Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 06.11.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання права власності та стягнення сум недоотриманої пенсії в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримувала пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.02.2023 у справі №560/732/23, яке набрало законної сили 28.03.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01 грудня 2019 року відповідно до довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Хмельницькій області» від 17.11.2022 №3559 про розмір грошового забезпечення [PERSON] з врахуванням раніше виплачених сум. Вказане судове рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було частково виконане, пенсія перерахована, але нарахована за період з 01.12.2019 по 30.04.2023 сума доплати в розмірі 103889,20 грн для [PERSON] виплачена за життя не була. 22.01.2025 позивач подав заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про здійснення йому виплати недоотриманої пенсії померлої матері [PERSON] , однак 10.02.2025 надійшла відповідь, якою було відмовлено у проведенні даної виплати. Після смерті [PERSON] позивач подав заяву до приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Мартиненко А.М. про прийняття спадщини. 12.02.2025 нотаріусом заведена спадкова справа №6/2025 та 08.10.2025 видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки - загальною площею 0,1 га в межах згідно з планом, з кадастровим номером 6810700000:01:018:0628 та загальною площею 0,5757 га в межах згідно з планом, з кадастровим номером 6825589000:05:003:0109. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на недоотриману пенсію нотаріусом відмовлено. А тому, просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на недоотримані у зв`язку зі смертю пенсійні виплати у розмірі 103889,20 грн; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на його користь суму недоотриманої пенсії у розмірі 103889,20 грн; стягнути з головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на його користь судові витрати зі сплати судового збору розмірі 1211,20 грн. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Адвокат Михайлов І.С. подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його та позивача відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Позиція відповідача Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, представник відповідача [PERSON] подала до суду клопотання, у якому просила розгляд справи провести за її відсутності, а також відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позовних вимог позивача просила відмовити. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 07.11.2025 відкрито провадження в справі та призначено підготовче засідання о 10 год 00 хв 11.12.2025. 11.12.2025 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області Білик К.А. в системі «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву, у якому просила у задоволенні позову [PERSON] відмовити, зазначила, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримувала пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ). Виплату пенсії [PERSON] припинено з 01.01.2025 у зв`язку зі смертю [INFO] (актовий запис № 734 від 23.12.2024). Судові рішення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку. На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.02.2023 у справі № 560/732/23, яке набрало законної сили 28.03.2023, [PERSON] нарахована доплата за період з 01.12.2019 по 30.04.2023 в сумі 103889,20 грн. Відповідно до ст. 8 Закону № 2262-ХІІ виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили. Сума коштів згідно проведеного перерахунку на виконання вище зазначеного рішення суду не була виплачена [PERSON] за життя через відсутність відповідного фінансування. 22.01.2025 [PERSON] , [INFO] , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо коштів, які підлягали виплаті [PERSON] на виконання рішення суду. Листом від 10.02.2025 №2162-1330/Л-04/8-2200/25 повідомлено [PERSON] про відсутність підстав для виплати коштів, оскільки нарахована доплата не входить до складу спадщини. Крім того, звертає увагу, що [PERSON] не має права на отримання недоодержаної пенсії, оскільки він не належить до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а також не проживав із пенсіонеркою на день її смерті. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 11.12.2026 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті о 13 год 00 хв 14.01.2026, який за клопотанням представника позивача відкладався до 09 год 30 хв 27.02.2026 та 09 год 00 хв 01.04.2026. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Як встановлено в суді та вбачається з матеріалів справи, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.02.2023 позов [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково; визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у здійсненні перерахунку та виплати [PERSON] пенсії по втраті годувальника з 01 грудня 2019 року на підставі довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» від 17 листопада 2022 року № 3559 про розмір грошового забезпечення [PERSON] ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату [PERSON] пенсії по втраті годувальника на підставі довідки державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Хмельницькій області» від 17 листопада 2022 року № 3559 про розмір грошового забезпечення [PERSON] , з урахуванням раніше виплачених пенсій; стягнуто на користь [PERSON] 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. 23.12.2024 [PERSON] , [INFO] , померла в м. Шепетівка Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Шепетівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шепетівському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 23.12.2024. Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 24 січня 1977 року Шепетівським міським відділом РАЦС. Як вбачається із долученої до матеріалів справи копії заяви від 22 січня 2025 року [PERSON] звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про виплату недоотриманої пенсії за померлого пенсіонера, зазначивши, що його мати [PERSON] була вдовою, а він є єдиним сином, у зв`язку з чим просив виплатити йому недоотриману його матір`ю пенсію в сумі 103889,20 грн. Згідно відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.02.2025 за №2162-1330/Л-04/8-2200/25 [PERSON] , [INFO] , перебувала на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та отримувала пенсію в разі втрати годувальника відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Виплату пенсії [PERSON] припинено з 01.01.2025 у зв`язку зі смертю [INFO] (актовий запис № 734 від 23.12.2024). На виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.02.2023 у справі № 560/732/23, яке набрало законної сили 28.03.2023, [PERSON] нарахована доплата за період з 01.12.2019 по 30.04.2023 в сумі 103889,20 грн. Станом на дату смерті [PERSON] з урахуванням виділених коштів головним управлінням проведена виплата заборгованості з пенсійних виплат згідно з рішеннями суду, які набрали законної сили по 19.11.2020, тому нарахована доплата на виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.02.2023 у справі № 560/732/23, залишилась невиплачена. Оскільки реєстрація місця проживання [PERSON] не співпадає з реєстрацією місця проживання померлої [PERSON] , у Головного управління відсутні підстави виплати йому недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера. Згідно повідомлення приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартиненко А.М. від 28.10.2025 за №278/01-16, нею 12.02.2025 заведена спадкова справа №6/2025 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , яка постійно проживала по [ADDRESS] . Спадкоємцем, який прийняв спадщину є син померлої [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копій матеріалів спадкової справи №6/2025, заведеної приватним нотаріусом Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартиненко А.М. до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] , остання заповіту не залишила, позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, спадщину після смерті матері прийняв у встановленому законом порядку та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,1 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 6810700000:01:018:0628 та земельну ділянку загальною площею 0,5757 га в межах згідно з планом, кадастровий номер 6825589000:05:003:0109. Із повідомлення приватного нотаріуса Шепетівського районного нотаріального округу Хмельницької області Мартиненко А.М. від 26.02.2026 за №45/02-14 вбачається, що відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 07 вересня 2025 року № 2200-0405-8/67873, [PERSON] перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримувала пенсію по втраті годувальника, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Статтею 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначено, що у разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачується тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Для вирішення даного питання [PERSON] рекомендовано звернутися до суду. Застосовані норми права Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 ЦК України). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як передбачено часиною першою статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ст. 52 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині 2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону №2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Частинами 2 та 3 ст. 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Положення ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, положення ч.ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст. 61 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 638/19167/19, від 30 січня 2024 року усправі № 420/8604/21, від 22 лютого 2024 року у справі № 461/5878/22. Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок, зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 61 Закону. У разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб») членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини, пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими. Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року у справі № 420/5064/22. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (статті 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати». Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України). Згідно абз. 2-3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, у зв`язку з чим, виникає цивільно-правовій спір. Мотиви та висновки суду З`ясувавши думки сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити з огляду на наступне. Судом встановлено, що рішенням Хмельницього окружного адміністративного суду по справі № 560/732/23 від 24.02.2023, яке ухвалено та набрало законної сили за життя спадкодавця [PERSON] , зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести їй перерахунок та виплату пенсії, однак сума пенсії, що належала останній, залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , а тому він успадкував належну останній суму пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Водночас, доводи представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, зазначені у відзиві на позовну заяву про те, що суми недоодержаної пенсії не входять до складу спадщини, та посилання на статтю 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є безпідставними, оскільки, як вже зазначалось, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав [PERSON] як спадкоємця [PERSON] на отримання всього належного йому спадкового майна. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу позовних вимог, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено 1211,20 грн судового збору, що підтверджується квитанцією від 06.11.2025. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 1216-1223, 1261,1268-1270,1296 ЦК України,

Outcome: approved