Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

[PERSON] , представник позивача адвокат Прокопцев С.В. звернулися до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] доводилась дружиною [PERSON] . Наведене підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 11 серпня 1973 року. [PERSON] помер [INFO] , доказом чого є Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 21 липня 2025 року. Після його смерті залишилась спадщина: - чотирикімнатна квартира загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України [PERSON] є спадкоємицею першої черги спадкування за законом. Вона прийняла спадщину і була заведена спадкова справа №217/25 (№ у Спадковому реєстрі 74395043), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №82015763 від 29 липня 2025 року. Пізніше [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину на квартиру, однак їй було відмовлено у цьому у зв`язку із відсутністю документів на квартиру і відсутністю державної реєстрації права власності на квартиру за її чоловіком. Відмова оформлена у вигляді Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 лютого 2026 року №29/02-31. Річ у тому, що [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу №30 «Зеніт». У ЖБК №30 «Зеніт» він отримав чотирикімнатну квартиру загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Про це свідчить Ордер №774 серія А від 19.11.1981. Пайовий внесок у сумі 7527,73 грн. [PERSON] сплатив у повному обсязі 12 травня 1992 року. Наведені обставини підтверджуються Довідкою ЖБК №30 «Зеніт» №10 від 12.05.1992. Проте після внесення пайового внеску у повному обсязі [PERSON] не отримав Свідоцтво на право власності і не зареєстрував право власності на квартиру згідно з чинним Законодавством. Наведене підтверджується Довідкою №04-01/275 від 20 лютого 2026 року, виданою Відділом зберігання інвентаризаційних справ об`єктів нерухомого майна Слов`янської МВА. Слід зазначити, що позивачка зареєстрована у цій квартирі з 08 серпня 1986 року, про що свідчить відповідний штамп у її паспорті. Таким чином, виникла ситуація, за якої [PERSON] після смерті її чоловіка успадкувала квартиру, однак позбавлена можливості оформити спадщину на квартиру шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які б підтверджували право власності на цю квартиру у її чоловіка. Без документів, які б посвідчували право власності на квартиру, право власності [PERSON] не визнається. Підсумовуючи, позивач просить визнати за [PERSON] право власності на чотирикімнатну квартиру загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач [PERSON] , представник позивача адвокат Прокопцев С.В., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явилися. Надали заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача, Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, повідомлявся про розгляд справи в суді, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив. В судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне Рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької област про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові Рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії шлюбу [NUMBER] від 11 серпня 1973 року, [PERSON] доводилась дружиною [PERSON] . Відповідно до Свідоцтва ро смерть серії [NUMBER] від 21 липня 2025 року, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до Витягу зі спадкового реєстру №82015763 від 29 липня 2025 року, зведена спадкова справа №74395043, номер у нотаріуса 217/2025. Спадкодавець [PERSON] . Відповідно до Довідки від 12 травня 1992 року №10, [PERSON] був членом Житлово-будівельного кооперативу №30 «Зеніт». У ЖБК №30 «Зеніт» він отримав чотирикімнатну квартиру загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Про це свідчить Ордер №774 серія А від 19.11.1981. Пайовий внесок у сумі 7527,73 грн. [PERSON] сплатив у повному обсязі 12 травня 1992 року. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1, 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Судом встановлено, що [PERSON] доводилась дружиною [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті залишилась спадщина: - чотирикімнатна квартира загальною площею 67,2 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України [PERSON] є спадкоємицею першої черги спадкування за законом. Вона прийняла спадщину і була заведена спадкова справа №217/25 (№ у Спадковому реєстрі 74395043), що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №82015763 від 29 липня 2025 року. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, Свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні дій від 27 лютого 2026 року №29/01-31, позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про спадщину, оскільки на ім`я [PERSON] право власності не зареєстровано. У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст. 15 Закону України «Про власність» у редакції від 11.04.1995 року, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Тобто сплата пайового внеску вважалася підставою виникнення права власності на нерухоме майно, державна реєстрація якого не вимагалася.До 01 липня 2004 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на нього не залежало від державної реєстрації, на відміну від правовідносин, що виникли після набрання чинності Цивільним кодексом України та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. На підставі 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди». У п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житловобудівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини.

Outcome: approved