Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

14.10.2025 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідачів, в якій позивач просить: 1) зменшити розмір аліментів, визначений рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08.01.2025 р. у справі № 748/4243/24 про стягнення з позивача, [PERSON] , на користь [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання 30.06.2028 р., але не більше ніж до досягнення ним 23 років; 2) зменшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.08.2025 р. у справі № 748/2546/25 про стягнення з позивача, [PERSON] , на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. 3) судові витрати стягнути з відповідачів. Позивач мотивує свої вимоги тим, що на підставі судового наказу від 01.08.2025 р. № 748/2546/25 з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходу. Крім того, рішенням суду від 08.01.2025 р. № 748/4243/24 з позивача стягуються аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини його доходу. Позивач наголошує на тому, що загалом з його заробітної плати утримується 1/2 частини доходу (1/4 + 1/4), що істотно впливає на його матеріальне становище та можливість забезпечувати власні потреби. У зв`язку з цим позивач просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь обох дітей, з 1/4 частини доходу до 1/6 частини доходу на кожну дитину, вважаючи такий розмір більш обґрунтованим і таким, що відповідає його матеріальному стану. Таким чином позивач звертається з даним позовом до суду, оскільки просить зменшити розмір аліментів у зв`язку з тим, що чинний розмір стягнення є для нього надмірним і потребує перегляду. Ухвалою судді від 17.10.2025 р. позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Згідно із довідкою про доставку електронного листа, встановлено, що копію ухвали про залишення позовної заяви без руху була надіслана представнику позивача 06.11.2025 р. 10.11.2025 р. до суду надійшла заява про усунення недоліків від представника позивача. Ухвалою суду від 13.11.2025 р. справу прийнято до провадження Чернігівського районного суду Чернігівської області та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Згідно ч. 1 ст. 278 ЦПК України, відзив подається протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 278 ЦПК України, позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. 18.12.2025 р. до суду надійшов відзив від представника відповідача [PERSON] , у якому остання заперечує проти задоволення позову про зменшення розміру аліментів, посилаючись на відсутність передбачених законом підстав для їх зменшення, зокрема недоведеність позивачем зміни його матеріального чи сімейного стану, оскільки обов`язок утримання іншої дитини існував і раніше, а доказів погіршення фінансового становища не надано. Разом з тим, [PERSON] зазначає, що позивач не оскаржував попереднє рішення суду і фактично погодився з визначеним розміром аліментів, тоді як їх загальний розмір не перевищує встановленого законом обмеження. Також відповідач звертає увагу на відсутність належних доказів виконання судового наказу № 748/2546/25 щодо іншої дитини, а також наголошує на погіршенні власного стану здоров`я (а.с.41,43) та потребі додаткових витрат на власне лікування та реабілітацію, що позначається на можливості матеріального утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Крім того, [PERSON] просить суд стягнути з позивача на користь неї понесені нею витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 2 500,00 грн. 30.01.2026 р. до суду надійшла заява від [PERSON] , в якій вона повідомляє про те, що судовим наказом Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.08.2025 р. у справі № 748/2546/25 з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частин заробітку (доходу). Крім того, [PERSON] у поданій нею заяві зазначає, що наказ нею не подавався до виконавчої служби, оскільки на момент написання заяви (20.01.2026 р.) [PERSON] сплачує аліменти в добровільному порядку (а.с.50). Відповідь на відзив позивач суду не надав. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до зазначених правовідносин, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08.01.2025 р. справа № 748/4243/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до закінчення навчання 30.06.2028 р., але не більше ніж до досягнення ним 23 років (а.с.4,5). Згідно судового наказу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 01.08.2025 р. справа № 748/2546/25 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.07.2025 р. та до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , актовий запис № 01, де в графі «батько» зазначений [PERSON] , а в графі «мати» зазначена [PERSON] (а.с.7). Згідно із результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП, дата та час пошуку: 17.12.2025 р. 15:24, вбачається відрите виконавче провадження № АСВП: 78024964 від 27.05.2025 р., де боржником є [PERSON] , [INFO] , а стягувачем фізична особа [PERSON] , [INFO] (а.с.44). Крім того, за даними АСВП станом на 17.12.2025 р. виконавче провадження по примусовому виконанню вказаного вище судового наказу № 748/2546/25 не відкривалося. Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України, Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я та безпечні умови життя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч. ч. ч. 1, 2, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України, визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 187 СК України, один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.Така заява може бути ним відкликана. На підставі заяви одного з батьків аліменти відраховуються не пізніше триденного строку від дня, встановленого для виплати заробітної плати, пенсії, стипендії. Згідно ч. 4 ст. 187 СК України, особа, на користь якої присуджено аліменти на дитину, може самостійно подати заяву з виконавчим листом про відрахування аліментів із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів безпосередньо за місцем виплати платникові аліментів заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу. На підставі заяви такої особи аліменти відраховуються із заробітної плати, пенсії, стипендії або іншого доходу платника аліментів у розмірі, зазначеному у виконавчому листі, та в строки, визначені частиною другою цієї статті, і перераховуються особі, на користь якої присуджені аліменти, за її адресою або на рахунок, зазначений у заяві. Отже, з матеріалів справи вбачається, що одна з відповідачів [PERSON] не зверталася до виконавчої служби задля відкриття виконавчого провадження по стягненню аліментів з [PERSON] на її користь на утримання їх спільної доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки позивач добровільно сплачує аліменти, що свідчить про відсутність фактичного примусового стягнення та додаткового навантаження на його матеріальне становище. При цьому з позивача на користь відповідача [PERSON] стягуються аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини доходу. Посилання позивача на те, що він сплачує 1/2 частини доходу як аліменти на утримання двох дітей є необґрунтованими та не підтверджені належними і допустимими доказами, оскільки матеріали справи не містять відомостей про фактичне примусове виконання судового наказу щодо стягнення аліментів на користь [PERSON] . Крім того, позивачем не наведено та не доведено обставин, передбачених ст. 182 СК України, зокрема щодо стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у нього інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, а також інших істотних обставин, що могли б свідчити про зміну його матеріального чи сімейного стану, обмежившись лише формальним посиланням на можливий розмір відрахувань. Також заявлені вимоги про зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини доходу як на утримання повнолітнього [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, так і на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та не ґрунтуються на передбачених законом підставах для зміни раніше визначеного розміру аліментів. Таким чином, проаналізувавши вищевикладене, дослідивши докази, співставивши їх окремо і в сукупності, врахувавши відзив відповідача [PERSON] , заяву [PERSON] , а також ненадання позивачем відповіді на відзив, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові на позивача. Таким чином, оскільки у позовних вимогах відмовлено повність, то судові витрати по справі слід залишити за позивачем. Крім того, у поданому відзиві [PERSON] остання просить стягнути з позивача на її користь понесені нею витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 2 500,00 грн. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрати, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження надання професійної правничої допомоги, представником позивача надано: 1) ордер на надання правничої допомоги Серії СВ № 1153650 (а.с.37); 2) акт приймання-передачі правових послуг (опис послуг) від 17.12.2025 р., де зазначено розмір наданих послуг 2 500,00 грн (а.с.38); 3) квитанція до прибуткового касового ордера № б/н від 17.12.2025 р., де зазначена сума у розмірі 2 500,00 грн (а.с.39); 4) договір про надання правничої допомоги від 08.12.2025 р. укладеним між [PERSON] та адвокатом Марченко Н.І. (а.с.40). Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, враховуючи складність справи, спрощений порядок її розгляду, обсяг виконаних представником позивача робіт, підготовку та подання відзиву, а також подання додаткових письмових доказів у справі, час, витрачений адвокатом на надання правничої допомоги, принцип розумності та співмірності витрат, повній відмові у задоволенні позову, приходить до висновку про необхідність зменшення заявлених витрат на професійну правничу допомогу з 2 500,00 грн до 1 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved