Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що під час дорожньо - транспортної пригоди (далі - ДТП) винним в якій за рішенням суду було визнано відповідача, забезпеченому позивачем транспортному засобу були спричинені механічні пошкодження. В подальшому позивач виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування, у зв`язку з чим в останнього виникло право вимоги, про стягнення суми страхового відшкодування з відповідача, який добровільно здійснити такий розрахунок відмовився. Ухвалою суду від 25.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 03 січня 2024 року о 21 год. 00 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом Subaru, д.н.з. [NUMBER] , у м. Києві на вул. Ревуцького, порушив вимоги Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] , що спричинило пошкодження транспортного засобу. На момент ДТП діяв договір добровільного страхування наземного транспорту, за умовами якого була застрахована відповідальність автомобіля Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як вбачається з постанови суду у справі про адміністративне правопорушення [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили та не оскаржувалась. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу було завдано механічних ушкоджень, у зв`язку з чим страхувальник зазнав матеріального збитку. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі за пошкодження транспортного засобу у розмірі 84 325,35 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату. Положеннями ч. 1 ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Згідно із ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіє транспортним засобом. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості пошкодженого майна. Станом на день подачі позовної заяви відповідач завдану матеріальну шкоду сплатити відмовляється. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач в добровільному порядку відшкодувати сплачене страхове відшкодування за завдану майнову шкоду відмовляється, а тому остання підлягає стягненню в примусовому порядку. Відповідно до ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача судові витрати.

Outcome: approved