Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

05.02.2026 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Ейс» (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), в якій позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №246072818, в розмірі 26 605,28 грн а також витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 14.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога і відповідачем було укладено кредитний договір №246072818 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, створеного за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. На виконання умов договору 14.10.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано відповідачу через банк провайдер грошові кошти в сумі 6500,00 грн, а відповідач, в свою чергу, зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування коштами відповідно до умов договору. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань утворилась заборгованість у розмірі 26 605,28 грн., з яких: 21 962,35 грн. - заборгованість по кредиту, 4 642,93 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 ( з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 25 197,47 грн. 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 27/0524-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до Договору факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 26605,28 грн. 15.07.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 15/07/25-Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників, витяг долучено до позову. Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Відповідно до реєстру Боржників за договором факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 та Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 15/07/25-Е від 15.07.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 26605,28 грн. Відповідач належним чином свої обов`язки не виконала, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 12.02.2026 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. На офіційну адресу відповідача, тобто на зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання, направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно наявного поштового повідомлення ухвала суду не була вручена відповідачу у зв`язку з відсутністю адресата. Суд зазначає, що декларування та реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється, зокрема з метою створення умов для реалізації прав особи, ведення офіційного листування та здійснення інших комунікацій з особою (ч.1 ст. 3 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні»). Згідно п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270) слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. Водночас до повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Враховуючи, що судом вчинено всі необхідні та достатні дії для повідомлення відповідача про судовий розгляд даної справи, наявні підстави вважати, що відповідач вважається таким, що повідомлений про судовий розгляд належним чином. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Завданнями цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Здійснюючи правосуддя (ч. 1 ст. 5 ЦПК України), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 14 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Первісний кредитор) та [PERSON] укладено договір № 246072818 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Перед укладанням кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: -перейшла на офіційний сайт Перівсного кредитора, -зареєструвалася на даному сайті, створивши Особистий кабінет Позичальника, -за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора заповнила заявку та подала Заявку на отримання грошових коштів вкредит, якій зазначила свої персональні дані та номер банківської картки для перерахування коштів, -пройшла належну перевірку (верифікацію), -ознайомилася та підтвердила згоду з офертою, індивідуальною частиною кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику, -отримала на номер телефону, вказаний у Завці, персональний однаразовий ідентифікатор, який потім використала для підписання кредитного договору, -надала згоду (акцепт) на пропозицію (оферту) Первісного кредитора щодо уладення кредитного договору (підписала кредитний договір одноразовим ідентифікатором. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV4X2A2, який був направлений на мобільний номер відповідача 14.10.2021 22:18:36, та введено відповідачем 14.10.2021 22:19:19. Отже, позивачем доведений факт укладення Кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Первісний кредитор) та [PERSON] . Пунктом 1.1. договору передбачено, що Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 22000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Згідно з пунктами 1.3, 1.4 договору Кредитодавець надає перший Транш за Договором в сумі 6500 грн 00 коп. одразу після укладення Договору, який має бути повернено до 13.11.2021 р. Позичальник в будь-який час, протягом Дисконтного періоду дії Договору, може збільшити суму Кредиту (отримати черговий Транш) в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму Кредиту. Повернення Кредиту в повному обсязі позбавляє права Позичальника отримати нові Транші, а Договір вважається припиненим шляхом його повного виконання. Відповідно до п.1.5 Договору загальна сума Кредиту за цим Договором складається з сум Кредиту (Траншів) отриманих протягом всього строку дії Договору. Відповідно до п 1.7 Договору кредитна лінія надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 13.11.2021 р.. У випадку надання першого Траншу не в день укладення Договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Відповідно до п 1.8 Договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк Дисконтного періоду та, відповідно, строк надання Кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Як вбачається з п.1.9 договору за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 105,85 (сто п`ять цілих вісімдесят п`ять сотих) процентів річних, що становить 0,29 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним (п. 1.9.1 Договору); за умови продовження строку Дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. Договору строку, нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 527,15 (п`ятсот двадцять сім цілих п`ятнадцять сотих) процентів річних, що становить 1,44 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати Позичальнику знижки на розмір Індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в Особистому кабінеті п. 1.9.2 Договору). Якщо Позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк Дисконтного періоду скасовуються з дати надання Кредиту і до взаємовідносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 (сімсот двадцять дві цілих сім десятих) процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми Кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого Позичальник зобов`язується сплатити Кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за Базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентними ставками за весь строк користування Кредитом протягом Дисконтного періоду (п.1.9.3 Договору) . Відповідно до п.1.12.1 Договору сторони погодили, що зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. За умовами пункту 4.3 договору проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору визначеного в п.1.2, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні частини 2 статті 625 ЦК України. Згідно з п.4.4 Договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Наданою довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» підтверджується, що Договір підписаний відповідачем 14.10.2021 о 22:18:36 год. за допомогою одноразового ідентифікатора MNV4X2A2. Також з довідки встановлено, що відповідачем були вчинені дії щодо збільшення суми кредиту. Так, матеріали справи містять копії платіжних доручень, з яких вбачається, що на виконання кредитного договору № 246072818 від 14.10.2021 року Первісним кредитором здійснено перекази коштів: 16.10.2021 у розмірі 2000,00 грн. на рахунок № 4390-23XX-XXXX-0749, отримувачем є [PERSON] ; 18.10.2021 на суму 1000,00 грн; 21.10.2021 765,00 грн, 23.10.2021 1500,00 грн., 25.10.2021 600,00 грн, 30.10.2021 600,00 грн, 05.11.2021 1000,00 грн., 07.11.2021 6000,00 грн. Ці обставини підтверджуються також витребуваними доказами у справі. Так з виписки по особовому рахунку [PERSON] в АТ «Креді Агріколь Банк»., вбачається зарахування коштів: в період з 14.10.2021 по 19.10.2021 року на картковий рахунок, до якого випущено картку [NUMBER] було зараховано грошові кошти в сумі 6500.00 грн. через інтернет ресурс MoneySend; в період з 21.10.2021 по 26.10.2021 року на картковий рахунок, до якого випущено картку [NUMBER] було зараховано грошові кошти в сумі 765.00 грн. через інтернет ресурс MoneySend; в період з 23.10.2021 по 28.10.2021 року на картковий рахунок, до якого випущено картку [NUMBER] було зараховано грошові кошти в сумі 1500.00 грн. через інтернет ресурс MoneySend; в період з 25.10.2021 по 30.10.2021 року на картковий рахунок, до якого випущено картку [NUMBER] було зараховано грошові кошти в сумі 600.00 грн. через інтернет ресурс MoneySend; в період з 25.10.2021 по ЗО. 10.2021 року на картковий рахунок, до якого випущено картку [NUMBER] було зараховано грошові кошти в сумі 2000.00 грн. через інтернет ресурс MoneySend; в період з 30.10.2021 по 04.11.2021 року на картковий рахунок, до якого випущено картку [NUMBER] було зараховано грошові кошти в сумі 600.00 грн через інтернет ресурс MoneySend; в період з 05.11.2021 по 10.11.2021 року на картковий рахунок, до якого випущено картку [NUMBER] було зараховано грошові кошти в сумі 1000.00 грн через інтернет ресурс MoneySend; в період з 07.11.2021 по 12.11.2021 року на картковий рахунок, до якого випущено картку [NUMBER] було зараховано грошові кошти в сумі 6000.00 грн через інтернет ресурс MoneySend. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, відповідачем здійснювались оплати відсотків з метою продовження дисконтного періоду та продовження таким чином строку дії договору відповідно до п.1.8 Договору, а саме згідно довідки щодо дій позичальника в Інформаційно - телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачаються наступні оплати за договором: 07.11.2021 в сумі 923 грн.- кількість днів на які продовжено строк кредитування 24 дні, 07.12.2021 в сумі 7910,00 грн., - кількість днів на які продовжено строк кредитування 30 днів, 06.01.2022 в сумі 7644,00 грн., кількість днів на які продовжено строк кредитування 30 днів, 04.02.2022 в сумі 4587,00 грн., кількість днів на які продовжено строк кредитування 29 днів. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до боржників ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». За умовами вказаного договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно пункту 1.3 договору право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. За умовами пункту 4.1 договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному додатку. Згідно умов пункту 8.2 договору, строк цього договору закінчується 28.11.2019, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Відповідно до пункту 1.5 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що реєстр прав вимоги означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного реєстру наведена в додатку № 1 до договору . 28 листопада 2019 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти текст договору факторингу новій редакції, зокрема зазначеною додатковою угодою передбачено, що згідно п. 8.2 строк дії договору починає свій перебіг з дати його підписання та закінчується 31.12.2021 року, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Додатковими угодами № 19 від 28.11.2019, № 27 від 31.12.2021, № 31 від 31.12.2022, № 32 від 31.12.2023 вносились зміни до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, відповідно до яких, зокрема, строк його дії було продовжено до 31.12.2024 включно. З витягу з реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 246072818 від 14.10.2021 суму боргу 25197,47 грн., з яких заборгованість за основним боргом (тіло кредиту) 21962,35 грн., заборгованість за відсотками 3 235,12 грн., передано від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Оскільки відповідно до п. 2.2 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 разом з Правом вимоги до Фактора переходить всі інші права та обов`язки Клієнта за Кредитним договором, то ТОВ «Таліон Плюс» здійснило нарахування процентів за користування кредитом до дня переходу прав вимоги, що підтверджується розрахунком заборгованості. 27 травня 2024 року між ТОВ "Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 27/0524-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. З витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 року вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 246072818 від 14.10.2021 на суму боргу 26605,28 грн, з яких 21962,35 грн. заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 4642,93 грн. заборгованість за відсотками передано від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». 15 липня 2025 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №15/07/25-Е, за умовами якого за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. З витягу з реєстру боржників від 15 липня 2025 року вбачається, що право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 246072818 від 14.10.2021 на суму боргу 26605,28 грн, з яких 21962,35 грн. заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 4642,93 грн. заборгованість за відсотками, передано від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС». Вказані договори факторингу підтверджують належний перехід прав вимоги до відповідача за кредитним договором - до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», оскільки умовами укладених договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги та не пов`язано з оплатою за договором факторингу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь в судовому розгляді справи. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, чинне законодавство України надає можливість укладати кредитні договори у формі електронного документу з використанням електронних підписів сторонами. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що умови зазначених у позовній заяві договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства, є правомірними, тобто такими, що продовжують певні цивільні права та обов`язки. Крім того, Верховний Суд у постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 тощо). Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювались у даному випадку слід виходити з презумпції правочину, а також презумпції обов`язковості виконання договору. Отже, з огляду на наведені обставини та докази у справі, вбачається, що відбулась заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», перейшло право вимоги за кредитним договором №246072818 від 14.10.2021 року, укладеного між ТОВ « Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в межах заявлених позивачем вимог, суд не вбачає підстави у їх задоволенні в повному обсязі, з огляду на наступне. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. За приписами статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] була обізнана з умовами кредитування, підписавши Договір з використанням одноразового ідентифікатора, та з наслідками несвоєчасного погашення заборгованості, порушила зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків. Вирішуючи питання про розмір такої заборгованості суд вказує, що за абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК в разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, тобто у межах погодженого сторонами кредитування. Право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги за ч. 2 ст. 1050 ЦК. Водночас, за умовами укладеного 14.10.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] договору № 246072818, його сторони дійшли згоди, що кредитна лінія надається строком на тридцять днів з 14.10.2021 по 13.11.2021. Судом встановлено, що відповідно до ряду вчинених дій відповідачем, а саме здійснених оплат відсотків для продовження строку дії дисконтного періоду та строку дії договору № 246072818 від 14.10.2021, відповідно до п.1.8 Договору сторони дійшли згоди продовжити строк кредитування до 04.02.2022 . Так, відповідачем було сплачено 07.11.2021 року відсотки в сумі 922,43 грн., чим продовжено строк дисконтного періоду до 07.12.2021, в подальшому відповідачем сплачено 07.12.2021 відсотки в сумі 7909,46 грн., чим продовжено строк до 06.01.2022, та відповідно сплачено відсотки 06.01.2022 в сумі 7643,40, чим продовжено строк до 05.02.2022. 04.02.2022 [PERSON] останній раз було сплачено нараховані відсотки в повному обсязі в сумі 4586,06 грн. Відповідно до п.1.12.1 Договору сторони погодили, що зобов`язання щодо повернення основної суми Кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання Позичальника по оплаті основної суми Кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. Тобто строк кредитування не можу бути більшим ніж 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. Отже суд вважає строк кредитування за кредитним договором № 246072818 від 14.10.2021 закінчився 05.02.2022 року. При цьому відсотки нараховані за кредитом, відповідачем було сплачено в повному обсязі, 04.02.2022. Інших доказів продовження строку кредитування суду не надано. Проте відповідно до складених ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» розрахунків заборгованості вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами нараховувалися позичальнику по 03.06.2022. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) зазначено, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості». У постановах Великої Палати Верховного Суду неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Отже, після спливу строку кредитування, а саме з 05.02.2022 припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за договором. З огляду на викладене, суд відхиляє посилання ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» на доведеність розміру заборгованості за відсотками відповідача перед позивачем у зазначеному в позовній заяві розмірі, оскільки кредитор не мав права нараховувати передбачені відповідним договором кредиту проценти позичальнику після спливу дії цього договору. Суд зазначає, що нарахування відповідачу відсотків поза межами дії укладеного договору суперечить вимогам закону. Враховуючи наведене, суд вважає, що починаючи з 05.02.2022 року у кредитодавця, відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором №246072818 від 14.10.2021 року. Як вбачається з розрахунку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» Первісного кредитора сума заборгованості за договором станом на 05.05.2022 становить: 21 962,35 грн., заборгованість за тілом кредиту та 3235,12 грн за відсотками. У зв`язку з викладеним, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягує з відповідача заборгованість за кредитним договором №246072818 від 14.10.2021, що утворилась станом на 05.02.2022, та складається з тіла по кредиту у розмірі 21962,35 грн. Відповідно до пункту 6 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає сума 2662,40 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору при зверненні до суду. Щодо стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу суду зазначає наступне. Зі змісту ст. 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Позивачем суду надано Договір про надання правової допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025, Протокол погодження вартості послуг до Договору, Додаткова угода № 25770986563 до Договору від 20.08.2025, Акт наданих послуг від 20.08.2025 року згідно яких вартість наданих послуг складає- 7000,00 грн. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Враховуючи характер виконаних адвокатом робіт з надання правової допомоги у зв`язку із розглядом справи, з урахуванням принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, а саме того, що дана справа є типовою та юридично не складною, підготовка позову не потребує значного часу, справа розглянута без виклику сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення судових витрат, понесених під час розгляду справи у розмірі 3 000,00 грн.

Outcome: partial