Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

25.02.2025 ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом, у якому просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та послугу гарячої води з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних на загальну суму 65520,17 грн, а також витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» обґрунтовані тим, що позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води. Відповідачі є суб`єктами користування послугами, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» (індивідуальними споживачами), взаємовідносини між сторонами врегульовані індивідуальними договорами про надання послуг, що є публічними договорами та набули чинності з 01.12.2021. Положеннями Договору врегульовано, що споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленим відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. Споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги щомісячно не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим. Відповідачі не оплачують отримані послуги, відтак за період з 01.06.2021 по 01.01.2025 за адресою: [ADDRESS] , утворилась заборгованість за надані послуги в сумі 57757,24 грн., яку позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , а також інфляційні втрати у розмірі 6170,82 грн. та 3% річних у розмірі 1592,11 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 21.03.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено у справі перше судове засідання. 13.03.2025 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що заявлена до стягнення сума заборгованості у розмірі 65520,17 грн, на його думку, не відповідає дійсності, а розрахунок заборгованості та інші додатки, на які посилається позивач, разом із позовною заявою йому не були надані. Крім того, на переконання відповідача, позивач просить стягнути суму, яка нарахована за сім років, у зв`язку з чим відповідач [PERSON] надав власний розрахунок заборгованості, виходячи із фактичних витрат гарячої води за середніми показниками 244,5 куб.м, визначених відповідно до актів проведених робіт для метрологічної повірки лічильників води на місці експлуатації ТОВ «Еталон Полтава» від 25.05.2020 року та 17.07.2024 року, та зазначав, що така заборгованість, на його думку, становить орієнтовно 30000 грн. Крім того, відповідач [PERSON] зазначав, що, на його думку, позивачем неналежним чином здійснювався облік заборгованості за спірний період, у зв`язку з чим просив суд застосувати позовну давність до заявлених вимог у межах трирічного строку, у тому числі врахувати стан його здоров`я та складні сімейні обставини. 07.04.2025 до суду від представниці позивача Посенко А.О. надійшла відповідь на відзив, у якій представниця позивача зазначила, що відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, що надається підприємством за адресою: [ADDRESS] , водночас спірні правовідносини між сторонами виникли у сфері надання житлово-комунальних послуг та регулюються положеннями цивільного законодавства, зокрема Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Правовідносини щодо надання послуг з постачання теплової енергії виникли на підставі публічного договору про надання відповідних послуг, текст якого було оприлюднено на офіційному веб-сайті підприємства. При цьому, з урахуванням положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та затверджених Кабінетом Міністрів України типових публічних договорів приєднання, у зв`язку з тим, що співвласники багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , самостійно не обрали модель організації договірних відносин, між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та співвласниками будинку виникли договірні відносини на підставі публічних індивідуальних договорів приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії, які з 01.12.2021 року вважаються укладеними, у тому числі й щодо відповідачів як індивідуальних споживачів. Щодо нарахування плати за послугу з постачання гарячої води представниця позивача вказала, що квартира відповідачів обладнана вузлами розподільного обліку гарячої води, термін періодичної повірки яких закінчився 10.03.2020 року, а у зв`язку з відсутністю інформації про проведення такої повірки нарахування здійснювались відповідно до встановлених нормативів споживання - 120 л/добу/особу, виходячи із кількості зареєстрованих осіб, вартості 1 куб.м гарячої води, кількості днів надання послуги у розрахунковому місяці, затвердженої рішенням Полтавської міської ради №354 від 28.12.2012 року. Так, станом на 01.05.2022 року за особовим рахунком № [NUMBER] , який відкритий за адресою: [ADDRESS] , за послугу з постачання гарячої води, останній сумарний показник вузлів розподільного обліку гарячої води становив 641 куб.м (кухня - 239 куб.м, санвузол - 402 куб.м), а заборгованість складала 10160,90 грн. Крім того, в травні 2022 року на інформаційно-довідникову лінію підприємства було надано інформацію про фактично спожитий обсяг гарячої води, а саме за травень 2022 року сумарний показник вузлів розподільного обліку гарячої води становив 1130 куб.м (кухня - 379 куб.м, санвузол - 751 куб.м), на підставі чого підприємством за послугу з постачання гарячої води у травні 2022 року було нараховано 45088,69 грн, із яких: за обсяг 489 куб.м (1030 куб.м - 641 куб.м) по тарифу 89,54 грн/куб.м нараховано 43785,10 грн; за обсяг 10,44 куб.м (0,120 куб.м/добу/особу х 3 особи х 31 день) по тарифу 122,93 грн. нараховано 1283,39 грн; плата за абонентське обслуговування в сумі 20,20 грн. У зв`язку з наведеним представник позивача зазначала, що станом на 01.06.2022 за особовим рахунком № [NUMBER] за послугу з постачання гарячої води, при останньому врахованому сумарному показнику вузлів розподільного обліку гарячої води 1130 куб.м (кухня - 379 куб.м, санвузол - 751 куб.м), заборгованість становила 55249,59 грн. Також, у червні 2022 року на підставі наданих відповідачами актів ТОВ «Еталон Полтава» підприємством було продовжено термін періодичної повірки вузлів розподільного обліку гарячої води до 25.04.2024 року та скориговано нарахування за послугу з постачання гарячої води за період з 01.06.2021 року по 31.05.2022 року у бік зменшення на загальну суму 14144,92 грн, а саме: знято нарахування, проведені виходячи з кількості зареєстрованих осіб за період з 01.06.2021 по 31.05.2022 за обсяг 119,52 куб. м на суму 11343,29 грн; скориговані нарахування, проведені у травні 2022 року за обсяг 489 куб. м (1130 куб. м 641 куб. м) у бік зменшення на суму 2724,63 грн у зв`язку зі зміною тарифів; здійснено перерахунок вартості спожитої послуги з постачання гарячої води за січень 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1082 від 24.12.2019 у бік зменшення на суму 77,00 грн. У зв`язку з цим, станом на 01.07.2022 за особовим рахунком № [NUMBER] за послугу з постачання гарячої води, при останньому врахованому сумарному показнику вузлів розподільного обліку гарячої води 1130 куб.м, з урахуванням проведеного коригування на суму 14144,92 грн, заборгованість становила 41124,87 грн. У період з 01.06.2021 року по 01.01.2025 року відповідачами неодноразово здійснювались оплати заборгованості, хоча й із порушенням встановлених строків розрахунків, що, на думку представника позивача, фактично свідчить про визнання ними наявності заборгованості. Щодо доводів відповідача про пропуск строку позовної давності представник позивача зазначала, що перебіг позовної давності у даному випадку був продовжений у зв`язку із запровадженням на території України карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, а також у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану. У зв`язку з наведеним, на думку позивача, підстав для застосування позовної давності до заявлених позовних вимог немає. На підставі Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX, з 25.04.2025 року змінене найменування Ленінського районного суду м. Полтави на Подільський районний суд міста Полтави. 20.05.2025 суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про долучення до матеріалів справи копій документів, а саме: копій актів виконаних робіт щодо здійснення вимірювань для метрологічної повірки лічильників води на місці експлуатації ТОВ «Еталон Полтава» від 25.05.2020 та 17.07.2024, копій свідоцтв про повірку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, а також копії журналу зафіксованих показників приладів обліку гарячої води по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . 07.07.2025 представником позивача Посенко А.О. у судовому засіданні заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових письмових доказів щодо нарахувань за послугу з постачання гарячої води, а саме: рахунків на оплату послуг з постачання гарячої води за квітень, травень та червень 2022 року, копії акта виконаних робіт щодо здійснення вимірювань для метрологічної повірки лічильників води від 25.05.2020, а також фотокопій лічильників № 383662 (кухня) та № 01578146 (санвузол) за адресою: [ADDRESS] . 08.09.2025 до суду надійшло клопотання відповідачки [PERSON] від 04.09.2025, в якому відповідачка виклала заперечення щодо правильності нарахування позивачем заборгованості за послугу з постачання гарячої води, посилаючись на власний контррозрахунок боргу за період з 27.04.2016 по 01.04.2024, сформований відповідачем на підставі показників лічильників за квитанціями, без врахування інфляційних витрат та 3 % річних від простроченої суми боргу. Також зазначила, що у відповіді на відзив ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за обсяг витраченої води 641 куб.м, який на переконання відповідачки, є початком відліку при розрахунку заборгованості, були визначені різні періоди та різні суми боргу, а саме: станом на 01.06.2021 обсяг витраченої води 641 куб.м., борг 0, 00 грн; станом на 01.12.2021 обсяг витраченої води 641 куб.м., борг 4964,10 грн; станом на 01.04.2022 обсяг витраченої води 641 куб.м, борг 10160,90 грн. Водночас, у квітні 2024 року було розпочато оплату за послугу з постачання гарячої води, при цьому показник лічильника на той час становив 1200 куб.м, у зв`язку з чим за понад 7 років неоплати фактичний обсяг спожитої гарячої води склав 559 куб.м, що, за її розрахунками, становить у середньому 70,8 куб.м на рік та 5,9 куб.м на місяць. Також, відповідно до акта про прийняття до розрахунків приладів обліку води від 27.04.2016 року показник лічильника становив 641 куб.м, тоді як станом на 30.05.2024 року, згідно з наданими нею фотознімками, показник складав 1200 куб.м. Виходячи з цього, за період з 27.04.2016 року по 30.05.2024 року фактичний обсяг спожитої гарячої води становив 559 куб.м, що, за її розрахунками, становить у середньому 70,8 куб.м на рік та 5,9 куб.м на місяць. З огляду на наведене, за твердженням відповідачки, нарахування позивача не відповідають фактичним показникам приладу обліку та є необґрунтованими. Відповідачка наполягала, що позивачем фактично включено до розрахунку суми, сформовані за період, що виходить за межі заявленого у позові періоду стягнення, оскільки заборгованість за послугу з постачання гарячої води обліковувалася з 01.05.2016 року по 01.04.2024 року, тоді як у позовній заяві період стягнення визначено з 01.06.2021 року по 01.04.2024 року. У зв`язку з цим відповідачка зазначила, що позивачем не надано належного, чіткого та зрозумілого розрахунку заборгованості саме в межах заявлених позовних вимог. 06.10.2025 відповідачка [PERSON] подала доповнення до клопотання від 04.09.2025, у якому зазначила, що з початку утворення боргу у 2016 році, вона мала намір його погасити та з 2022 року вживала заходи щодо з`ясування його дійсного розміру та погашення боргу за домовленістю сторін. За твердженням відповідачки, борг за гарячу воду відповідає фактично спожитому обсягу гарячої води за період 2016-2024 роки, який становить 559 куб.м. та який вона визнає. Тому просила розглянути можливість врахування причин виникнення боргу (тяжкі сімейні обставини) та прийняти рішення з урахуванням положень ст. 257 ЦК України. 21.11.2025 представницею позивача до матеріалів справи були надані додаткові розрахунки заборгованості, зокрема копії: розрахунку заборгованості за послугу з постачання гарячої води за період з 01.06.2021 по 01.01.2025 в сумі 55584,89 грн, розрахунку заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.06.2021 по 01.01.2025 в сумі 2172,35 грн; розгорнутого розрахунку нарахувань за послугу з централізованого постачання гарячої води за період з 01.04.2016 по 01.12.2021 та розгорнутий розрахунок нарахувань за послугу з постачання гарячої води за період з 01.12.2021 по 01.01.2025. 30.12.2025 представницею позивача подана заява про зменшення позовних вимог у порядку ч. 2 ст. 49 ЦПК України, зі змісту якої вбачається, що після звернення позивача до суду із позовною заявою, 24.12.2025 відповідачкою [PERSON] на особовий рахунок № [NUMBER] були сплачені грошові кошти у сумі 2715,95 грн. за послугу теплової енергії за період з 01.11.2025 по 30.11.2025. З урахуванням здійснених нарахувань за послугу з постачання теплової енергії за листопад 2025 року у сумі 1973,89 грн, різниця коштів була зарахована підприємством в рахунок погашення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії. На час подання заяви заборгованість за послугу з постачання теплової енергії відсутня, натомість заборгованість за послугу з постачання гарячої води за період з 01.06.2021 року по 01.01.2025 року становить 55584,89 грн, а також підлягають стягненню інфляційні втрати у сумі 6170,82 грн та 3 % річних у сумі 1592,11 грн. На підставі цього представниця позивача просила суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.06.2021 по 01.01.2025 у сумі 55584,89 грн, 3 % річних у сумі 1592,11 грн, інфляційні втрати у сумі 6170,82 грн, а всього 63347,82 грн, а також витрати по сплаті судового збору. 