Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У липні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», позивач) через свого представника, адвоката Усенка М.І., звернулося до суду через підсистему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.10.2021 року між ТОВ «Мілоан» (первісним кредитором) та відповідачем в електронній формі був укладений Договір про споживчий кредит №4558771. За умовами договору відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 5000 грн, а остання зобов`язалася їх повернути та сплатити проценти і комісію у визначені строки. Позивач зазначає, що ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання, перерахувавши кошти на банківську картку відповідача, однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала. 09.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги №80-МЛ, за яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача. Станом на дату подання позову загальна сума заборгованості становить 23 250 грн, з яких: 5000 грн тіло кредиту, 17 250 грн заборгованість за процентами, 1000 грн заборгованість за комісією. Позивач просить стягнути вказану суму з відповідача, а також покласти на неї судові витрати: 2422,40 грн судового збору та 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Стислий виклад заперечень відповідача Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Разом з тим, із поданої представником відповідача адвокатом Новосьоловою О.В. заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що сторона відповідача позовні вимоги не визнає. Свою позицію мотивує тим, що позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів (первинних бухгалтерських документів) на підтвердження надання кредитних коштів, розміру заборгованості та правильності її розрахунку. Крім того, сторона відповідача зазначає, що умова договору щодо стягнення комісії за обслуговування кредиту є нікчемною в силу вимог Закону України «Про споживче кредитування». Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 23.07.2025 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків. Після їх усунення, ухвалою суду від 04.08.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у емітента банківської картки щодо належності картки відповідачу та успішності транзакції. 21.11.2025 року судом було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено в повному обсязі. У грудні 2025 року представник відповідача звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду, посилаючись на неповідомлення відповідача про розгляд справи та наявність істотних доказів, що можуть вплинути на правильне вирішення спору. Ухвалою Хаджибейського районного суду міста Одеси від 27.02.2026 року заяву представника відповідача задоволено, заочне рішення суду від 21.11.2025 року скасовано, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 24.03.2026 року. 12.03.2026 року від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому він зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Судові виклики на судове засідання 24.03.2026 року були доставлені до електронних кабінетів представника відповідача Новосьолової О.В., відповідача [PERSON] , а також позивача та його представника 11.03.2026 року, що підтверджується відповідними довідками про доставку електронного документа. У судове засідання 24.03.2026 року сторони не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив провести розгляд справи за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 27.10.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (первісний кредитор) та [PERSON] (позичальник, відповідач) укладено Договір про споживчий кредит №4558771. Договір укладено в електронній формі через інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця. Згідно з умовами п. 6.1, 6.2 Договору, пропозиція (оферта) була розміщена в особистому кабінеті позичальника, а прийняття пропозиції (акцепт) здійснено шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (алфавітно-цифровою послідовністю), який був надісланий позичальнику в SMS-повідомленні на її фінансовий номер телефону. За умовами Договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та комісію (1000,00 грн). На виконання умов Договору первісний кредитор здійснив безготівковий переказ коштів у сумі 5000,00 грн на банківську картку з прихованим номером № [NUMBER] . Згідно з відповіддю АТ "Універсал Банк" (Монобанк), наданою на виконання ухвали Хаджибейського районного суду міста Одеси про витребування доказів від 04.08.2025 року, підтверджено, що вказана банківська картка емітована на ім`я [PERSON] , і транзакція від 27.10.2021 року на суму 5000,00 грн була успішною із зарахуванням коштів на рахунок відповідача. 09.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (позивач) укладено Договір відступлення прав вимоги №80-МЛ. Згідно з Витягом з Реєстру боржників до цього договору, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4558771. Заборгованість становить 23 250,00 грн, з яких: 5000,00 грн тіло кредиту; 17 250,00 грн проценти; 1000,00 грн комісія. Спірні правовідносини виникли з договорів позики (кредиту) та відступлення права вимоги у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо повернення кредитних коштів, що призвело до порушення майнових прав позивача як нового кредитора. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтями 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Оцінюючи аргументи сторони відповідача про те, що позивачем не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження видачі кредиту, а наявне платіжне доручення не містить відмітки банку про проведення платежу, суд зазначає наступне. Дійсно, відповідно до усталеної практики Верховного Суду, саме лише платіжне доручення, сформоване у внутрішній системі кредитодавця без відмітки установи банку про його виконання, не є беззаперечним доказом перерахування коштів. Проте у цій справі суд не обмежився лише вказаним документом. Отримавши інформацію безпосередньо від емітента картки АТ "Універсал Банк", суд достовірно встановив факт верифікації відповідача та фактичного зарахування кредитних коштів на її особистий рахунок. Таким чином, відповідач не спростувала презумпцію правомірності правочину, а факт отримання нею коштів доведено належними та допустимими доказами. Щодо аргументів відповідача про відсутність належної ідентифікації при укладенні електронного договору. Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 23.03.2020 у справі № 226/3233/19) послідовно наголошує, що без отримання листа на адресу електронної пошти або SMS-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не міг би бути укладений. Використання одноразового ідентифікатора (OTP-пароля) є належним аналогом власноручного підпису. Відтак, суд відхиляє доводи сторони відповідача про неукладеність договору. У зв`язку з цим, вимоги позивача про стягнення тіла кредиту в розмірі 5000,00 грн та відсотків за користування ним у розмірі 17 250,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Водночас суд погоджується з аргументами сторони відповідача щодо незаконності нарахування комісії в розмірі 1000,00 грн. За змістом ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у розумінні цього Закону. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 чітко встановила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати лише плату за надання супутніх послуг (наприклад, інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць). Позивачем не надано доказів погодження та фактичного надання відповідачу будь-яких додаткових послуг за цю комісію. Відповідна умова договору є нікчемною, а тому у стягненні 1000,00 грн комісії слід відмовити. Звернення до суду мало місце за захистом майнових прав позивача як кредитора, які були порушені внаслідок недотримання відповідачем договірної дисципліни щодо строків та повноти повернення кредитних коштів. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено до стягнення 23 250,00 грн. Судом задоволено вимоги на суму 22 250,00 грн, що становить 95,7% від ціни позову. З огляду на це, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2318,24 грн (2422,40 грн х 95,7%) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7656,00 грн (8000,00 грн х 95,7%). Розмір витрат на правничу допомогу підтверджений договором № 0107, актом наданих послуг та детальним описом, є співмірним зі складністю справи і часом, витраченим адвокатом. Суд відхиляє повне стягнення витрат з огляду на пропорційність задоволених вимог.

Outcome: partial