Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з останньої заборгованість за Кредитним договором №165581 від 28.12.2024 в розмірі 25518,96 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 28.12.2024 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] укладено кредитний договір №165581 на суму 15585,00 грн. Кредитний договір укладено в електронній формі та підписано позичальником електронним підписом. На виконання умов договору кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] . 16.04.2025 року ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт капітал» уклали договір факторингу №16042025, згідно умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №№165581 від 28.12.2024. Позивач вказав, що загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором №№165581 від 28.12.2024 року становить 25518,96 грн, яка складається з: 13860,73 грн - заборгованість по тілу кредиту; 9458,23 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 800,00 грн - заборгованість по комісії; 1400,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Окрім того, позивач просить стягнути витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. та судовий збір. Ухвалою судді від 19.01.2026 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просив слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим відправленням про день та час розгляду справи. Про причину неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву до суду не надіслав. Відповідно до ст. 280 ЦПК Україна суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу. Заявою від 28.12.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір № 165581 на суму 15585,00 грн. Згідно копії договору про споживчий кредит № 165581від 28.12.2024 року укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит. Відповідно до п.3.1., 5.1 договір складається з публічної частини, а також графіків платежів набирає чинності з моменту його укладення в електронній формі сторонами індивідуальної частини і діє до повного виконання позичальником зобов`язань по цьому договору. Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця та доступний через веб-сайт кредитодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст.628ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, якщо договір про надання фінансового кредиту підписаний за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами то підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. У такий спосіб сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Відповідно до Розділу VII кредитного договору «Реквізити сторін» в графі позичальник вказані його паспортні дані, РНОКПП, телефон, електронна пошта, номер картки, місце реєстрації. Відомості про підписання відповідачем [PERSON] кредитного договору містяться на кожному аркуші договору де вказано ідентифікатор та дату підписання. Враховуючи викладене, суд вважає укладеним кредитний договір, який підписаний позичальником за допомогою одноразового підпису одноразовим ідентифікатора. Відповідно до п.2.2.1. сума кредиту становить 15585,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 6573,06 грн. для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №160574 від 14.11.2024 укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 5427,39 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3584,55 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Судом встановлено, що кредитодавцем виконані умови договору щодо надання суми кредиту, що підтверджується матеріалами справи. Щодо переходу права вимоги за кредитним договором суд зазначає наступне. 16 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу №16042025, відповідно до п.2.1. згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах визначених цим договором. До договору факторингу додано Акт приймання-передачі реєстру прав вимог №3 від 04 червня 2025 року, платіжну інструкцію від 08 травня 2025 року. Згідно Витягу з додатку №1 до договору факторингу №16042025 від 16 квітня 2025 року Реєстр прав вимог №3, клієнт відступив фактору право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №165581 від 28.12.2024, загальний розмір заборгованості 25518,96 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Таким чином, перехід права вимоги за кредитним договором до позивача підтверджується доданим до позову договором факторингу та реєстром боржників. Щодо розміру заборгованості суд зазначає, що відповідно до наданої картки обліку виконання договору та виписки з особового рахунку за кредитним договором №160982 №165581 від 28.12.2024року загальний розмір заборгованості становить 25518,96 грн., яка складається з: - 13860,73,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; - 9458,23 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; - 800,00 грн. заборгованість за комісією; - 1400,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями. Заборгованість за наданим тілом кредиту підтверджується матеріалами справи. Враховуючи, що заборгованість за отриманим кредитом не заперечується відповідачем, а тому заборгованість за тілом кредиту суд вважає доведеною. Щодо розміру заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. Відповідно до п.2.6. договору загальний строк кредитування за цим договором складає 126 днів з 28.12.2024 року по 03.05.2025. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 330,00% річних, тип процентної ставки фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п.2.6. П.2.7.1. передбачає, що денна процентна ставка складає 15029,88 грн. Як вбачається з картки обліку виконання договору, відсотки за користування кредитом нараховувалися в межах дії строку договору та відповідно до погодженої відсоткової ставки. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією, яка розрахована відповідно до п.2.4., суд вважає, що заборгованість за комісією в розмірі 800,00 грн., яка нараховувалась періодичними платежами по 100 грн., не підлягає стягненню з відповідача, так як договір у частині сплати комісії є нікчемним. В ньому не вказано детальний перелік послуг, за які повинна стягуватися вказана сума, при цьому надання інформації про стан рахунку згідно Закону України «Про споживче кредитування»(ч.1, 2 ст.11) надається безкоштовно. Суд враховує судову практику з подібних відносинах, викладену в постанові ВП ВС від 13.07.2022 № 496/3134/19. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за штрафними санкціями, суд зазначає, що відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином заборгованість за штрафними санкціями в розмірі 1400,00 грн. стягненню не підлягає. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки судом встановлено, що кредитний договір укладено між первісним кредитодавцем та відповідачем, який не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по договору, а право вимоги по ньому перейшло до позивача, а тому підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за відсотками нараховані. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Окрім того, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи. На підтвердження понесених витрати на правничу допомогу представник позивача надав копію Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 укладеного з Адвокатським бюро «Соломко та партнери», протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, Акт прийому-передачі наданих послуг та Додаткову угоду №25770875506 від 11.09.2025 року. Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, без участі сторін, невеликий обсяг досліджуваних доказів), та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000 грн. У відповідності з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір потрібно сягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2213,60 На підставі викладеного та

Outcome: partial