Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

У листопаді 2025 року позивачка - [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить визнати дійсним договір № 2-583 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як продавцями, з однієї сторони, та [PERSON] , як покупцем, з іншої сторони, укладений 12.10.1999 року на Товарній Біржі "Нерухомість-Центр", зареєстрований в "Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю" за № 2-583, зареєстрований 14.10.1999 року в Комунальному підприємстві "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" Миколаївської міської ради за реєстровим № 12376. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 12.10.1999 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як продавцями, з однієї сторони, та [PERSON] , як покупцем, з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким позивачка придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір був зареєстрований на Товарній Біржі "Нерухомість-Центр" в "Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю" за № 2-583, 14.10.1999 року був зареєстрований в Комунальному підприємстві "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" Миколаївської міської ради за реєстровим № 12376. Посилаючись на те, що всі істотні умови договору сторонами були виконані повністю, проте договір не був нотаріально посвідчений, а іншим чином привести у відповідність до діючого на даний час законодавства вищевказаний договір, ніж визнання його дійсним судом, неможливо, позивачка просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 14.11.2025 року було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачам, що вона мають право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також мають право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачам була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надали, в судове засідання не з`явилися, хоча судом про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надали. Третя особа своїм правом на подання пояснень на позовну заяву також не скористалася, в судове засідання свого представника не направила. В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Ісаєва Н.П. позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963 р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 12.10.1999 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як продавцями, з однієї сторони, та [PERSON] , як покупцем, з іншої сторони, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким позивачка придбала квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказаний договір був зареєстрований на Товарній Біржі "Нерухомість-Центр" в "Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю" за № 2-583, 14.10.1999 року був зареєстрований в Комунальному підприємстві "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації" Миколаївської міської ради за реєстровим № 12376. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Пунктом 4 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 р. (зі змінами, внесеними постановами від 25.12.1992 р. № 13 та від 25.05.1998 р. № 15) Про судову практику в справах про визнання правочинів недійсними, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною (вказана постанова Пленуму Верховного Суду України діяла до вступу постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними). Судом встановлено, що всі істотні умови договору сторонами були виконані повністю, а іншим чином привести у відповідність до діючого на даний час законодавства вищевказаний договір, ніж визнання його дійсним судом, неможливо, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР. На підставі викладеного,

Outcome: approved