Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що станом на 01.07.1990 року в [ADDRESS] проживали її батьки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьку належала земельна частка (пай) розміром 52,5 ум.кад.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Ісаків, Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, виділена на підставі рішення V сесії Петрівської сільської ради Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області від 31.10.1995 року за № 5. На дану земельну ділянку батькові був виданий сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-14-23, реєстраційний № 0896 від 06.09.1996 року. За життя батько не обміняв даний сертифікат ні на сертифікат державного зразка, і ні на державний акт на право власності на земельну ділянку. Із вказаної земельної частки (паю) розміром 52,5 ум. кад.га, частина паю була приєднана до присадибної ділянки в с. Ісаків, урочище «Довгі гони», розміром 24,3 ум.кад.га (що у фізичних га - 0,45 га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Різницю - розміром 28,20 ум.кад.га (0,5175 га), вона оформила в судовому порядку. [INFO] мати [PERSON] померла. Батько [PERSON] помер ще [INFO] . Після смерті батька відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, спадщину якого прийняла мати. За життя мати посвідчила на її ім?я заповіт, яким заповіла їй все належне її на день смерті майно. Вона являється єдиною спадкоємицею після смерті матері за заповітом, яка прийняла спадщину і бажає оформити решту частки земельного паю батька розміром 24,3 ум.кад.га (у фізичних - 0,45 га) на своє ім?я. Матері теж належала земельна частка (пай) розміром 52,5 ум.кад.га , за життя вона отримала державний акт на земельну ділянку і вона оформила спадщину в нотаріальному порядку. Брати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не претендували і на даний час не претендують на спадщину. Остання звернулася до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, Васильєвої Н.М.із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак їй було відмовлено, у зв`язку із тим, що відсутній правовстановлюючий документ на право на земельну частку (пай). Даний факт позбавляє її можливості оформити спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] . У зв`язку з вищевказаним, просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 24,3 в умовних кадастрових гектарах в межах середньої земельної частки без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться в с. Ісаків, Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві просила розгляд справи здійснювати без її участі. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився. 20.03.2026 року від нього надійшла заява, в якій зазначив, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розглядати справу без його участі (а.с. 69). Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився. 20.03.2026 року від нього надійшла заява, в якій зазначив, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розглядати справу без його участі (а.с. 73). Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився. 20.03.2026 року від нього надійшла заява, в якій зазначив, що позов визнає, не заперечує проти його задоволення та просив розглядати справу без його участі (а.с. 77). 05.03.2026 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Згідно ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до п.1 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», установлено, що приватизація земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, є невідкладним першочерговим заходом у здійсненні земельної реформи в Україні. Передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції проводити на добровільних засадах, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє. Згідно п.2 вищевказаного Указу Президента України, рекомендовано місцевим Радам народних депутатів за участю Державного комітету України по земельних ресурсах ужити заходів щодо прискорення передачі відповідно до земельного законодавства безплатно у колективну власність земель колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність. Організаціям землеустрою здійснювати у якомога коротші строки поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості). Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Пунктом п.3 даного Указу Президента України установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією, що зазначено у п.5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». На виконання вищевказаних Указів Президента України, Івано-Франківською обласною радою народних депутатів 31.07.1995 року було розроблено та затверджено «Положення про сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах) та сам бланк Сертифікату (а.с. 31, 35). Постановою КМУ від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», затверджено форму сертифікату на право на земельну частку (пай) та зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що згідно копії сертифікату на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ-14-23 № 0896 від 06.09.1996 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 896, [PERSON] належало право власності на земельну ділянку в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості у розмірі 52,5 в умовних кадастрових гектарах на території Петрівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, виділеного на підставі рішення V сесії Петрівської ради народних депутатів від 31.10.1995 року № 5 (а.с. 6). Вищезазначене також стверджується копією книги реєстрації земельних сертифікатів 1996 року, де зазначено, що [PERSON] 06.09.1996 року було видано сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серія ІФ-14-23 реєстраційний номер 896, у розмірі 52,5 в умовних кадастрових гектарах (а.