Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивачем, [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про визнання права власності на спадкове майно, в якому позивач просив: 1. Прийняти позовну заяву до розгляду. 2. Визнати право приватної власності, у порядку спадкування, за [PERSON] , [INFO] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на житловий будинок із надвірними будівлями, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . 3. Справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження. 4. Справу просив розглядати без його участі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив про те, що [INFO] померла його баба [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26 вересня 2025 року серії [NUMBER] ) по лінії батька [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 квітня 1998 року, серія [NUMBER] ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку він прийняв у порядку спадкової трансмісії, як єдиний спадкоємець за законом після смерті батька, [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] , але не встиг оформити своїх спадкових прав належним чином, як такий, що фактично проживав зі спадкодавцем на день смерті. До спадкової маси, входить житловий будинок по [ADDRESS] . Факт належності житлового будинку його баби по лінії батька підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на домогосподарство. Документи, які підтверджують право власності на житловий будинок спадкодавця, у вигляді свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння було втрачено. Ухвалою судді від 09 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 31 березня 2026 року. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівський міський голова Деденко Сергій Іванович у підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути цивільну справу без представника відповідача Семенівської міської ради протягом усіх судових засідань, у задоволенні позовних вимог міська рада не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області, завідувач Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Доля Наталія Миколаївна у підготовче судове засідання не з`явилася, надала до суду інформаційні довідки зі Спадкового реєстру, згідно даних яких спадкові справи після померлого [INFO] [PERSON] , та померлої [INFO] [PERSON] не заводились, просила цивільну справу розглянути без участі представника Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне задовольнити позов повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26 вересня 2025 року серії [NUMBER] ) по лінії батька [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01 квітня 1998 року, серія [NUMBER] ). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яку позивач прийняв у порядку спадкової трансмісії, як єдиний спадкоємець за законом після смерті батька, [PERSON] , який фактично прийняв спадщину після померлої матері [PERSON] , але не встиг оформити своїх спадкових прав належним чином, як такий, що фактично проживав зі спадкодавцем на день смерті. До спадкової маси, входить житловий будинок по [ADDRESS] . Факт належності житлового будинку баби позивача по лінії батька підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на домогосподарство. Документи, які підтверджують право власності на житловий будинок спадкодавця, у вигляді свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння було втрачено. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини ( ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по [ADDRESS] . Але нотаріус роз`яснила, що видати свідоцтво вона не може, оскільки згідно п. 4.15 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 р. № 296/5 (далі за текстом позовної заяви-Порядок) передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна, а жоден з вищезазначених документів ним не був поданий. Як убачається з п.3.1. Узагальнення ВССУ від 16.05.2013 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56. передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, [PERSON] своє право власності в БТІ зареєструвала. Пунктом 4.18 Порядку зазначено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Фактично вищевикладене свідчить про відсутність умов для отримання ним свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у порядку передбаченому ЗУ Про нотаріат. За заявою позивача був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок. Також позивач згідно відмітки в паспорті про реєстрацію місця проживання зареєстрований у зазначеному будинку, та проживає в ньому багато років. Оскільки будь-яких заперечень проти позову від відповідача не надійшло, а тому немає ніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем [PERSON] , суд приходить до висновку щодо можливості винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved