Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернувся до суду із даним позовом до відповідача, в обґрунтування якого вказав, що 13.11.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», первісний кредитор, та [PERSON] укладено Договір №1894171 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Кредитор виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти на картку Позичальника № [NUMBER] . Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості у розмірі 34 600,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судовий збір у сумі 2 662,40 грн. Ухвалою судді від 20.02.2026 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву та заперечень скористався, подавши відзив на позов, в якому зазначає, що він є мобілізованим учасником бойових дій, а тому під час воєнного стану штрафи, пеня та неустойки за кредитними зобов`язаннями не нараховуються, відповідно до п. 15 статті 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У зв`язку із цим просить суд відмовити у задоволені позову. До відзиву долучено докази на підтвердження проходження ним військової служби по мобілізації. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі письмові докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до статей 1049, 1054 та 627 ЦК України, за кредитним договором кредитор зобов`язується надати позичальникові грошові кошти, а позичальник повернути їх із сплатою відсотків у строки та в порядку, визначені договором. Сторони вільні у визначенні умов договору з урахуванням вимог закону, звичаїв ділового обороту та принципів розумності й справедливості. Порядок укладання електронних договорів регламентується Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір є домовленістю сторін, що встановлює цивільні права та обов`язки в електронній формі (ст. 3). Пропозиція укласти договір (оферта) має містити істотні умови та виражати намір особи бути зобов`язаною у разі акцепту (ст. 11). Моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису, цифрового підпису або одноразового ідентифікатора за письмовою згодою сторін (ст. 12). Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник із обов`язковими реквізитами та підписом автора або прирівняним до власноручного підпису способом (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Судовим розглядом встановлено, що 13.11.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Договір №1894171 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Позичальник зареєструвався в Інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) кредитора, подав електронну заявку та пройшов ідентифікацію і верифікацію особи через BankID НБУ, що підтверджує його особу. Позичальник ознайомився з пропозицією (офертою) та, маючи можливість відмовитися, висловив згоду на умови договору шляхом натискання відповідної кнопки в ІТС. Кредитор надіслав одноразовий ідентифікатор, який Позичальник ввів у системі, чим акцептував оферту. Договір передбачає надання кредиту строком 360 днів із стандартною ставкою 1% на день. Кредитор виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти на картку Позичальника № [NUMBER] , що підтверджується документом платіжного надавача ТОВ «ПЕЙТЕК». Таким чином, судом встановлено, що вчинення правочину між сторонами відбулося відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 28.05.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-11/25, відповідно до умов якого Клієнт (Первісний Кредитор) відступає (передає) Фактору (Новий Кредитор) Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 01.02-11/25 від 28.05.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1894171 складає: 34 600 грн. Згідно пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України). Відповідно до статей 514-515 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Враховуючи доведення позивачем отримання відповідачем кредиту та порушення останнім грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі, вказаному у розрахунку позивача, яка відповідачем не спростована, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині суми кредиту 10 000,00 грн. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторін. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК У країни, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому суд враховує заперечення відповідача щодо врахування пільг зі сплати кредиту, встановлених для військовослужбовців у відповідності до ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» - виходячи з наступного. Відповідно до положень п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Аналіз вищевикладених положень дає можливість зробити висновок, що пільги стосовно звільнення від нарахування процентів за користування кредитом мають не всі військовослужбовці, а лише ті, які підпадають під визначені у законі категорії. Категоріями військовослужбовців, які мають пільги щодо звільнення від нарахування процентів за користування кредитом, є: 1) військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; 2) військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; 3) інші військовослужбовці, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у заходах, перелік яких наведено у ч. 15 ст. 14 вказаного Закону. У Постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. На підтвердження наявності у нього пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», стороною відповідача надано військовий квиток, довідка про поранення, службове посвідчення, мобілізаційне розпорядження, наказ про мобілізацію. Сукупний аналіз вказаних документів дає можливість зробити висновок, що Відповідач перебуває на військовій службі у зв`язку з мобілізацією. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що стороною відповідача доведено ті обставини, що він підпадає під перелік визначених категорій військовослужбовців, які відповідно до п. 15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають пільги на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом та неустойки. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з [PERSON] відсотків у сумі 19600 грн. та пені у розмірі 5000 грн. відсутні. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 745,47 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Outcome: partial