Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (далі Товариство "Діджи Фінанс") звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за договором № 7775549 від 10.04.2024 р. про надання споживчого кредиту у розмірі 39 860,00 грн. Позов обґрунтований тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (далі Товариство "Авентус Україна") та [PERSON] укладено договір № 7775549 від 10.04.2024 р. про надання споживчого кредиту, на виконання умов якого перше надало другому кредит у розмірі 10 000,00 грн., проте [PERSON] грошових зобов`язань за цим договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість. Товариство "Діджи Фінанс" на підставі договору факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024 р., укладеному з Товариством "Авентус Україна", набуло право грошової вимоги за договором № 7775549 від 10.04.2024 р. про надання споживчого кредиту. [PERSON] своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що між Товариством "Авентус Україна" та [PERSON] укладено договір № 7775549 від 10.04.2024 р. про надання споживчого кредиту(а. с. 14 26). За умовами цього договору Товариство "Авентус Україна" надає [PERSON] споживчий кредит у гривні, а [PERSON] зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 10 000,00 грн., строк кредиту 345 днів, періодичність сплату процентів кожні 23 дні, стандартна процентна ставка становить 2,20% в день, знижена процента ставка становить 2,09% в день, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок [PERSON] , включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] , дати надання кредиту 10.04.2024 р. або 11.04.2024 р. На виконання умов договору № 7775549 від 10.04.2024 р. про надання споживчого кредиту Товариство "Авентус Україна", користуючись послугами Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейтек", надало [PERSON] кредит у розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування 10.04.2024 р. цих коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується листом від 19.05.2025 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейтек" (а. с. 33). Між Товариством "Діджи Фінанс" (Фактор) та Товариством "Авентус Україна" (Клієнт) укладено договір факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024 р., за умовами якого Клієнт відступив Факторові право грошової вимоги до, зокрема, [PERSON] за договором № 7775549 від 10.04.2024 р. про надання споживчого кредиту (а. с. 27 31, 12, 41). Відповідно до частини першої статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 1080 Цивільного кодексу України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Таким чином Товариство "Діджи Фінанс" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 7775549 від 10.04.2024 р. про надання споживчого кредиту, укладеним між Товариством "Авентус Україна" та [PERSON] . З картки обліку договору № 7775549 від 10.04.2024 р. про надання споживчого кредиту (розрахунку заборгованості), складеної Товариством "Авентус Україна", та витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024 р. вбачається, що [PERSON] грошових зобов`язань за договором № 7775549 від 10.04.2024 р. про надання споживчого кредиту належним чином не виконував, у зв`язку з чим має заборгованість у розмірі 39 860,00 грн., яка складається з тіла кредиту 10 000,00 грн., процентів 24 860,00 грн. та пені 5 000,00 грн. (а. с. 42 46, 12). Доказів, які б спростовували ці обставини, [PERSON] , не подав. Разом з тим, пунктом 18 розділу "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Цей пункт набрав чинності 17.03.2023 р. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні введено воєнний стан з 05:30 24.02.2022 р. строком на 30 діб, який Указами Президента України неодноразово продовжувався, та є введеним і на момент ухвалення рішення. Таким чином позов в частині вимоги про стягнення пені у розмірі 5 000,00 грн. задоволенню не підлягає. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першої статті 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позов Товариства "Діджи Фінанс" підлягає частковому задоволенню, а саме на його користь з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором № 7775549 від 10.04.2024 р. про надання споживчого кредиту у розмірі 34 860,00 грн., яка складається з тіла кредиту 10 000,00 грн., та процентів 24 860,00 грн. Щодо розподілу судових витрат. Товариство "Діджи Фінанс" просить стягнути на його користь з [PERSON] у якості відшкодування витрат на правничу допомогу грошові кошти у розмірі 6 000,00 грн. Згідно з частинами першою четвертою статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З акту від 31.03.2025 р. про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом вбачається, що адвокатом Білецьким Б.М. були надані Товариству "Діджи Фінанс" такі послуги: правовий аналіз обставин спірних правовідносин, правові рекомендації (консультації) вартістю 3 000,00 грн., складання позовної заяви вартістю 2 000,00 грн., формування додатків до позовної заяви вартістю 500,00 грн., консультація щодо документів та доказів вартістю 500,00 грн., тобто загальною вартістю 6 000,00 грн. (а. с. 10). Визначаючи розмір витрат Товариства"Діджи Фінанс" на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, Суд враховує, що справа є типовою, а тому має незначну складність, зважаючи на ціну позову 39 860,00 грн., справа не має суттєвої значимості для Товариства "Діджи Фінанс", адвокатом Білецьким Б.М. були надані Товариству "Діджи Фінанс" наведені у попередньому абзаці послуги, що, враховуючи типовість справи, не потребувало значної кількості часу. Приймаючи до уваги наведене, Суд вважає, що розмір цих витрат має становити 3 000,00 грн. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 4 742,14 грн., з яких 2 623,69 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 2 118,54 грн. судовий збір, сплачений за подання позовної заяви (а. с. 8, 9).

Outcome: partial