27.01.2026 відповідачкою [PERSON] до суду подана заява про приєднання до матеріалів справи: - відповіді на заяву про зменшення позовних вимог від 29.12.2025, у якій відповідачка зазначила, що за її розрахунком, загальний обсяг витраченої води за 7 років (2016-2024) згідно акту та квитанціям становить 584 м3, в обґрунтування вказаного обсягу надала контррозрахунок. Також зазначила, що позивачем з початку обліку боргу безпідставно застосовані покази обсягу гарячої води 631 м3, оскільки згідно акту про прийняття до розрахунків приладів обліку води від 27.04.2016, сумарні показники лічильників обліку становили 641 м3, тому позивачем незаконно нараховані 10 м3. Крім того, зазначила, що заборгованість у розмірі 55584,89 нарахована фактично за 7 років, поза межами позовної давності. За розрахунком відповідачки, за три роки (2021 2024), заборгованість становить 26474,19 грн., у зв`язку з чим відповідачка запропонувала позивачу укласти мирову угоду на вказану суму; - контррозрахунку від 12.01.2026 року щодо нарахування за послугу з постачання гарячої води згідно з показниками лічильників та квитанціями за період з 27.04.2016 року по 01.04.2024 року; - клопотання від 25.01.2026, у якому відповідачка пропонує розглянути контррозрахунки, надані відповідачкою 04.09.2025, остаточні контрозрахунки від 12.01.2026 та укласти мирову угоду згідно з цими розрахунками; - відповіді на лист ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» від 21.11.2025 року № 29-17/21-698-85-0, у якій відповідачка заперечила правильність наданих позивачем розрахунків; - копії контррозрахунку від 11.11.2025; - копії диплома та трудової книжки [PERSON] ; копії квитанцій з кодами 6061-2631-6685-6676 та 9240-2721-3889-7534; копії відповіді ТОВ «Еталон Полтава». У судовому засіданні 20.03.2026 року представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Посенко А.О., посилаючись на подану раніше заяву про зменшення позовних вимог, підтримала її у повному обсязі та просила суд розглядати справу з урахуванням остаточно визначеного предмета позову. При цьому представник позивача зазначила, що у зв`язку з проведеною відповідачами оплатою заборгованість за послугу з постачання теплової енергії відсутня, у зв`язку з чим просила суд стягнути з відповідачів заборгованість за послугу з постачання гарячої води за період з 01.06.2021 по 01.01.2025 у розмірі 55584,89 грн, а також 3 % річних у сумі 1592,11 грн, інфляційні втрати у сумі 6170,82 грн та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача наголосила, що упродовж тривалого часу відповідачами не передавались фактичні показники індивідуальних приладів обліку гарячої води, у зв`язку з чим позивач був змушений здійснювати нарахування на підставі наявної інформації про споживання послуги. Разом із тим, після отримання фактичних показників, у тому числі за результатами повірки, підприємством здійснювався перерахунок, а остаточні суми визначалися вже з урахуванням фактичного обсягу споживання послуги. Станом на 19.02.2016 відповідачем був переданий сумарний показник лічильників гарячої води 631 куб. м, тоді як відповідно до акта від 27.04.2016 цей показник становив 641 куб. м, що, на думку позивача, свідчить про фактичне використання 10 куб. м води у зазначений період. Аналогічний підхід застосовувався і у 2022 році, коли після подання відповідачами акта повірки, підприємством було скасовано попередні нарахування та здійснено перерахунок відповідно до фактичних показників. Крім того, представник позивача наголосила, що обов`язок щодо контролю за приладами обліку, проходження їх повірки та передачі показників покладається на споживача, а тому нарахування здійснювалися виходячи з тих даних, які були наявні у позивача у відповідні періоди. Щодо доводів відповідача про невірно визначений період заборгованості представник позивача зазначила, що позовні вимоги заявлені в межах періоду з 01.06.2021 року по 01.01.2025 року, і саме цей період є предметом розгляду у даній справі. При цьому позивач не збільшував позовні вимоги, а поданий розрахунок лише відображає порядок формування заборгованості. Також представник позивача зазначила, що всі здійснені відповідачами платежі враховані, зокрема оплати у розмірі 2170,61 грн та 1638,40 грн, які були включені до розрахунку при визначенні остаточного розміру заборгованості. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні 20.03.2026 не заперечувала проти прийняття судом заяви представника позивача про зменшення позовних вимог та розгляду справи з урахуванням остаточно визначеного предмета спору. Проти позову заперечила частково, оскільки, на її думку, позивач безпідставно враховує заборгованість, яка фактично сформувалась раніше, ніж період, заявлений у позові, оскільки початок виникнення боргу пов`язаний не з 01.06.2021, а з показниками, які обліковувались ще з 2016 року. При цьому відповідачка посилалась на акт про прийняття до розрахунків приладів обліку води від 27.04.2016, відповідно до якого сумарний показник лічильників гарячої води становив 641 куб. м, та зазначала, що саме з цього показника, на її думку, слід виходити при визначенні фактичного обсягу спожитої гарячої води. Відповідачка не заперечувала наявності заборгованості за послугу з постачання гарячої води як такої, однак зазначила, що її розмір підлягає визначенню в іншому обсязі, виходячи з фактичних показників лічильників, з урахуванням здійснених оплат. Також підтвердила, що позивачем у розрахунку заборгованості були враховані всі здійснені нею оплати. Крім того, відповідачка просила суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, а також врахувати стан здоров`я, матеріальні труднощі та інші обставини, які, за її твердженням, впливали на можливість своєчасного здійснення оплати житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином. У заяві від 28.04.2025 повідомив суд про неможливість з`явитися до суду у зв`язку з тяжким станом здоров`я та інвалідністю І групи, всі запитання просив адресувати до [PERSON] . Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що за наявними обліками реєстру територіальної громади Полтавської міської територіальної громади, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані відповідачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 17-18). Квартира відповідачів за адресою: [ADDRESS] обладнана вузлами розподільного обліку гарячої води, що підтверджується наявними у матеріалах справи документами, зокрема: копією акту про прийняття до розрахунків приладів обліку води від 27.04.2016, копіями актів виконаних робіт щодо здійснення вимірювань для метрологічної повірки лічильників води на місці експлуатації ТОВ «Еталон Полтава» від 25.05.2020 року та 17.07.2024 року; копіями свідоцтв про повірку законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки; копіями фотознімків лічильників гарячої води; журналом зафіксованих показників приладів обліку гарячої води, наданими стороною відповідача (а.с.31, 34, 74-83). Позивач Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води споживачам таких послуг за адресою: [ADDRESS] . Нормами статті 12 Закону «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо від різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговування внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до абзаців 1-3, 5, 8, 9, 11 пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. У разі укладення колективного договору виконавець надає уповноваженій співвласниками особі необхідну кількість договорів, що забезпечує отримання договору кожним із співвласників багатоквартирного будинку. Колективний договір і договір з колективним споживачем можуть бути укладені з виконавцем за умови обладнання багатоквартирного будинку вузлом (вузлами) обліку, який (які) забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будинку. У разі зміни тарифу протягом строку дії договору новий розмір тарифу застосовується з дня введення його в дію. 01 жовтня 2021 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1022 від 08 вересня 2021 року, якою затверджені публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до п.3 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори зі споживачами, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, укладаються протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Доказів того, що станом на 01.12.2021 року співвласники багатоквартирного за адресою: м. Полтава, пров. Рибальський, 12, самостійно не обрали модель організації договірних відносин, між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та співвласниками будинку виникли договірні відносини на підставі публічних індивідуальних договорів приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії, які з 01.12.2021 вважаються укладеними, у тому числі й щодо відповідачів як індивідуальних споживачів. ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, споживачам послуг за адресою: [ADDRESS] , натомість відповідачі [PERSON] та [PERSON] такі послуги прийняли, від них не відмовлялись, що не заперечувалось ними у ході розгляду справи. Отже між сторонами склалися відносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати іншій стороні послуги з теплопостачання, а інша сторона своєчасної здійснювати оплату за споживання і користування послугами. Згідно з положеннями ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, і водовідведення», затверджених постановою КМУ №630 від 21.07.2005, споживачі зобов`язані оплачувати спожиті послуги не пізніше ніж 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, предметом судового розгляду у даній справі є вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послугу з постачання гарячої води, а також нарахованих на суму боргу 3 % річних та інфляційних втрат. Матеріалами справи підтверджується, що відповідачами належним чином не виконувались обов`язки щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг з постачання гарячої води, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. За розрахунком, наданим позивачем, за період з 01.06.2021 по 01.01.2025 за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за послуги з постачання гарячої води становить 55584,89 грн. Відповідачі, не заперечуючи факту користування послугою з постачання гарячої води та наявності заборгованості як такої, не погодились із наданими позивачем розрахунками боргу, посилаючись на неправильність визначення періоду нарахування, вихідних показників вузлів обліку гарячої води, обсягів фактично спожитої гарячої води, а також на подані ними контррозрахунки. Аналізуючи наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості та контррозрахунки, суд зазначає таке. З розрахунків заборгованості, наданих позивачем, вбачається, що останнім здійснювався щомісячний облік нарахувань та оплат за надані відповідачам житлово-комунальні послуги. При цьому, у зв`язку з відсутністю у певні періоди відомостей про проходження повірки приладів обліку та/або у зв`язку з відсутністю показників приладів обліку, позивач здійснював нарахування за послугу з постачання гарячої води виходячи із середньомісячного обсягу фактичного споживання гарячої води за попередні періоди, а після отримання даних щодо показників приладів обліку проводив відповідні коригування та перерахунки. Так, зі змісту наданих позивачем розрахунків убачається, що у червні та липні 2022 позивачем були проведені коригування заборгованості у бік зменшення на суму 14144,92 грн. та на суму 939,32 грн., відповідно. Крім того, з наданих до суду матеріалів убачається, що відповідачами здійснювались окремі оплати за спірними нарахуваннями, які були враховані позивачем при визначенні остаточного розміру заборгованості. При цьому надані позивачем розрахунки містять деталізовані відомості щодо нарахувань за відповідні періоди, обсягів споживання, встановлених тарифів, здійснених оплат, залишку заборгованості, та є взаємоузгодженими між собою. Разом з цим, суд не бере до уваги надані відповідачкою контррозрахунки, оскільки вони є суперечливим (містять різні дані щодо обсягів отриманої послуги), періоди та показники приладів обліку визначені відповідачкою на власний розсуд (не щомісячно), здійснені за неповний період нарахування заборгованості (з 27.04.2016 по 01.04.2024) та без врахування встановлених тарифів, що діяли у відповідний період розрахунку. Також суд відхиляє доводи відповідачів про доведеність показів приладів обліку станом на 01.06.2021 з посиланням на їх зазначення у квитанції № 9240-2721-3889-7535 від 30.07.2021, оскільки вказані покази зазначені у квитанції зі слів відповідачки, а сама квитанція стосується оплати послуг водоспоживання підприємству Полтававодоканал. При цьому, будь-яких доказів передання цих показань саме позивачу, відповідачами не надано. Також суд відхиляє доводи відповідачки про те, що вихідним показником при визначенні обсягу споживання гарячої води має бути не сумарний показник 631 м3, врахований при розрахунку заборгованості, а саме сумарний показник 641 куб. м, зазначений у акті про прийняття до розрахунків приладів обліку від 27.04.2016, оскільки вказані показники відображають покази приладів обліку на різні дати (631 м3 станом на 01.04.2016, 641 м3 станом на 27.04.2016), а зміна показів приладів обліку свідчить про споживання гарячої води протягом квітня 2016 року та не спростовує покази, враховані позивачем у розрахунку. З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відповідачами не спростовані розрахунки заборгованості, надані позивачем, а позивачем доведена наявність у відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води станом на 01.01.2025 у розмірі 55584,89 грн. При цьому суд звертає увагу, що позивачем заявлені вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 55584,89 грн. за період з 01.06.2021 по 01.01.2025. Разом з цим, з поданих до суду розгорнутих розрахунків заборгованості за послуги з постачання гарячої води та пояснень представниці позивача, викладених у відповіді на відзив, вбачається, що стягувана позивачем заборгованість визначена з урахуванням заборгованості, нарахованої відповідачам починаючи з червня 2016 року. Відповідачами заявлене клопотання про застосування позовної давності до позовних вимог. За ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Відповідно до частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно розрахунків позивача, за період з червня 2016 року по лютий 2017 року відповідачам нарахована щомісячна заборгованість на загальну суму 3528,64 грн. З урахуванням положень ч.1 ст. 257 ЦК України та строку сплати комунальних платежів, строк позовної давності щодо стягнення вказаної заборгованості сплив, відповідно, з липня 2019 року по березень 2020 року. Позивач звернувся до суду із позовом 25.02.2025, тобто з пропуском строку позовної давності щодо стягнення заборгованості, яка виникла у період з червня 2016 по лютий 2017 у розмірі 3528,64 грн. Тож позовні вимоги не підлягають задоволенню в цій частині. Що стосується заборгованості, нарахованої за період з березня 2017 року (строк оплати у квітні 2017 року) по грудень 2024 року, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого неодноразово продовжено. 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято ЗУ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", який набрав чинності 17.03.2022, відповідно до якого прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 19. Згідно з останнім, у період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст.257, 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. У пункті 12 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Продовження строків у свою чергу, свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21. Відповідно по п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України в редакції Закону№ 3450-IX від 08.11.2023 вбачається, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Зазначений пункт був виключений з прикінцевих та перехідних положень ЦК України з 04.09.2025 на підставі Закону України «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-ІХ від 14.05.2025. Отже, враховуючи, що на всій території України було запроваджено карантин до 30 червня 2023 року, під час дії якого строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, були продовжені, а також враховуючи запровадження на території України воєнного стану з 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався, та під час якого строки позовної давності були зупинені до 04.09.2025, позивач звернувся до суду із позовом 25.02.2025 року, в період дії норми щодо зупинення строків позовної давності на період воєнного стану, нарахована відповідачам [PERSON] та [PERSON] заборгованість за період з березня 2017 по грудень 2024 у розмірі 52 056,25 грн. перебуває у межах позовної давності та підлягає стягненню з відповідачів. Крім того, позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідачів 3 % річних, нарахованих за періоди з 21.07.2021 по 20.02.2022 та з 21.01.2024 по 31.12.2024 на загальну суму 1592,11 грн., а також інфляційних втрат, нарахованих за періоди з серпня 2021 року по січень 2022 року та з січня по грудень 2024 року у розмірі 6 170,82 грн. (а.с. 6, 7). Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми. За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин між сторонами, на них поширюється дія положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Розрахунки позивача щодо нарахування інфляційних збитків та 3% річних відповідачами не спростовані. З огляду на те, що відповідачами неналежним чином виконано їх грошове зобов`язання з оплати комунальних послуг, нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат є правомірним. При цьому суд враховує, що зазначені відповідачами у поданих до суду документах складні сімейні обставини самі по собі не є підставою для звільнення відповідачів від обов`язку сплати за отримані житлово-комунальні послуги та для звільнення від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та стягнення з відповідачів заборгованості за послугу з постачання гарячої води у розмірі 52 056,25 грн., 3 % річних у сумі 1592,11 грн. та інфляційних втрат у розмірі 6 170,82 грн. В задоволенні решти вимог позивачу слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Згідно з матеріалами справи, при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.1, 2). Позовні вимоги позивача задоволені частково на 93,65%. Отже, розподілу підлягає судовий збір (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) у розмірі 2835,72 грн., який сплачений позивачем. При цьому, відповідно до положень частин 1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Як вбачається з матеріалів справи, при подачі відзиву відповідачем [PERSON] було долучено копію довідки до акта огляду МСЕК серії АВ № 0492240 від 20.10.2016 відповідно до якої він є особою з інвалідністю I групи. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Зважаючи, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю 1 групи, а отже звільнений від сплати судового збору, компенсація понесених судових витрат ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» при сплаті судового збору за подачу позовної заяви до [PERSON] підлягає за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial