Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду, із зазначеним вище позовом до ТОВ «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» (далі-відповідач), обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що вона, як споживач природного газу, з часу надання послуг у 2009 році здійснюючи розрахунки за отримання послуг, не одержувала жодного договірного документу та супровідних на те документів. Неодноразові звернення до керівництва відповідача у яких позивач порушувала питання договірних відносин, завершуються відпискою з повідомленням про здійснення обслуговування на підставі договору, але без повідомлень про його укладання (ким, коли, дата). Позивач наголошує на тому, що відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2011, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, телекомунікаційні, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання послуг та їх отримання. Перед подачею позову до суду позивачем було направлено до відповідача чергове звернення, де порушено питання про укладення договору, заяви приєднання без якої укладення договору є не дійсним, про повідомлення, які мають бути звітом між постачальником та споживачем. Враховуючи зазначене позивач просить суд зобов`язати ТОВ «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» надати копію типового договору з постачання природного газу, як документа звітуючого про обов`язки сторін. 19.02.2026 позивачем подано до суду клопотання у якому вона звертає увагу на те, що копія типового договору має бути виготовлена з оригіналу відповідного документа, яка містить всі належні відомості сторін, документально завірена, а не роздруківка, а також заява приєднання з персоніфікованими даними, без якої договір не укладається, що є обов`язковим для гарантованого, якісного надання послуг. Представник відповідача у поданому до суду відзиві на позовну заяву вважає, що звертаючись з такими позовними вимогами, які по своїй суті не містять обґрунтувань порушення прав позивача, [PERSON] намагається ввести суд в оману та всіляко уникає відповідальності за прострочення виконання наявного в неї зобов`язання з оплати за спожитий природний газ у розмір 10 776,19 грн. В позовних вимогах відсутня будь-яка аргументація протиправності дій відповідача та виконання своїх завдань з надання послуг з постачання природного газу [PERSON] . Окрім того, на думку представника відповідача, предметом спору у цій справі є припинення виплат за споживання природного газу до з`ясування існування договірної документації, належності будівельного паспорту внутрішньо будинкового обладнання та документів робочого проекту. Завданням же суду є вирішення спору, який виник між учасниками справи у найбільш ефективний спосіб з метою запобігання ситуаціям, які б спричинили повторне звернення до суду з іншим позовом або захисту порушеного права в інший спосіб. Тобто вирішення справи в суді має на меті, зокрема, вирішення спору між сторонами у такий спосіб, щоб учасники правовідносин не мали необхідності докладати зайвих зусиль для врегулювання спору повторно або врегулювання спору у інший спосіб, або врегулювання іншого спору, який виник у зв`язку із судовим рішенням тощо. Тому представник відповідача вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки заявлені вимоги не є ефективним способом захисту. Підсумовуючи представник відповідача зазначає, що ТОВ «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» при здійсненні своєї господарської діяльності з постачання природного газу діяло і діє в межах чинного законодавства, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову в зв`язку з його безпідставністю та, необґрунтованістю та відсутністю порушеного права позивача. У поданих до суду запереченнях на відзив позивач зазначає, що у своєму позові вона посилається на відсутність договірних відносин (типового договору з постачання природного газу) від дня підключення газопостачання у 2009 році. Відповідач та його представник не надає належних відомостей про значення заяви-приєднання якої позивач не оформлювала від дня та року підключення газопостачання у 2009 році, а також не надають суду належну копію типового договору, яку зроблену із оригіналу. Стосовно обраного способу захисту повідомляє, що захищаючи своїх права та інтереси як до розгляду справи, так і під час розгляду вона звертається до керівництва відповідних служб, інспекцій (Державної податкової інспекції України, Антимонопольного комітету України, Держпродспоживслужби) задля з`ясування не лише відсутності договірних документів але і належного ведення нарахувань та сплати за спожите, де чітко є помітним факт здійснення виплат за одним особистим рахунком, що має № [NUMBER] . У додаткових письмових поясненнях на заперечення позивача, представник відповідача зазначає, що як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] звертається до суду з вимогами про надання їй типового договору, вже маючи отриманий від відповідача типовий договір (наданий листом від 11.07.2024 за вих. № 217-ЛВ-325-0724) за результатами її звернення, даний факт не заперечується відповідачем. При цьому заперечення позивача зводяться в основному до критики та оцінювання зовнішнього вигляду такого договору. На думку представника відповідача, звертаючись до суду з позовними заявами, які по своїй суті не містять обґрунтувань порушення прав позивача та не відповідають вимогам ЦПК України, [PERSON] намагається уникнути відповідальності за прострочення виконання зобов`язання з оплати за спожитий природний газ, помилково вважаючи, що обставини, які встановлені рішенням суду в іншій справі можливо буде спростувати шляхом подачі до суду нового позову про припинення виплат, який по своїй суті є вимогою про скасування заборгованості у розмірі 10 776,19 грн. ТОВ «Вінницягаз Збут» є юридичною особою за законодавством України, що до 27.05.2025 здійснювало господарську діяльність з постачання природного газу на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП № 633 від 11.05.2017, при цьому відповідно до наказу № 198 Міністерства енергетики України від 08.06.2022 "Про постачання природного газу побутовим споживачам" з 01.05.2022 відповідач не здійснював постачання природного газу позивачу. При здійсненні своєї господарської діяльності Товариство діяло та діє виключно в межах та на підставі нормативно-правових актів які регулюють правові відносини у сфері постачання природного газу, а тому позивачем зазначаючи про невідповідність даних щодо об`єкта газоспоживання та подаючи, як доказ документи: будівельний паспорт внутрішньобудинкового газообладнання та заяви про видачу технічних умов на проектування, системи газопостачання квартири [ADDRESS] , не враховано, що дані документи не відносяться до господарської діяльності ТОВ «Вінницягаз Збут», а підлягають розгляду Оператором ГРМ в силу приписів Кодексу ГРМ. Стосовно ж звернень позивача до різних державних органів/організацій, копії яких вона долучила до заперечень, представник позивача вважає, що фізична особа вільно, на власний розсуд визначає свою поведінку у сфері приватного (особистого) життя, яка охоплює стосунки професійного або ділового характеру. З доданих до заперечень копій звернень до інших органів також не вбачається порушення прав позивача, окрім того, такі звернення взагалі не стосуються предмету доказування у даній справі. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 03.02.2026 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 19.02.2026 від позивача до суду надійшло клопотання про долучення до справи фактів, що стануть характерним додатком для винесення рішення, а саме заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача), споживач [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] , рахунок за послуги з розподілу природного газу за січень 2025, особовий рахунок № [NUMBER] та рахунок № [NUMBER] від 07.02.2021. 23.02.2026 від представника відповідача адвоката Коробейник А.В. надійшов відзив на позовну заяву. 25.02.2026 від представника відповідача адвоката Коробейник А.В. надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 25.02.2026 ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області у задоволенні заяви представника відповідача Коробейник Аліни Василівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цивільній справі № 136/137/26 відмовлено у зв`язку із тим, що справа слухається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 10.03.2026 від позивача надійшли заперечення на відзив. 17.03.2026 від представника відповідача надійшли письмові пояснення на заперечення позивача на відзив. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України та ст. 279 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами, не здійснюючи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання за адресою [ADDRESS] , о/р № [NUMBER] , що не заперечується позивачем та відповідачем, а також підтверджується, зокрема, повідомленням про сплату рахунку № 0100412360 від 07.02.2021 (а.с.28) та досудовим попередженням від 07.02.2022 (а.с.9). Окрім того, рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23.01.2024 по справі № 136/1644/23, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 10.05.2024 було встановлено, що з метою здійснення обліку всіх операцій щодо нарахувань за спожитий природний газ, оплат та інших операцій, на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою [ADDRESS] . Суд звертає увагу на те, що згідно постанов Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758 (яка діяла з 01.10.2015 по 01.04.2017 року), від 22.03.2017 № 187 (яка діяла з 01.04.2017 по 31.10.2018) та від 19.10.2018 № 867 (яка діє з 01.11.2018 по 01.08.2020) «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» на ТОВ «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» було покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам на території ліцензованої діяльності Заявника (Вінницької обл.) до зміни постачальника природного газу. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтею 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Нормативно-правове регулювання спірних відносин на ринку розподілу та постачання природного газу між газорозподільними і газопостачальними підприємствами та споживачами їх послуг здійснювалося на підставі наступних законодавчих актів: Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 року, постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу», Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496, постанови НКРЕКП від 03.09.2015 року № 2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2494. У відповідності до пп. 33 п. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу», ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG. Статтею 12 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Правовідносини між постачальником природного газу та споживачем послуг з газопостачання, регулюються, зокрема, спеціальною нормою права - Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.20-15 за № 1382/27827 (далі Правила). Відповідно до п. 2 Розділу III Правил, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Згідно із положеннями ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2500 затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Типовий договір) п. 1.1 якого визначено, що він є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником. Згідно п. 1.2 Типового договору умови цього договору розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» та Правил постачання природного газу та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідно до п. 1.3 Типового договору він є договором приєднання, укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на не визначений строк шляхом приєднання Споживача до умов цього Договору. Фактом згоди Споживача про приєднання до умов цього Договору є отримання Постачальником поданої Споживачем заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та/або сплачений Споживачем рахунок (квитанція) Постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання. Згідно п. 3 Розділу III Правил постачальники зобов`язані на власному сайті розмістити редакцію договору постачання природного газу, яка має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам. Постачальники із спеціальними обов`язками, на яких в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ побутовим споживачам, додатково розміщують редакцію договору в друкованих виданнях, що публікуються в межах їх території ліцензованої діяльності. Отже, відповідно до зазначених вище положень законодавства Договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним та не підлягає підписанню з кожним споживачем. Також суд наголошує на тому, що в ході розгляду справи № 136/1644/23 судом уже досліджувалося питання наявності Договору на постачання природного газу укладеного із позивачем та у рішенні від 23.01.2024 зроблено наступні висновки: «Таким чином встановлено, що між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Тому, позивач долучає до заяви лише роздрукований витяг типового договору постачання природного газу, оскільки зобов`язання у споживача виникли в силу положень визначених Розділом III Правил постачання природного газу і додатково не потребують підписання двостороннього договору. Згідно Розділу ІІІ Правил від 30.09.2015 р. № 2496 за відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція, укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.». При цьому судом констатується той факт, який не оспорюється позивачем та відповідачем, що у відповідь на заяву [PERSON] від 06.07.2024 щодо надання типового договору, ТОВ «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» супровідним листом № 217-ЛВ-325-0724 від 11.07.2024, було надано [PERSON] роздруківку типового договору на постачання природного газу та роз`яснено заявнику, що для ознайомлення з Типовим договором, також можна перейти за посиланням на вебсторінку Верховної Ради України https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/z1386-15#п13 (а.с.35). Водночас, виходячи зі змісту позовних вимог та поданих в ході розгляду справи клопотань та письмових пояснень позивач фактично просить суд зобов`язати відповідача надати належним чином завірену копію Типового договору з постачання природного газу та заяву-приєднання до Типового договору з постачання природного газу саме з моменту підключення її квартири [ADDRESS] до газових мереж, тобто з 2009 року. Так, 13.01.2026 [PERSON] звернулась із письмовою заявою до ТОВ «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» (а.с.11) із проханням надати наступну інформацію: - з якого часу товариством було як розпочато надання послуг, так і завершено, що має завірити укладений на те типовий договір на споживання природного газу? При цьому заявниця просила надати їй копію укладеного на те документа; - чи була оформлена заява приєднання із наявністю персоніфікованих даних споживачів за договором? При цьому заявниця просила надати їй копію відповідного документа; - за яким розрахунком проходили як нарахування так і сплата за споживчий газ? При цьому заявниця просила надати їй копію відповідної довідки. Суд звертає увагу на те, що відповідна заява була направлена ТОВ «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» через АТ «Укрпошта», за адресою: м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, 23, та повернута позивачу з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.12), а отже судом констатується відсутність бездіяльності відповідача стосовно ненадання позивачу інформації на направлений нею 13.01.2026 запит. При цьому суд наголошує на тому, що позивачем залишено поза увагою обставини, які встановлені та викладені у рішенні Липовецького районного суду Вінницької області від 21.03.2025, яке прийняте за результатами розгляду цивільної справи № 136/1638/24, а саме: «Між позивачем та відповідачем з січня 2015 року по 01.05.2022 існували договірні відносини з постачання природного газу в силу положень визначених розділом ІІІ Правил постачання природного газу, які додатково не потребували підписання двостороннього договору. З 01.05.2022 ТОВ «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» не є постачальником природного газу побутовим споживачам, а отже не має правових підстав направляти споживачам письмову форму договору постачання природного газу побутовим споживачам. Також відповідач не має можливості надати позивачу копію документально неоформленого договору постачання природного газу укладеного з позивачем 2015 року, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства такий договір був укладений між позивачем і відповідачем з моменту фактичного прийняття (споживання) позивачем наданих відповідачем послуг з постачання природного газу, що встановлено рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 23.01.2024. Окрім того, враховуючи встановлену судом обставину того, що відповідач є новоствореною юридичною особою, яка надавала позивачу послуги з постачання природного газу з січня 2015 року по 01.05.2022, суд виснує, що відповідач не зобов`язаний володіти інформацією стосовно підстав та обставин надання позивачу послуг з газопостачання та газорозподілу до січня 2015 року.». Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України) Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За встановлених обставин, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Розподіл судових витрат. Враховуючи, що в задоволені позову відмовлено, судових витрат із сплати судового збору за подання позову [PERSON] не понесла, оскільки звільнена від його сплати відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як є особою з інвалідністю II групи, а тому такі судові витрати слід компенсувати за рахунок держави у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed