Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

12.02.2026 року представник ТОВ «Споживчий центр» Горна В.І. звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» (код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р [NUMBER] ) заборгованість за Кредитним договором № 11.09.2023-010000217 від 11.09.2023 року в розмірі 5646 гривень; та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 13.08.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 13.08.2023-100002484, на підставі якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 3000 гривень строком на 42 дні, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,1 % в день. Кредитний договір (оферти) № 13.08.2023-100002484 від 13.08.2023 переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору (оферти) № 28.08.2023-010000224 від 28.08.2023 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору, на підставі якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 3000 гривень строком на 42 дні, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,1 % в день. Кредитний договір (оферти) № 28.08.2023-010000224 від 28.08.2023 переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору (оферти) № 11.09.2023- 010000217 від 11.09.2023 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору, на підставі якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 3000 гривень строком на 42 дні, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,1 % в день. Внаслідок порушення відповідачем умов повернення кредитних коштів за ним утворилась заборгованість, розмір якої станом на дату подання позовної заяви складає 5646 гривень, з яких: 3000 гривень - заборгованості по тілу кредиту; 2646 гривень заборгованість по процентам. В силу вимог ст.14 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду 12.02.2026 року визначено головуючу по цій справі суддю Вжещ С.І. З метою визначення підсудності суддею Вжещ С.І. 16.02.2026 року через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» було зроблено запит про місце реєстрації [PERSON] . Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2345818 від 16.02.2026 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 17.02.2025 відкрито провадження в справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03.03.2026 року о 09:30 годині. Ухвалою суду від 03.03.2026 року на підставі пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України розгляд справи відкладено до 30.03.2026 року о 09:30 год. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом останній направив до суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, у разі неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судові засідання 03.03.2026 року та 30.03.2026 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не подавав. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 13.08.2023 укладено Кредитний договір (оферти) № 13.08.2023-100002484, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А669. Згідно умов вищевказаного договору кредитор надає позичальнику грошові кошти у розмірі 3000 гривень зі строком користування кредитом 42 дні, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,1 % в день, дата повернення кредиту 23.09.2023. На виконання умов вказаного договору кредитні кошти в розмірі 3000 гривень 13.08.2023 року перераховані відповідачу на платіжну картку 414949*63, номер транзакції в системі LIQPay 2351677105, призначення платежу: Видача за договором кредиту №13.08.2023-100002484. Крім того, Кредитний договір (оферти) № 13.08.2023-100002484 від 13.08.2023 переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору (оферти) № 28.08.2023-010000224 від 28.08.2023 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору, на підставі якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 3000 гривень строком на 42 дні, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,1 % в день. Кредитний договір (оферти) № 28.08.2023-010000224 від 28.08.2023 переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] кредитного договору (оферти) № 11.09.2023-010000217 від 11.09.2023 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору, на підставі якого відповідачу були надані кредитні кошти в сумі 3000 гривень строком на 42 дні, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 2,1 % в день. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 11.09.2023-010000217 від 11.09.2023 розмір заборгованості відповідача складає 5646гривень, з яких: 3000 гривень - заборгованості по тілу кредиту; 2646 гривень заборгованість по процентам. ТОВ «Споживчий центр» виконало прийняті на себе зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі зазначеному вище. Однак [PERSON] не виконав прийняті на себе зобов`язання, внаслідок чого за кредитним договором існує заборгованість, яка зазначена вище. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, встановлення факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором вказує на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, не спростовані відповідачем, а відтак підлягають задоволенню. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 гривні.

Outcome: approved