділ державної виконачої служби за місцем мешкання боржника, а також в Дніпрпетровську філію ДП «Інформаційний центр Міністерства юстиції України» (а.с. 50). Згідно з Інфорацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03.10.2025 року, власником 1/3 частки нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на підставі свідоцтва про право власності від 29.01.1993 року. Також на вказане нерухоме майно 28.12.2009 року було зареєстровано обтяження на підставі ухвали суду від 23.10.2009 року у справі №2-13116/09 (а.с. 6). Згідно з Актом про проведені електронні торги від 23.04.2025 року, складеного головним виконавцем Другого ВДВС у місті Вінниці ЦМУ МЮ (м. Київ), під час примусового виконання виконавчого листа №127/13792/13-ц виданого 15.10.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу у розмірі 1241093,74 грн. З метою виконання рішення суду було передано на реалізацію 1/3 частку нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] та переможцем торгів став [PERSON] (а.с. 5, 11). Слід відзначити, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2011 року у справі №2-4199/2011 позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено та передано в заклад ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом вилучення у [PERSON] належне йому на праві власності заставне майно легковий автомобіль марки ВМW, модель 520, 2002 р.в., державний номер [NUMBER] . В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 224506,79 грн. звернуто стягнення на вказане вище майно. Також заходи забезпечення позову, прийняті ухвалою судду від 23.10.2009 року в частині накладення заборони на вчинення дій, спрямованих на відчуження в будь-який спосіб рухомого майна, а саме легкового автомобіля ВМW скасовано, в іншій частині ухвала суду залишена без змін (а.с. 24-25). Як роз`яснено в п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 8, 9 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року за №2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1301/29431, визначено, що Акт про проведений електронний аукціон є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронного аукціону, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведений електронний аукціон. У разі придбання рухомого майна акт про проведений електронний аукціон є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно. Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону, запис про скасування державної реєстрації прав до державного реєстру прав вноситься у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Згідно зі ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень статтей 650, 655, частиною четвертою статті 656 ЦК України, які відносять публічні торги до договорів купівлі-продажу. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що спірне майно належить на праві власності позивачу, а арешт на його майно було накладено в рамках розгляду цивільної справи про звернення стягнення, де відповідачем був [PERSON] , вище вказане нерухоме майно яког вподальшому було реалізовано на електронних торгах в порядку виконання рішення суду. Таким чином, арешт було накладено на майно, яке в подальшому було придбано позивачем на електронних торгах, що належить до договорів купівлі-продажу, тому накладення арешту порушує право власності позивача. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи наявність накладених обтяжень на майно та неможливість їх припинення в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про необхідність захисту права позивача шляхом звільнення майна з-під арешту, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими, а обставини, на які посилався позивач, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved