Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-09 00:00:00

У лютому 2026 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що 04.05.2024 між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На даний час у подружжя відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя та відсутнє взаєморозуміння. Сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що шлюб фактично припинив своє існування, а його подальше збереження суперечить його інтересам, у зв`язку з чим просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 27 лютого 2026 року було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явився. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за відсутності позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Також у заяві відповідач просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до положення ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 04 травня 2024 року сторони зареєстрували шлюб у Білоцерківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 323, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження № 1090, відомості про який відображені у застосунку «Дія». Зі змісту позовної заяви слідує, що підставою для розірвання шлюбу є те, що сторони припинили подружні відносини, мають різні інтереси та погляди на життя та сімейні обов`язки, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків. Позивач зазначила, що збереження сім`ї неможливе і дане суперечить її інтересам, сім`я розпалася остаточно. Задовольняючи позов, суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Частина 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи позицію позивача щодо розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження їхнього шлюбу є недоцільним, і це суперечить інтересам позивача. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, при наявності бажання обох сторін, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні, на що було вказано вище в рішенні. Після розірвання шлюбу прізвище відповідача відновити на дошлюбне « [PERSON] ». На підставі викладеного,

Outcome: approved