Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

11 листопада 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», що знаходиться за адресою м.Ужгород, вул.Корзо, 15, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору перша Ужгородська районна державна нотаріальна контора в якому просить зняти арешт накладений на житловий будинок за адресою [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , накладений на підставі повідомлення б/н 18 грудня 1992 року, Ужгородське відділення Ощадбанку, за реєстром: - заборона (архівний запис) 4716-5 реєстраційний номер обтяження 38 45085 зареєстровано 06 жовтня 2006 10:59:00 за №3845085 реєстратором Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, архівний номер 666118LVOV31, архівна дата 19.08.1998 року, дата виникнення 21.12.1992, № реєстру 17004-208, внутр.№ F101D03429EF272D3845, коментарій 4716-5. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.08.1999 року між мною - [PERSON] та [PERSON] укладено договір обміну. На підставі вказаного договору [PERSON] стала власником незакінченого будівництвом житлового будинку з земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] . 28.04.2007 року на підставі рішення про реєстрацію права власності було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У вересні 2025 року [PERSON] звернулася до державного реєстратора з метою вчинення реєстраційних дій у чому їй відмовлено та повідомлено про те, що на належний їй будинок накладено заборону на підставі заяви банку. 3 метою встановлення фактичних обставин справи [PERSON] звернулася із заявою про отримання інформації про накладену заборону. 26.09.2025 року мною отримано довідку №345/01-16 від Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про те, що згідно архівних даних «Реєстру для реєстрації заборон Першої Ужгородської державної нотаріальної контори за період 04.11.1992-11.09.1997 на підставі повідомлення «Ужгородское отеление бербанка №7286, дата одержання повідомлення 18.12.1992 року. Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою було зареєстровано заборону, дослівно: « [PERSON] , [ADDRESS] ». Архівний запис 4716-5. Дата та номер повідомлення про погашення Реєстру відсутня. У відповідності до довідки АТ «Ощадбанк» №EЛ-202686/106.40/084-03/2025 від 09.09.2025 року станом на 05.09.2025 року у фізичної особи [PERSON] відсутні невиконані зобов?язання перед АТ «Ощадбанк». З метою зняття накладеної заборони [PERSON] звернулася із заявою до АТ «Ощадбанк», однак було отримано відмову, оскільки у них відсутні первинні документи, які необхідно надати нотаріусу для зняття заборони, оскільки строк зберігання таких 5 років. Також вказаним листом [PERSON] роз?яснено, про змогу звернутись до суду, оскільки однією з підстав для зняття арешту заборони відчуження є винесення відповідного рішення суду. З огляду на вказане та беручи до уваги те, що на даний час зобов`язання, в забезпечення виконання якого було накладено арешт на нерухоме майно відсутнє та не стосується [PERSON] як власника, позивач вважає, що існування такої заборони, є втручанням у здійснення нею її права власності на нерухоме майно. Виходячи з цього, продовження існування обтяження на її житловий будинок є необґрунтованим та порушує її право власності та можливість вільного розпорядження майном, що і стало підставою звернення до суду. Відзив представником відповідача не подано. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2025 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання 30 березня 2026 року: позивач та його представник не з`явилися, від адвоката Тарчанин Р.С. подав заяву, згідно якої просить провести розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно поданих раніше письмових пояснень просить розгляд справи проводити у його відсутності. Застосування технічних засобів фіксування під час розгляду цивільної справи не здійснювалось відповідно до ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою учасників судового процесу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.08.1999 року між мною - [PERSON] та [PERSON] укладено договір обміну. На підставі вказаного договору [PERSON] стала власником незакінченого будівництвом житлового будинку з земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] . 28.04.2007 року на підставі рішення про реєстрацію права власності було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У вересні 2025 року [PERSON] звернулася до державного реєстратора з метою вчинення реєстраційних дій у чому їй відмовлено та повідомлено про те, що на належний їй будинок накладено заборону на підставі заяви банку. 3 метою встановлення фактичних обставин справи [PERSON] звернулася із заявою про отримання інформації про накладену заборону. 26.09.2025 року [PERSON] отримано довідку №345/01-16 від Першої Ужгородської державної нотаріальної контори про те, що згідно архівних даних «Реєстру для реєстрації заборон Першої Ужгородської державної нотаріальної контори за період 04.11.1992-11.09.1997 на підставі повідомлення «Ужгородское отеление бербанка №7286, дата одержання повідомлення 18.12.1992 року. Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою було зареєстровано заборону, дослівно: « [PERSON] , [ADDRESS] ». Архівний запис 4716-5. Дата та номер повідомлення про погашення Реєстру відсутня. У відповідності до довідки АТ «Ощадбанк» №EЛ-202686/106.40/084-03/2025 від 09.09.2025 року станом на 05.09.2025 року у фізичної особи [PERSON] відсутні невиконані зобов?язання перед АТ «Ощадбанк». З метою зняття накладеної заборони [PERSON] звернулася із заявою до АТ «Ощадбанк», однак було отримано відмову, оскільки у них відсутні первинні документи, які необхідно надати нотаріусу для зняття заборони, оскільки строк зберігання таких 5 років. 3 01.01.2013 року відповідно до ст.8, ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п. 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передаченому вищевказаним Законом. Відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позик (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом. Відповідно до п. 74,75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 №868для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом. Відповідно до Положення про Єдиний держаний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 р. № 31/5, зареєстрованим в Мінюсті 10.06.1999 р. за № 364/3657, реєстр заборон це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони відчуження та арешти нерухомого майна; тимчасові застереження щодо нерухомого майна та видані витяги з реєстру заборон. Реєстраторами реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з адміністратором і мають повний доступ до реєстру заборон через комп`ютерну мережу; державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії в частині внесення відомостей щодо податкових застав та арештів, накладених органами державної влади. У відповідності дост. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Відповідно 74 Закону України "Про нотаріат", за якою одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; Відповідно до п.п.2.1.1 п.2.1 Положення, підставами для внесення до реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Виходячи з наведеного є всі підстави для зняття вищенаведеного арешту на майно. Відповідно до ст. ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право звернутися за захистом свого майнового права, одним із способів захисту цивільного права є скасування дії, яка порушує право. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.ст.316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст.319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів. За ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав на нерухоме майно вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Пунктом 2.6 Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №3502/5 від 12.12.2011, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.12.2011 року №1429/20167 для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у пункті 2.3 цього розділу. У відповідності до ст. 34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю. Згідно з п.5 глави 15 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 нотаріус, який наклав заборону, знімає заборону відчуження майна за рішенням суду. З огляду на вказане, судом не встановлено наявності відповідного зобов`язання, в забезпечення виконання якого було накладено арешт на нерухоме майно, а тому існування такої заборони, на думку суду, є втручанням у здійснення позивачем його права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство в Україні здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи те, що державна нотаріальна контора як реєстратор не має визначених законодавством підстав для зняття за заявою позивача заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, а позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити з вищевказаних підстав. На підставі наведеного та

Outcome: approved