Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-28 00:00:00

Позивач, Семенівська міська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, пред`явила до відповідача, [PERSON] , позов, в якому просила: 1) скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на комплекс автогаражів, за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] ; 2) скасувати рішення державного реєстратора Яковця С. М. про державну реєстрацію права власності на комплекс автогаражів за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] (індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень:69071138); 3)визнати недійсним свідоцтво про право власності на майновий пай серії [NUMBER] , видане 09. 11.2017 року Погорільською сільською радою на ім`я [PERSON] ; 4)визнати недійсним протокол №1 загальних зборів колишніх членів КСП «Авангард» - співвласників майна від 12.05.2016.В обґрунтування таких позовних вимог у позові зазначено про те, що Семенівською міською радою Новгород-Сіверського району Чернігівської області на виконання вимог цивільного законодавства, а саме статті 335 Цивільного кодексу України, було взято на облік безхазяйне нерухоме майно, господарську будівлю - комплекс гаражів, за знаходиться за адресою: [ADDRESS] , номер запису про взяття на облік 19942. 08 грудня 2022 року у друкованому ЗМІ - місцевій газеті «Життя Семенівщини» було опубліковане оголошення про виявлення та взяття об`єкту на облік безхазяйного нерухомого майна. Аналогічне повідомлення 30.11.2022 розміщене на офіційному вебсайті міської ради. Згідно статті 335 Цивільного кодексу України, безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий. Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих медіа. Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність. Однак, усупереч цьому, 25.08.2023 державним реєстратором Корюківської міської ради було зареєстроване право власності на об`єкт за громадянином [PERSON] . Державна реєстрація права власності проведена на підставі наступних документів: свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ЧНСМ №007791, виданий 09.11.2017 Погорільською сільською радою та акт приймання-передачі, серія та номер: 1, виданий 09.11.2017. Громадянин [PERSON] до міської ради протягом року з моменту взяття об`єкту на облік безхазяйного нерухомого майна із заявою про те, що він власник об`єкту не звертався. Позивач вважає, що реєстрація права власності на спірний об`єкт була проведена з порушенням вимог законодавства, поза волею власників цього майна, та на підставі документів, що мають ознаки підробки, а тому і виникла необхідність звернутись до суду. Згідно вимог чинного законодавства виділення зі складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників. Проте, рішення зборів співвласників КСП щодо виділення [PERSON] майнового паю в натурі не приймалось, підприємство-правонаступник рішень щодо виділення зі складу пайового фонду майна у натурі окремим особам не приймало також. Згідно протоколу №1 загальних зборів колишніх членів КСП «Авангард» - співвласників майна від 12.05.2016, у питаннях 23, 24 та 25 мова йшла про те, що «від [PERSON] надійшла пропозиція відчужити будь-якому із співвласників власний майновий пай, право на який зафіксоване в свідоцтві на право власності на майновий пай на суму 1259 грн 60 коп., що становить 1,77% майнового фонду; від [PERSON] надійшла пропозиція відчужити будь- якому із співвласників власний майновий пай, право на який зафіксовано в свідоцтві на право власності на майновий пай на суму 1259,60 грн, що становить 1,77% майнового фонду; від [PERSON] надійшла пропозиція відчужити будь-якому із співвласників власний майновий пай, право на який зафіксоване в свідоцтві на право власності на майновий пай на суму 1279 грн 42 коп., що становить 1,80% майнового фонду». По 35 питанню слухали [PERSON] , який звернувся до співвласників майна із пропозицією виділити у натурі із спільного майна його частку, яка складає 45391,61 грн або 63,0%, шляхом передачі з майнового фонду такі будівлі: комплекс автогаражів вартістю 3798 грн 62 коп., за адресою [ADDRESS] . Варто зазначити, що рішення виконавчого комітету Погорільської сільської ради про присвоєння поштової адреси (яка згадується у протоколі) цьому об`єкту було прийняте аж через рік - 16.03.2017, рішення №10. Тому позивач допускає, що цей протокол був виготовлений не 12.05.2016, а вже після прийняття рішення виконавчого комітету. Також у протоколі міститься інформація, що на зборах присутні 59 осіб співвласників, хоча згідно першого питання [PERSON] доповіла, що на зборах фактично присутні 43 особи співвласників. 16 осіб представляли за дорученням. Згідно акту приймання-передачі №1 від 09.11.2017, голова загальних зборів колишніх членів КСП «Авангард» - співвласників майна [PERSON] , (хоча згідно вказаного вище протоколу головою загальних зборів було обрано [PERSON] ) передала, а [PERSON] прийняв комплекс автогаражів, за адресою [ADDRESS] , вартістю 3798 грн 62 коп.. Однак, згідно акта №3 приймання-передачі основних фондів, комісія з передачі майна, що створена відповідно до рішення комісії з реорганізації КСП «Авангард» Семенівського району Чернігівської області, протокол №2 від 19.02.2004, передала, а підприємство СФГ «Надія» через керівника Коробко Володимира Едуардовича прийняло у т. ч. комплекс автогаражів (спірний об`єкт), вартістю 2200 грн 00 коп.. Документи щодо оцінки (переоцінки) об`єкту відсутні. Згідно акта приймання-передачі № 1 від 09.11.2022 [PERSON] передав, а голова ФГ «Надія-8» прийняв комплекс автогаражів, за адресою [ADDRESS] , вартістю 3798 грн 62 коп.. 15.06.2023 до позивача звернувся голова ФГ «Надія-8» [PERSON] з проханням скасувати запис про взяття об`єкта на облік безхазяйного нерухомого майна, оскільки згідно вказаного акту приймання- передачі №1 від 09.11.2022 та майнового сертифікату серії ЧНСМ №007791 ФГ «Надія-8» є власником цього об`єкта. Відповідно до п. 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно є відмітка на майновому сертифікаті підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідчена підписом керівника такого підприємства та печаткою. Однак, на зворотній сторінці свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ЧНСМ №007791, виданого 09.11.2017, на ім`я [PERSON] , така відмітка відсутня (про що позивачем неодноразово наголошувалось у своїх листах-відповідях, усних роз`ясненнях ФГ «Надія- 8»). Позивач вважає, що позовна вимога про визнання недійсним документа, на підставі якого проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності, скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності є належними способом захисту порушених прав, що відповідає, да думку позивача, правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 року № 914/1201/19, від 23.06.2020 року № 906/516/19, від 30.06.2020 року № 922/3130/19, від 14.07.2020 року № 910/8387/19, від 20.08.2020 року № 916/2464/19, від 28.10.2020 року № 910/10963/19. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Згідно з частинами першою - п`ятою статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 Цивільного кодексу України). Згідно із ст. 1, 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» колективне сільськогосподарське підприємство є добровільним об`єднанням громадян у самостійне підприємство для спільного виробництва сільськогосподарської продукції та товарів і діє на засадах підприємництва та самоврядування. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об`єктами власності. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Згідно із статтею 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом. Згідно з пунктами 13, 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року № 177, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. Аналогічні по суті положення містилися в пунктах 13, 14 Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року № 62 (далі-Порядок № 62), який втратив чинність 24 травня 2013 року на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 11 квітня 2013 року № 253. Порядком №62 (пункти 15, 16) також передбачалося, що виділення майнових паїв у натурі окремим особам, які виявили бажання отримати свої майнові паї в індивідуальну власність, проводилося підприємством-користувачем майна із переліку майна, виділеного на ці цілі. При виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна мало зробити відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою. Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна могло бути підставою для оформлення права власності на виділене майно у встановленому порядку. Порядок виділення частки майна також визначено пунктами 4.1, 4.2, 4.3 Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315, згідно з якими, зокрема: співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна подає уповноваженій особі, а у разі її відсутності - зборам співвласників відповідну заяву; частка з майна, що перебуває у спільній частковій власності, виділяється її співвласнику в натурі; для виділення спільної частки в натурі співвласник може об`єднати свою частку з частками інших співвласників, які виявили бажання отримати їх у натурі; якщо виділення в натурі частки з майна, що перебуває у спільній часткові власності, є неможливе (неподільна річ), співвласник, який виявив бажання отримати її в натурі, має право на одержання від інших співвласників матеріальної, в тому числі грошової компенсації вартості його частки. Таким чином, співвласники розпайованого майна КСП мають право отримати свій майновий пай лише у вигляді та розмірі, визначених рішенням зборів співвласників паїв або в порядку виділу своєї частки із спільного майна шляхом пред`явлення позову до всіх інших співвласників на підставі положень Цивільного кодексу України та інших норм законодавства, які регулюють відносини між учасниками спільної часткової власності. Згідно Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, для отримання нового свідоцтва (дана процедура повинна застосовуватись, на переконання позивача, і у випадку отримання [PERSON] свідоцтва) у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно- правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів, сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Оскільки належних та допустимих доказів щодо прийняття загальними зборами членів співвласників майнових паїв, правонаступником КСП рішення про виділення [PERSON] в натурі майна не надано (акт складений після прийняття рішення виконкому Погорільської сільської ради), договорів купівлі- продажу майнових сертифікатів між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не укладено, то видача свідоцтва про право власності на майновий пай серії [NUMBER] , виділення в натурі спірного майна [PERSON] здійснені з порушенням вимог чинного законодавства. Відтак правочин, закріплений видачею свідоцтва про право власності на майновий пай серії [NUMBER] , виданий 09.11.2017 року Погорільською сільською радою на ім`я [PERSON] , не відповідає актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання оспорюваного свідоцтва про право власності недійсним. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно п. 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 року (далі Порядок № 1127), для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2) акт приймання-передачі нерухомого майна. Отже, для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власнику майнових паїв члена колективного сільськогосподарського підприємства необхідно надати свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого КСП про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; акт приймання-передачі нерухомого майна. Оскільки у свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП відсутня відмітка підприємства правонаступника реорганізованого КСП про виділення майна в натурі, засвідчена підписом керівника такого підприємства та печаткою, тому вказане свідоцтво видане з порушенням вимог п. 51 Порядку № 1127, що є підставою для визнання вказаного свідоцтва недійсним. Представник відповідача, адвокат Марченко Руслан Григорович, не погодившись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне. Як вбачається зі змісту поданої Семенівською міською радою Новгород-Сіверського району Чернігівської області позовної заяви, остання обґрунтована тим, що позивачем на виконання вимог цивільного законодавства, а саме статті 335 Цивільного кодексу України, було взято на облік безхазяйного нерухомого майна, господарську будівлю-комплекс гаражів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (номер запису про взяття на облік 19942). Але, не зважаючи на це, 25.08.2023 державним реєстратором Корюківської міської ради було зареєстроване право власності на об`єкт за [PERSON] . Державна реєстрація права власності проведена на підставі наступних документів: свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія ЧНСМ №007791, виданий 09.11.2017 Погорільською сільською радою та акта приймання-передачі, серія та номер: 1, виданий 09.11.2017 р, які позивач вважає підробленими. Також, позивач, на обґрунтування позовних вимог констатує той факт, що спірне майно згідно акта №3 приймання-передачі основних фондів, комісія з передачі майна, що створена відповідно до рішення комісії з реорганізації КСП «Авангард» Семенівського району Чернігівської області протокол № 2 від 19.02.2004 передала, а підприємство СФГ «Надія» (на поточний час ФГ «Надія-8») через керівника [PERSON] прийняло комплекс автогаражів. В той же час, позивач не наводить жодного аргументу, яке відношення він має до спірного майна і в чому саме полягає порушення прав Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, адже з позовної заяви вбачається, що міська рада вважає, що реєстрація права власності на спірний об`єкт була проведена з порушенням вимог законодавства, поза волею власників цього майна, та на підставі документів, що мають ознаки підробки, а тому і виникла необхідність звернутись до суду, отже комплекс гаражів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ніколи не належав, а ні позивачу, а ні територіальній громаді, інтереси якої уповноважена представляти міська рада. Не підлягає судовому захисту також і потенційно можливий похідний інтерес позивача у захисті порушеного права іншої особи (постраждалого), оскільки судовому захисту підлягає саме порушене право останнього. Такий захист за участі позивача можливий лише за умови здійснення ним процесуального представництва постраждалого, у цьому разі, власників майна. Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц, у постанові Верховного Суду від 26.05.2022 зі справи № 1-23-32/135-08-4825. Також Верховний Суд зазначає, що встановивши те, що оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19, від 16.10.2020 у справі №910/12787/17). Окремо представник відповідача хоче звернути увагу суду на той факт, що рішенням Семенівського районного суду від 12.05.2025 по справі за № 744/1021/24 були задоволені в повному об`ємі позовні вимоги [PERSON] до Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області про скасування запису державного реєстратора про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а саме: скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 19942 від 23 листопада 2022 року про взяття на облік безхазяйного майна, комплексу автогаражів. за адресою: [ADDRESS] , внесений державним реєстратором Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області Швидкою Галиною Миколаївною. Як слідує з правового висновку Верховного Суду: «загальноприйнято вважати, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад судочинства, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закон та його норми в такий спосіб, щоб максимально захистити права та інтереси особи; цей принцип також відомий як «in dubio pro persona» означає «у вагомих сумнівах на користь людини»; принцип тлумачення закону на користь особи не передбачає Ігнорування закону, але вказує на те, що в спірних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію закону, яка максимально захищає права та інтереси саме особи (Постанова Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі №240/4894/23). Крім цього, як вбачається із матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, спір між позивачем та відповідачем виник з приводу реєстрації за [PERSON] права власності на комплекс авто гаражів, за адресою: [ADDRESS] , котрі належать відповідачеві на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), серія та номер: ЧНСМ № 007791, виданого 09.11.2017 Погорільською сільською радою; акту приймання-передачі, № 1, виданого 09.11.2017, яке зареєстроване в державному реєстрі речових прав за № 51539286, від 25.08.2023, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав за №344598989 від 30.08.2023, виданим державним реєстратором Корюківської міської ради, Чернігівська області Яковець Сергієм Миколайовичем. На думку Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області реєстрація права власності на об`єкт була проведена з порушенням вимог законодавства, поза волею власників цього майна, та на підставі документів, що мають ознаки підробки. Позивач висвітлює у позові власну думку, відносно того, що Протокол №1 загальних зборів колишніх членів КСП «Авангард» - співвласників майна від 12.05.2016 містить зазначення адреси комплексу автогаражів вартістю 3798 грн 62 коп., [ADDRESS] , і, на його думку, це є доказом підробки даного документу, оскільки рішенням №10 виконавчого комітету Погорільської сільської ради про присвоєння поштової адреси (яка згадується у протоколі) цьому об`єкту було прийнято аж через рік - 16.03.2017 року. В той же час, уважно проаналізувавши рішення № 10 виконавчого комітету Погорільської сільської ради, представник позивача хоче звернути увагу відповідача та його представника на той факт, що в рішенні мова йде про впорядкування вже існуючих адрес, які мали господарські будівлі ФГ «Надія-8», (цілком можливо, що інші належні ФГ «Надія-8» будівлі також мали адресу: І. Франка, 22-а, і саме їм було присвоєно інші адреси), а отже думка позивача про те, що в населеному пункті с. Погорільці до березня 2017 року не існувало поштової адреси І. Франка, 22-а є явно помилковою. Належних та допустимих доказів відносно того, що до березня 2017 року не існувало поштової адреси І. Франка, 22-а, Позивачем не подано. Також представник відповідача хоче звернути увагу суду на наступні визначення. Підробка це кримінальне правопорушення і лише суд може визначити факт наявності підробки документів. Внаслідок дослідження документів надається лише висновок про те, чи документ є справжнім чи ні. Експерт готує висновок щодо конкретного випадку, враховуючи питання документообігу, що має суттєві докази. За допомогою проведення технічної експертизи документів можна підтвердити вірогідність, тобто справжність або фальсифікацію. Отже, резюмуючи приведене, слід дійти висновку, що твердження позивача відносно того, що Протокол №1 загальних зборів колишніх членів КСП «Авангард» містить ознаки підробки, є безпідставними та спробою Позивача ввести суд в оману. Також сторона відповідача вважає за необхідне надати позивачеві пояснення відносно того, що його твердження про незаконну реєстрацію права власності на спірний об`єкт також є помилковими. Згідно п. 51 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (далі Порядок № 1127), для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: 1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; 2) акт приймання-передачі нерухомого майна. На виконання зазначених вище норм відповідачем було подано до державного реєстратора Корюківської міської ради заяву та відповідний пакет документів для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме: комплексу автогаражів, за адресою: [ADDRESS] . Державним реєстратором, на реалізацію п. 8 Порядку, було проведено перевірку та, не виявивши підстав для відмови, зареєстровано заяву. Пунктом 10 Порядку також визначено, що під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор виготовляє скановані копії документів, поданих заявником для проведення державної реєстрації прав у паперовій формі, з дотриманням вимог, передбачених Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141, та долучає їх до відповідної заяви. Надане для проведення державної реєстрації свідоцтво про право власності на майновий пай серії ЧНСМ №007791, видане 09.11.2017 Погорільською сільською радою на ім`я [PERSON] , містило на зворотній стороні напис підприємства-правонаступника реорганізованого КСП про виділення майна в натурі, було засвідчене підписом керівника такого підприємства та печаткою, але чомусь зворотній бік даного свідоцтва не був відсканований державним реєстратором. В той же час відсутність відсканованої зворотної сторони свідоцтва про право власності на майновий пай серії ЧНСМ №007791, виданого 09.11.2017, не є підставою для скасування державної реєстрації речових прав на комплекс автогаражів, за адресою: [ADDRESS] (а. с. 105-108). Позивачем, в особі Семенівського міського голови Деденка Сергія Івановича, до суду подавалася прийнята письмова заява про уточнення позовних вимог, згідно якої Семенівська міська рада Чернігівської області просить стягнути з [PERSON] судовий збір у сумі 12112 гривень 00 копійок на користь Семенівської міської ради Чернігівської області (а. с. 66-67). Крім цього позивачем, в особі Семенівського міського голови Деденка Сергія Івановича до суду подавалося письмове клопотання про залучення як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ФГ «ЛОСЬОВЕ» (а.с. 71). Ухвалою суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду від 27 червня 2025 року, поряд з іншим, судом було задоволене клопотання позивача й залучено в процесуальному статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача фермерське господарство «ЛОСЬОВЕ» (а. с. 118 119). 27 червня 2025 року представником відповідача, Марченком Русланом Григоровичем, до суду подавалося письмове клопотання про закриття провадження у справі за відсутності предмету спору (а. с. 126 129). Ухвалою суду від 27 червня 2025 року у задоволенні клопотання представника відповідача Марченка Руслана Григоровича, про закриття провадження у справі за відсутності предмета спору відмовлено повністю (а. с. 135 138). У судовому засіданні представник позивача за довіреністю, начальник відділу комунального майна та правового забезпечення Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області Воробей Вікторія Сергіївна, позов підтримала повністю та пояснила про те ж, що і зазначено в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, але направив свого повноважного представника, адвоката Марченка Руслана Григоровича. Представник відповідача Марченко Руслан Григорович в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) пояснив про те, що, на його переконання, правових підстав для задоволення позовних вимог немає, до того ж позивач не може бути ініціатором заявлених позовних вимог. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, фермерського господарства «НАДІЯ-8», Тупіцин Сергій Сергійович в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) пояснив, що він, по суті, просить дотриматися інтересів представленої ним третьої особи. Представник третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, фермерського господарства «ЛОСЬОВЕ», адвокат Кутуков Сергій Олександрович в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) пояснив про те, що правову позицію позивача він вважає слушною. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних обставин. Позивач на обґрунтування позовних вимог послався на те, що спірний об`єкт нерухомості (комплекс автогаражів по [ADDRESS] ), на погляд позивача, має ознаки безхазяйного нерухомого майна. Втім, станом на сьогодні доводи позивача щодо безхазяйності згаданого об`єкта нерухомого майна доводяться лише оголошенням, опублікованими оголошеннями в мережі Інтернет (копія на а. с. 21) та подібним оголошенням в місцевій газеті «Життя Семенівщини» (копія на а. с. 22). Ці оголошення самі по собі не можуть мати остаточного юридичного значення у доведенні прав позивача стосовно майна. Саме же запис № 19942 від 23 листопада 2022 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про взяття на облік безхазяйного майна, спірного комплексу автогаражів, внесений державним реєстратором Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області Швидкою Галиною Миколаївною (копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна на а. с. 20) чинним на цей час рішенням Семенівського районного суду від 12.05.2025 по справі за №744/1021/24 (копія на а. с. 179 183) скасовано. Отже, суд переконаний, що підстав для тверджень позивача про безхазяйність нерухомого майна тільки на підставі двох приведених його публічних оголошень вочевидь не достатньо. Таким чином, належна доказова база для підтвердження наявності матеріально-правової основи для оспорювання прав власності відповідача у сторони позивача відсутня. З огляду на викладене, позаяк право Семенівської міської ради Чернігівської області претендувати на спірний об`єкт нерухомого майна в достатньому обсязі не доведене і через скасування запису № 19942 від 23 листопада 2022 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про взяття на облік безхазяйного майна воно втратило своє підтвердження, то таке право не підлягає захисту з огляду на положення ч. 2 ст. 13 та ч. 3 ст. 16 Цивільного кодексу України, якими визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, й суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею вказаних положень. Враховуючи приведене, у задоволенні позову потрібно відмовити повністю з кожної із заявлених позовних вимог.

Outcome: dismissed