Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Представник позивача через систему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3721,42 гривень у солідарному порядку. До заяви додає документи, що підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.03.2026 року, позов задоволено, ухвалено стягнути з відповідачів на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] заборгованість у розмірі 1107,09 грн., та судовий збір у розмірі по 322,98 грн. з кожного відповідача. В позовній заяві представником позивача було зазначено, що документальне підтвердження понесення позивачем витрат буде подане відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України протягом 5 днів після ухвалення рішення суду. Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована, тим, що між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та Адвокатським бюро «Юлії Біжко» було укладено договір про надання професійної правничої допомоги №05 від 01.04.2025р., додаток №1 від 01.04.2025р. до договору про надання професійної правничої допомоги №05 від 01.04.2025p. Доказами на підтвердження розміру витрат, які фізична особа-підприємець [PERSON] має сплатити у зв`язку з розглядом справи є Акт №447 від 18.03.2026 здачі приймання до договору про надання професійної правничої допомоги №05 від 01.04.2025р. Вивчивши матеріали справи та заяви, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з наступних підстав. У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не було вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата ВС у справі № 755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України). У розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21. Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії,

Outcome: partial