Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. [PERSON] (далі по тексту позивач) через свого представника звернулася до суду із вказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач) в якому просить суд стягнути з останнього аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує підставність позову тим, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Батьком дочки [PERSON] є відповідач [PERSON] , що прослідковується у свідоцтві про народження дитини. Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17 серпня 2017 року (справа № 136/1150/17) шлюб між сторонами було розірвано. Відповідно протягом усього часу життя дочки відповідач свої зобов`язання як батька не виконував, не цікався її життям, розвитком та інше, тобто самоусунувся від батьківських обов`язків, як до народження дитини так і після, що випливає із рішення суду про розірвання шлюбу. Зважаючи, що відповідач як батько в силу положень ст. 180 СК України, має зобов`язання по утриманню своїх неповнолітніх дітей, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом про стягнення аліментів. У визначений судом строк відзиву на позов відповідач не подав. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13.03.2026 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. З матеріалів справи вбачається, що поштове відправлення із процесуальними документами, копією позовної заяви із доданими до неї документами, направлені відповідачу за адресою його місцем проживання (перебування), зареєстрованою у встановленому законом порядку та отримані 20.03.2026. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою від учасників справи на адресу суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення статті 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками дитини [PERSON] , [INFO] , зазначено [PERSON] та [PERSON] (зворотна сторона а.с. 3). Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 17.08.2017 року було задоволено позов [PERSON] та розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області № 0219/197 від 18.07.2017 року, [PERSON] , [INFO] , проживає разом із своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою:, [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні. Батько дитини [PERSON] з дитиною не зареєстрований, з нею ніколи не проживав (зворотна сторона а.с. 4). Позивач звернулась до суду із позовом в якому просить суд присудити із відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільної дитини, вказуючи, що у добровільному порядку останній їх не надає. Частиною першою статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутністю домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом (частина друга статті 181 Сімейного кодексу України). Пункти 1, 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачають, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини третьої статі 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров`я та матеріальне становище як платника аліментів так і дитини; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів щодо стану здоров`я дитини та відповідача, відсутні підтвердження матеріального стану таких осіб. У відповідності з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Правилами статті 141 Сімейного кодексу України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, у тому числі щодо її утримання. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов`язок по утриманню дитини, яка проживає із позивачкою. Обов`язок щодо доведеності обставин вказаних у позові чи відзиві визначено статтями 76, 77, 81 ЦПК України. Вирішуючи питання щодо можливості відповідача надавати матеріальну допомогу дитині, суд враховує, що останній не надав відзиву у межах визначеного судом строку. При цьому, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, спроможний платити дитині аліменти, яка проживає із позивачем. Визначаючи розмір аліментів на неповнолітню дитину, які слід стягувати із відповідача, суд враховує встановлені вище обставини, можливість надання матеріальної допомоги обома батьками, а також обставини, зазначені у статті 182 Сімейного кодексу України, та вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу дитям у спосіб обраний позивачем, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення до суду позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подачі позову є 05 березня 2026 року. З огляду на викладене, суд задовольняє позов повністю. Суд вважає за необхідне допустити рішення суду до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позов задоволено у повному обсязі, а при подачі його до суду позивач була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що його слід стягнути із відповідача в дохід держави в сумі 1 331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 копійок.

Outcome: approved