Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-07 00:00:00

Представник АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з вказаним позовом, мотивує тим, що є правонаступником АТ «Альфа-Банк». 28.11.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду про надання кредиту № 631064401, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. За цим договором АТ «Альфа-Банк» зобов`язався надати кредит (відновлювальна кредитна лінія до 200000,00 гривень), а [PERSON] зобов`язався повернути кредит рівними частинами та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 39,99% річних, строк дії картки 3 роки. АТ «Альфа-Банк» належним чином виконав свої зобов`язання. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує. Станом на 22.01.2023 року має заборгованість у розмірі 82994,49 гривень. Оскільки відповідач добровільно заборгованість по даному кредиту не сплачує, позивач просить стягнути з відповідача вказану вище суду заборгованості та суму сплаченого при подачі позову судового збору. Буським районним судом 30 липня 2024 року в даній справі ухвалено заочне рішення. Ухвалою цього ж суду від 07 травня 2025 року задоволено заяву [PERSON] в особі представника [PERSON] про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення суду від 30 липня 2024 року, справу призначено до нового розгляду, в загальному порядку. В судове засідання представник позивача не з`явився, направив суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додаткових поясненнях. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява останнього про розгляд справи у його відсутності, проти позовних вимог заперечує повністю, просить відмовити у задоволенні таких з мотивів, викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У пункті 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що 28.11.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду про надання кредиту № 631064401, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. За цим договором АТ «Альфа-Банк» зобов`язався надати кредитні кошти (відновлювальна кредитна лінія до 200000,00 гривень), а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування грошовими коштами у розмірі 39,99% річних. АТ «Альфа-Банк» виконав своє зобов`язання за договором, надав відповідачу кредитні кошти. Як вбачається з виписки по рахунку за кредитною карткою за період з 28.11.2018 року по 01.03.2023 року, відповідач користувався кредитними коштами, періодично вносив такі на погашення боргу. Кредит ліміту становить 62224,60 гривень, витрати: -376948,52 грн, надходження: 286190,33 грн. термін до сплати до 24.03.2023 року. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. Суд критично ставиться до тверджень представника відповідача про те, що позивачем не підтверджено факту видачі кредиту, такі твердження спростовуються матеріалами справи, оскільки згідно виписки з розрахунку за кредитною картою вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався таким, періодично вносив платежі на погашення боргу за кредитним договором. Також критично ставиться до тверджень представника відповідача про суперечливість та неповність розрахунку заборгованості, наданої позивачем. Відповідач, ні представник, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надали належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів та сплати заборгованості в повному обсязі, не спростували наданий позивачем розрахунок заборгованості, а також не надали свого розрахунку із зазначенням іншого розміру заборгованості. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ухвалою Буського районного суду від 03 лютого 2026 року витребувано у позивача письмові докази. На виконання даної ухвали позивачем надано оригінал кредитного договору, зокрема оферта на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, акцепт пропозиції на укладення угоди про обслуговування кредитної карти, анкета - заява, паспорт споживчого кредиту, з якими відповідач ознайомився, оскільки проставив особисті підписи. Надано виписку за кредитною картою за період з 28.11.2018 року по 01.03.2023 року, де відображено рух грошових коштів на карті, зокрема й часткове погашення відповідачем кредитної заборгованості, що суд сприймає як обізнаність відповідача з умовами кредиту, прийняття такого, тобто факт укладеності такого. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кредитний договір відноситься до оспорюваних договорів. Відповідач, ні представник, кредитний договір не оспорював ні в цілому, ні в будь якій окремій його частині, тому в силу вимог ст. 204 ЦК України цей правочин є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом і він не визнаний судом недійсним, а відтак є чинними та обов`язковими до виконання. На підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення боргу за кредитом в розмірі 82994,49 грн, підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684грн.

Outcome: approved