Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

02 лютого 2026 року [PERSON] (далі позивач або [PERSON] ) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі відповідач або [PERSON] ) в якому просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, який зареєстрований 25.04.2016 року, Виконавчим комітетом Новокубанської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, актовий запис № 02. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 2016 року, в якому у них народились дочка [PERSON] у 2016 році, дочка [PERSON] у 2019 році та дочка [PERSON] у 2021. Зазначає що шлюб з відповідачкою не склався, сторони перестали вести спільне господарство, припинились сімейно-шлюбні відносини. Вважає, що шлюб став формальним, а примирення не можливим. Подальше перебування в шлюбі вважає порушенням своїх прав та інтересів, а тому просить його розірвати. Ухвалою суду від 05.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, ухвалено здійснювати подальший розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі. Про розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивач та відповідач повідомлені у спосіб передбачений Цивільним процесуальним кодексом України (далі -ЦПК України). Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, із заявою про примирення не звертався. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 25.04.2016 року Виконавчим комітетом Новокубанської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб від 25.04.2016. З відповіді №2425249 від 05.03.2026 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери видно, що фактична адреса проживання відповідача: [ADDRESS] . Копією свідоцтва про народження від 12.05.2016, підтверджується народження [PERSON] [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Копією свідоцтва про народження від 15.04.2019, підтверджується народження [PERSON] [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] Копією свідоцтва про народження від 01.02.2021 підтверджується народження [PERSON] [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] . Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері сімейних правовідносин щодо розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України (далі- СК України), позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. З викладених у позовній заяві обґрунтувань вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства, відсутній спільний сімейний бюджет, припинились сімейно-шлюбні відносини, а тому примирення та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що відсутність у позивача бажання продовжувати шлюбні відносини, почуття взаємоповаги та любові, а також те, що позивач вже тривалий час не веде з відповідачкою спільного господарства та сімейного бюджету, припинили сімейно-шлюбні відносини свідчить про неможливість примирення та збереження шлюбу. Відповідно до положень ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відтак, за відсутності згоди позивача перебувати з відповідачкою у шлюбі, який відповідно до ст. 21 СК України є сімейним союзом чоловіка та жінки, що полягає в "постійній спільності усього їхнього життя", не відповідає та суперечить інтересам позивача, який такої спільності не відчуває та не проявляє. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved