Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

У листопаді 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернулося Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» (далі також позивач, банк), поданим в його інтересах представником Самойлюком Дмитром Геннадійовичем до [PERSON] (далі також відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № IS KP 726184 В1 від 20.12.2017 в розмірі 5 943,49 грн, з яких: 3 012,34 грн за тілом кредиту, 2 931,15 грн за процентами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу надано кредит шляхом зарахування коштів на його банківський рахунок (платіжну картку). Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, натомість відповідач зобов`язання належним чином не виконав, тіло кредиту та нараховані проценти у повному обсязі не повернув, що і стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 24.02.2026 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. У судові засідання 18.03.2026 та 14.04.2026 представник позивача та відповідач, належним чином повідомлені, не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Відзив до суду не надходив. Відтак, суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд по суті за наявними матеріалами (ч. 1 ст. 223 ЦПК України) без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 ЦПК України) та винести заочне рішення по суті спору. Будь-яких заперечень від позивача/відповідача про ухвалення заочного рішення у справі не надходило. Фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що 20.12.2017 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № IS KP 726184 В1 шляхом підписання сторонами договору та паспорту споживчого кредиту, відповідно до якого визначено істотні умови договору, зокрема: сума кредитної лінії 12 700 грн, строк 1 рік (з можливою пролонгацією), річна процентна ставка диференційована 36%, 60%. За вказаним договором банк свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитну лінію) у розмірі, згідно з умовами договору. Натомість відповідач свої зобов`язання не виконав, тіло кредиту та нараховані проценти у повному обсязі не повернув. Станом на 24.11.2024 заборгованість відповідача перед позивачем за цим договором становить 5 943,49 грн, з яких: 3 012,34 грн за тілом кредиту, 2 931,15 грн за процентами. Мотиви прийнятого рішення Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за цим договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відтак, проаналізувавши умови кредитного договору у поєднанні із застосованими нормами права, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком, зокрема за тілом кредиту та процентами. Щодо судових витрат За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Окрім цього, 03.10.2024 між ПАТ АБ «Південний» та Адвокатським об`єднанням «Юрпрайм» укладено договір б/н про надання правничої допомоги. Обсяг наданих послуг адвокатів та їх вартість відображено у акті приймання-передачі виконаних робіт № 230 від 26.11.2025 на загальну суму 1 000 грн. Даних про оплату наданих послуг не надано. Аналізуючи подані представником позивача документи на підтвердження витрат на правничу допомогу в частині обґрунтованості розміру, заявленого до сплати, суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Відтак, позивач повинен підтвердити, що витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Оцінюючи предмет позову у цій справ суд доходить висновку, що наразі існує усталена судова практика щодо стягнення банками кредиторської заборгованості за договорами споживчого кредиту. Отже предмет позову не вимагає витрачання значного обсягу часу для формування позиції позивача, вивчення великої кількості документів та нормативно-правових актів. Ураховуючи викладене та беручи до уваги обсяг наданих послуг представником, їх складність, наявність усталеної судової практики зі спірного питання, суд уважає, що стягнення з відповідача суми в розмірі 1 000 грн буде пропорційним обсягу та складності наданих послуг, достатнім для відшкодування понесених витрат на правничу допомогу та відповідатиме критеріям розумності та справедливості. Водночас, означена сума відшкодування не буде нести надмірний тягар для відповідача у порівнянні із сумою заборгованості за кредитним договором, що підлягає до стягнення. На підставі викладеного,

Outcome: approved