с. 14-16). Даний сертифікат виданий за формою, яка розроблена Івано-Франківською обласною радою народних депутатів 31.07.1995 року та підлягав заміні на сертифікат державного зразка, форма якого затверджена Постановою КМУ від 12.10.1995 року або на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості, у встановленому законом порядку. Однак [PERSON] даної заміни не здійснив. Відповідно до ч. 9 та 10 ст. 5 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Згідно ст. 6 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного статтею 67 цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва. Статтею 23 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Факт належності права [PERSON] на вищевказану спірну земельну частку (пай) підтверджується також і архівним витягом з рішення V сесії сільської Ради народних депутатів 22 скликання с. Петрів від 31.10.1995 року «Про передачу земель призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність», згідно якого сесія Петрівської сільської Ради народних депутатів вирішила затвердити матеріали паювання землі та передати землі, які призначені для товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1301,8 га на території Петрівської сільської Ради народних депутатів безоплатно у приватну власність громадянам в межах середньої земельної частки без визначення меж ділянок в натурі, згідно з додатком (а.с. 8). Так, відповідно до копії списку громадян, які включенів списки розрахунку земельної частки по спілці пайовиків «Дністер» с. Ісаків, під № [NUMBER] числиться [PERSON] та вказано, що площа складається 52,5 кад.га (а.с. 17-18). Відповідно до довідок № 33 від 18.02.2026 року та № 52 від 27.02.2026 року, які видані Ісаківським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, [PERSON] володів земельною часткою (паєм) в розмірі 52,5 ум.кад.га, з якого частина паю була приєднана до присадибної ділянки в с. Ісаків, урочище «Довгі гони» площею 0,45 га (24,3 ум.кад.га) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 3 52.5 ум.кад.га в судовому порядку оформила спадщину на 28.20 ум.кад.га (0,5175 фізичних га), згідно державного акта на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010831100073, кадастровий № 2625684300:01:005:0026 дружина [PERSON] , а пізніше її дочка [PERSON] (а.с. 20, 21). 02.10.1952 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб та останній присвоєно прізвище «[PERSON] », що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00010297473 (а.с. 42). Позивач народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 43). 07.09.1985 року остання уклала шлюб з [PERSON] та їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 44). Згідно виписки із погосподарської книги № 5 Петрівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року, яка видана Ісаківським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , який побудований 1956 року числиться як господарський двір і в ньому були зареєстровані і проживали: [PERSON] , 1933 року народження - голова сім?ї; [PERSON] , 1931 року народження дружина. За вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,38 га, в т.ч.: 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,13 га - для ведення особистого підсобного господарства та передана в користування 25.12. 1993 року. На вказаний об?єкт нерухомого майна 26.03.2008 року був складений договір дарування на [PERSON] (а.с. 23). Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 26). Мати позивача [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 27). Спадкодавцем [PERSON] . 17.03.2010 року було складено та посвідчено секретарем виконавчого комітету Ісаківської сільської заповіт, який зареєстрований в реєстрі за № 443, згідно із яким все належне їй майно заповіла позивачу [PERSON] , що підтверджується копією даного заповіту (а.с. 24). Довідкою № 153 від 20.08.2025 року, яка видана Ісаківським старостинським округом Олешанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області встановлено, що [PERSON] ,1933 року народження, який помер [INFO] , був постійним жителем села і на день смерті зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] України. На день його смерті за вказаною адресою зареєстровані та проживали: [PERSON] ,1931 року народження дружина. Заповіт від імені [PERSON] в Ісаківській сільській раді не посвідчувався і не відмінявся. [PERSON] , 1931 року народження, яка померла [INFO] , була постійною жителькою села і на день смерті зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті в спадковому будинку зареєстрованих не було. Заповіт від імені [PERSON] в Ісаківській сільській раді посвідчувався по реєстрі № 443 від 17.03.2010 року і не відмінявся (а.с. 22). В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач звернулася до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, Васильєвої Н.М.для оформлення права власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 448/02-31 від 08.08.2025 року (а.с. 29). Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2014 року визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,5175 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в урочищі «Рогова» в с. Ісаків Тлумацького району Івано-Франківської області та належала [PERSON] згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІФ № 018274 від 30.01.2008 року в порядку спадкування за заповітом після померлої матері [PERSON] , якеоформила на своє ім`я, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових права на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 20171852 (а.с. 36, 37). Крім того, 08.07.2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] , успадкувавши майновий пай та грошовий вклад, що не є предметом даного позову (а.с. 41). Відповідно до копії спадкової справи № 125/2012 заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, мати позивач [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка та частково оформила її. Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 102-104). Крім того, згідно копії спадкової справи № 135/2013 заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області,позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та частково оформила її. Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 85-100). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Частиною 5 статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачами в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 328, 392, 1216 - 1222, 1268-1269 ЦК України, ст. 5, 23, 81,152 ЗК України та

Outcome: approved