Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Представниця заявниці адвокат Бойко Карина Борисівна, діючи від імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до Коломацького районного суду Харківської області із заявою, в якій просила суд встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у період із січня 2020 року по день смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви представниця заявниці адвокат Бойко К.Б. зазначила, що [INFO] померла дружина рідного дядька заявниці [PERSON] , з якою заявниця [PERSON] разом проживали за адресою: [ADDRESS] однією сім`єю із січня 2020 року по день її смерті. Крім того, представниця заявниці вказала, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, однак без встановлення у судовому порядку факту проживання заявниці [PERSON] із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини реалізувати своє право на спадкування не можливо. Також, представниця заявниці запевнила, що за життя [PERSON] заповіту не складала, інших спадкоємців на момент своєї смерті спадкодавиця не мала. Крім цього, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначено, що після смерті [PERSON] заявниця [PERSON] , звернувшись до нотаріуса із відповідною заявою, прийняла спадщину, на підставі чого 24 липня 2025 року нотаріусом заведено спадкову справу. З огляду на існування вказаних вище обставин з метою реалізації заявницею свого права на спадкування представник заявниці адвокат Бойко К.Б. просила суд встановити факт проживання [PERSON] однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у період із січня 2020 року по день смерті спадкодавиці за адресою: [ADDRESS] . 26 лютого 2026 року суддею Коломацького районного суду Харківської області відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження за вказаною вище заявою і справу призначено до розгляду у судовому засіданні, а також задоволено клопотання представника заявниці адвоката Бойко К.Б. про витребування у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Мазюк Д.О. (62416, Харківська область, Харківській район, селище Пісочин, вулиця Полтавське Шосе, будинок №143) належним чином засвідченої копії спадкової справи № 49/2025 від 24 липня 2025 року, яка відкрита після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , про що постановлено відповідну ухвалу. Будь-які процесуальні дії, як то забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження тощо, не вчинялися. Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с. 114), [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки не повідомила, будь-яких заяв, у тому числі і про відкладення розгляду справи, до суду не подавала. Представниця заявниці [PERSON] адвокат Бойко К.Б. у судовому підтримала заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, надала суду пояснення в її обґрунтування і просили суд задовольнити заяву. Представник заінтересованої особи Коломацької селищної ради, будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду справи (а.с. 108), у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв від заінтересованої особи до суду не надходило, що за правилами, визначеними ч.1 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Представник заінтересованої особи Пісочинської селищної ради, будучи належним чином повідомленим про місце, дату і час розгляду справи (а.с. 107), у судове засідання також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв від заінтересованої особи до суду не надходило, що за правилами, визначеними ч.1 ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши письмові докази, долучені у якості додатку до заяви, а також витребувані судом докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, допитавши свідків, суд дійшов наступного. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значущість, і які визначаються такою суттєвою ознакою, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Слід врахувати, що важливою є не тільки конкретна мета встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом. Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності із вимогами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пленум Верховного Суду України у Постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що такі справи розглядаються якщо: відповідно до закону, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язане з подальшим вирішенням суперечки про право. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01 квітня 2025 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, [INFO] у місті Люботин Харківського району Харківської області у віці 80 років померла [PERSON] , [INFO] , про що 01 квітня 2025 року складено відповідний актовий запис №102 (а.с. 14). Із дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2022 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, вбачається що [INFO] у віці 84 роки помер [PERSON] (а.с. 35). Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, посвідчених державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Радіоновою Т.І. 10 квітня 2024 року та зареєстрованих в реєстрі за №4-212 та №4-213 (а.с. 15-18), [PERSON] на підставі ст.1261 ЦК України успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] житловий будинок, а також земельну ділянку з кадастровим номером 6325157000:00:00460030, площею 0,0598 га, розташовані за адресою: [ADDRESS] , та зареєструвала свої права на вказані об`єкти нерухомості в Державному реєстрі речових прав. 27 березня 2024 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] на замовлення [PERSON] проведено технічну інвентаризацію будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , за результатами якої 27 березня 2024 року складено відповідний технічний паспорт на будинок садибного типу (а.с. 19-23). Із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №81980097, сформованого приватним нотаріусом Мазюк Д.О., вбачається, що до Спадкового реєстру внесений реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи за №74381143 (номер у нотаріуса 49/2025) і ця спадкова справа заведена 24 липня 2025 року приватним нотаріусом [PERSON] після смерті [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка померла [INFO] (а.с. 24). Зі змісту постанови приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Мазюк Д.О., якою [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що 24 липня 2025 року приватним нотаріусом Мазюк Д.О. відкрита спадкова справа №49/2025 на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. Крім того, в постанові зазначено, що будь-які інші заяви про прийняття спадщини, а також заяви про відмову від неї до нотаріуса не надходили і свідоцтва про право на спадщину на майно спадкодавця не видавалися, заповіт відд імені [PERSON] не посвідчувалися. Також в постанові вказано, що спадкоємці, передбачені ст. 1241 ЦК України, позаяк: діти спадкодавиці [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] та 04 березня 2024 року, відповідно, і своїх дітей вони за життя не мали; чоловік спадкодавиці [PERSON] помер [INFO] ; батьки спадкодавиці [PERSON] та [PERSON] померли [INFO] та 26 грудня 1986 року, відповідно. Крім того у постанові зазначено, що підставою для винесення нотаріусом вказаної постанови послугувало те, що при подачі нотаріусу заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] не надано документів, що підтверджують родинні відносини між нею та спадкодавицею [PERSON] , а отже відсутні документи, які підтверджують факт належності [PERSON] до будь-якої з черг спадкування, що також підтверджується копією спадкової справи за №74381143 (номер у нотаріуса 49/2025), заведеної 24 липня 2025 року приватним нотаріусом Мазюк Д.О. (а.с. 25-27, 116-154). Із акту обстеження домоволодіння, складеного 19 січня 2026 року депутатом Пісочинської селищної ради Єгуповим Б.О. за участі старости Коротичанського старостинського округу Наталії Пегарь в присутності сусідів [PERSON] і [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] (яка померла [INFO] ) та [PERSON] [INFO] (який помер [INFO] ), були зареєстровані та фактично проживали за адресою: [ADDRESS] , разом із племінницею [PERSON] , [INFO] , вели спільне домогосподарство, [PERSON] доглядала за [PERSON] та [PERSON] , а також здійснила їх поховання за власні кошти (а.с. 28-33). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 06 листопада 1963 року Шелестівською сільською радою Валківського району Харківської області, 06 листопада 1963 року між [PERSON] , 1938 року народження, та [PERSON] , 1944 року народження, укладений шлюб, про що в книзі записів актів громадянського стану зроблений відповідний запис за №20, після укладення якого дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Вказане свідоцтво оформлено російською мовою, а тому всі його дані, включаючи і прізвища, імена та по батькові подружжя, записані рукописним шрифтом російською мовою (а.с. 34). Як вбачається із архівної довідки, виданої Державним архівом Харківської області 27 січня 2026 року за № 01-44/91, батьками [PERSON] , який народився [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36-40). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 26 червня 2006 року Коротичанською селищною радою Харківського району Харківської області, [INFO] у селищі Коротич Харківського району Харківської області у віці 35 років померла [PERSON] , про що 26 червня 2026 року складено відповідний актовий запис №70 (а.с. 41). Із дослідженого у судовому засіданні свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 березня 2024 року Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, вбачається, що [INFO] у віці 59 років помер [PERSON] (а.с. 42). [INFO] в селі Шелестове Коломакського району Харківської області у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно Коломацькою селищною радою 04 березня 1953 року. Вказане свідоцтво оформлено російською мовою, а тому всі його дані, включаючи прізвища, імена та по батькові дитини і батьків народженої дитини, записані рукописним шрифтом російською мовою (а.с. 43-44). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого повторно 23 січня 1991 року Краснокутською селищною радою народних депутатів Харківської області, 24 грудня 1962 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис за №48, після укладення якого дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Вказане свідоцтво оформлено російською мовою, а тому всі його дані, включаючи і прізвища, імена та по батькові подружжя, записані рукописним шрифтом російською мовою (а.с. 45). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 18 лютого 2022 року Валківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 46). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 08 жовтня 1988 року Шелестівською сільською радою народних депутатів Краснокустького району Харківської області, 08 жовтня 1988 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладений шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблений запис за №20, після укладення якого дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Вказане свідоцтво оформлено російською мовою, а тому всі його дані, включаючи і прізвища, імена та по батькові подружжя, записані рукописним шрифтом російською мовою (а.с. 47-48). Згідно довідки за №742, виданої 01 квітня 2025 року спеціалістом 1 категорії з питань реєстрації місця проживання та ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Пісочинської селищної ради [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , наявні відомості про реєстрацію однієї особи: [PERSON] (а.с. 121). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] дали свої показання про те, що вони є сусідами вже нині померлих [PERSON] та [PERSON] , які в останні роки свого життя дуже хворіли і потребували стороннього догляду, а тому племінниця [PERSON] - [PERSON] з початку 2020 року з метою догляду за своїм дядьком та його дружиною почала постійно проживати разом із ними однією сім`єю у будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , . Також свідки дали пояснення про те, що [PERSON] з 2020 року, постійно проживаючи із своїм дядьком та його дружиною у будинку за вищевказаною адресою, доглядала за ними, вела спільне із ними господарство, фактично виконуючи всі справи по господарству самостійно, або ж і з допомогою свого чоловіка, а також про те, що на день смерті як свого дядька [PERSON] , так і на момент смерті [PERSON] , [PERSON] постійно проживала як член сім`ї кожного із померлих, поховання яких організувала за власні кошти. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначив, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 7 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У відповідності зі ст.1216 та ст. 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1217 та ст. 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Приписами, закріпленими у ст. 1264 ЦК України, визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. З наявних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що заявниця [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , є її єдиною спадкоємицею, позаяк будь-які відомості про наявність інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. Осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, не виявлено. Також в судовому засіданні з`ясовано, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , проте нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадкоємиці четвертої черги, позаяк [PERSON] не надала нотаріусу документів, які підтверджують факт її належності до будь-якої з черг спадкування. Як вже зазначалося вище, згідно ст. 1264 ЦК України, визначено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 3 СК України складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У п.6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину, як члена сім`ї, тощо. Тобто, для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як з`ясовано у судовому засіданні спадкодавиця [PERSON] у зв`язку із похилим віком та за станом здоров`я не мала можливості самостійно обслуговувати себе і утримувати господарство, а тому із січня 2020 року по час відкриття спадщини [PERSON] , проживаючи разом із [PERSON] в одному будинку, піклувалася і доглядала за дружиною свого дядька, займалася вирішенням питань щодо утримання житла і домоволодіння, купівлі майна для спільного користування, спільного харчування, ведення витрат із спільного бюджету і таке інше. Таким чином, сукупністю поданих заявницею та досліджених судом доказів а також показаннями свідків повністю підтверджено існування факту, про встановлення якого просила [PERSON] . З огляду на повну доведеність встановлюваного факту, що не пов`язується із подальшим вирішенням спору про право, взявши до уваги те, що необхідність підтвердження у судовому порядку факту проживання [PERSON] однією сім`єю із [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , у період із січня 2020 року по день смерті останньої за адресою: [ADDRESS] , послугувала перешкодою для реалізації [PERSON] її права на спадкування, і що іншим способом, окрім встановлення такого факту у судовому порядку, подолати цю перешкоду неможливо, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення. На підставі зазначеного та

Outcome: approved