Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Представник позивача Усенко М.І. звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до вимог якої просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 8840917 від 05.12.2022 року в сумі: 12420,00 гривень, на користь ТОВ Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», а також стягнути сплачений судовий збір в сумі 2422,40 гривень та суми 8000,00 гривень витрат на професійну правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.12.2022 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» був укладений Договір про споживчий кредит № 8840917, згідно з умовами якого відповідач отримав 3000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів Відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісії і проценти за користування кредитом у строк встановлений Кредитним договором. Кредитодавець умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит в сумі визначеній Кредитним договором. 27.02.2023 року між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 91-МЛ від 27.02.2023 р. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 Цивільного кодексу України Позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором №8840917 від 05.12.2022 року, що укладе між Кредитодавцем та Відповідачем.Станом на дату подання позову заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 12420 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 3000 грн., заборгованість за процентами 8850 грн., прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 570 грн. Позивачем проведено роботу щодо ситуації з погашення наявної заборгованості відповідача та виконання кредитних зобов`язань, а саме: відповідачу було надіслано письмову Претензію про погашення кредитної заборгованості вих. №22356870/88 від 16.10.2025 р., однак відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, тому позивач вимушений був звернутися до суду з відповідним позовом. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 грудня 2025 року справу направлено за територіальною підсудністю до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області. Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської від 02.02.2026 року справу направлено до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.03.2026 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Також зазначив, що проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась про дату, час і місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до приписів ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач був повідомлений належним чином про дату, час та місце слухання справи, він не повідомляв суд про причини неявки, ним не подано відзив, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 05.12.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №8840917. Відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 3000 грн. Кредит надається загальним строком на 104 дні з 05.12.2022 року і складається з пільгового та поточних періодів. 1.3.1. Пільговий період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 19.12.2022: (рекомендована дата платежу). 1.3.2. Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового період закінчується 19.03.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості). 1.4. Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користуван кредитом в рекомендовану дату платежу 19.12.2022р. (день завершення пільгового періоду), але не пізні дати остаточного погашення заборгованості 19.03.2023р. (останнього дня строку кредитування). Комісія за надання кредиту складає 570 гривень, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору. Відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала. 27.02.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги 91-МЛ від 27.02.2023 р. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги, та у відповідності до статті 512 ЦК ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за Кредитним договором №8840917 від 05.12.2022 року, що укладений між Кредитодавцем та [PERSON] . Статтею 512 ЦК України передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. На підставі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язані в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно умов ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за кредитним договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до витягу із реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 91-МЛ від 27.02.2023 року, заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 12420 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3000,00 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 8850,00 грн, прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту 570 грн. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення заборгованості за договором порушує право позивача на своєчасне отримання плати за надані послуги. Оскільки відповідач припинив виконання зобов`язань в односторонньому порядку, що потягло в цілому невиконання умов кредитного договору, то позивач має всі правові підстави вимагати стягнення заборгованості в судовому порядку. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 12420 грн. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, суд вважає позов обґрунтованим та таки, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з приписів ст.141 ЦПК України, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, згідно з платіжною інструкцією №29770 від 06.11.2025, які зараховані до спеціального фонду державного бюджету України згідно з випискою. Зважаючи на повне задоволення позовних вимог, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2422,40 грн. Крім судового збору позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн. Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» під час судового розгляду справи здійснювало Адвокатське об`єднання «Апологет» на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025 Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, що здійснив позивач, суд виходить з вимог ст. 133, 137, 141 ЦПК України, згідно з якими судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову суд покладає на відповідача. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 755/9215/15-ц, зроблено висновок, згідно з яким ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial