Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-09 00:00:00

Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 13.03.2024 року [PERSON] уклав з АТ «ТАСКОМБАНК», Заяву- договір № 3966378-205 про надання кредиту та 31.05.2024 року укладено Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 4087663-208 (надалі Кредитні договори). Відповідно до умов Кредитних договорів Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком платежів погашення кредиту. Відповідно до пунктів Кредитних договорів Позичальник прийняв на себе обов`язок повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цими Договорами та Додатковими договорами. Відповідно до умов Кредитних договорів у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків Позичальником, Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу, Позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Згідно Кредитних договорів Відповідач підтверджує, що на момент укладання Заяв-Договорів попередньо ознайомлений з умовами та правилами надання споживчого кредиту в тому числі з вартістю споживчого кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними витратами за споживчим кредитом, а також з будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією, надання якої передбачене нормативними документами Національного банку України, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згоден. Банк виконав свої зобов`язання за Кредитними договорами в повному обсязі. Згідно Кредитних договорів, кошти кредитів надаються Банком у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Клієнта. Факт надання кредитних коштів підтверджується виписками по особових рахунках, що додаються до позовної заяви. Згідно Кредитних договорів Заява-Договір набуває чинності з моменту її підписання Сторонами та діє до повного виконання Клієнтом і Банком своїх зобов`язань за нею. Кредитні кошти Відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитних Договорах. Отже, Позивач, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2025 року загальна заборгованість за Кредитними договорами 139 688,74 грн., зокрема: заборгованість за Заявою договором № 3966378-205 про надання кредиту від 13.03.2024 року складає 93228,12 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 49530.80 грн заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) 6.47 грн., заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 43690.85 грн. Заборгованість за Заявою договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 4087663-208 від 31.05.2024 року складає 46460,62 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 21380.00 грн., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) 1.88 грн., заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 25078.74 грн. На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитними договорами № 3966378-205від 13.03.2024 та № 4087663-208 31.05.2024 року у розмірі 139 688,74 грн. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] повідомлявся про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступних висновків. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви, між Банком та відповідачем був укладений договір в порядку ч.1 ст. 634 ЦК шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору. Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2024 року [PERSON] з АТ «Таскомбанк» було підписано заяву-договір про надання споживчого кредиту № 3966378-205. Відповідно до п.п. 1.2.1-1.2.2 кредит надається на власні потреби, загальна сума кредиту: 52450,00 грн. Пунктом 1.2.3 Заяви-договору передбачена комісія за надання кредиту (за наявності, зокрема база розрахунку, порядок обчислення та сплати). Комісія за надання кредиту фіксованою (незміною), нараховується Банком і сплачується Позичальником одноразово, під час надання Кредиту у розмірі 4,9% від суми Кредиту, зазначеної в пп.1.2.4 Заяви-договору (база розрахунку комісії), і складає суму 2450,00 грн. Відповідно до п. 1.2.4 Заяви-договору сума кредиту без комісії за надання кредиту 50000,00 грн. Відповідно до умов договору кредитні кошти надаються шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] відкритий в АТ «Таскомбанк», операції за яким здійснюються позичальником з використанням електронних платіжних засобів або без їх застосування в залежності від наявності/відсутності в позичальника Електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до п. 1.2.6 Заяви-договору строк кредиту 36 місяців. Крім цього, умовами зазначеної заяви-договору визначена процентна ставка за користування кредитом та умови її застосування. Вказана Заява-договір власноруч підписана відповідачем, що свідчить про те, що сторонами досягнуто згоди, щодо основних пунктів договору, відповідач був обізнаний про умови надання коштів у кредит, порядок та строк його повернення. Також, до заяви-договору позивачем надано графік платежів з обчисленням загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної строки за договором про споживчий кредит № 3966378-205 від 13.03.2024 року, який додатком до договору. Зазначений графік також підписано відповідачем. Окрім цього, 13.03.2024 року відповідачем було підписано Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції «АТ «Таскамбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 205/25279262 VR та паспорт споживчого кредиту. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. З розрахунку заборгованості по кредитному договору № 396637-205 від 13.03.2024 року, наданому представником позивача, вбачається, що станом на 30.09.2025 року у відповідача [PERSON] мається заборгованість в загальному розмірі 93228,12 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) в сумі 49530,80 грн., заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочена) в сумі 6,47 грн., заборгованості по комісії (в т.ч. прострочений) в сумі 43690,85 грн. Крім того, 31.05.2024 року [PERSON] з АТ «Таскомбанк» було підписано Заяву-договір про надання споживчого кредиту № 4087663-208. Відповідно до п.п. 1.2.1-1.2.2 кредит надається на власні потреби, загальна сума кредиту: 21380,00 грн. Пунктом 1.2.3 Заяви-договору передбачена комісія за надання кредиту (за наявності, зокрема база розрахунку, порядок обчислення та сплати). Комісія за надання кредиту фіксованою (незміною), нараховується Банком і сплачується Позичальником одноразово, під час надання Кредиту у розмірі 6,9% від суми Кредиту, зазначеної в п.п.1.2.4 Заяви-договору (база розрахунку комісії), і складає суму 1380,00 грн. Відповідно до п. 1.2.4 Заяви-договору сума кредиту без комісії за надання кредиту 20000,00 грн. Відповідно до умов договору кредитні кошти надаються шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] відкритий в АТ «Таскомбанк», операції за яким здійснюються позичальником з використанням електронних платіжних засобів або без їх застосування в залежності від наявності/відсутності в позичальника Електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до п. 1.2.6 Заяви-договору строк кредиту 24 місяців. Крім цього, умовами зазначеної заяви-договору визначена процентна ставка за користування кредитом та умови її застосування. Вказана Заява-договір власноруч підписана відповідачем, що свідчить про те, що сторонами досягнуто згоди, щодо основних пунктів договору, відповідач був обізнаний про умови надання коштів у кредит, порядок та строк його повернення. Також, до заяви-договору позивачем надано графік платежів з обчисленням загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної строки за договором про споживчий кредит № 4087663-208 від 31.05.2024 року, який додатком до договору та Заяву-анкету на оформлення банківських послуг. Зазначений графік та Заява-анкета також підписано відповідачем. Кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою. З розрахунку заборгованості по кредитному договору № 4087663-208 від 31.05.2024 року, наданому представником позивача, вбачається, що станом на 30.09.2025 року у відповідача [PERSON] мається заборгованість в загальному розмірі 46460 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) в сумі 21380,00 грн., заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочена) в сумі 1,88 грн., заборгованості по комісії (в т.ч. прострочений) в сумі 46460,62 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Отже, відповідач, отримавши кредити, визнав укладення кредитних договору та погодився з їх умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного зазначених договорів та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту». У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов`язання за вказаним Договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитними договорами відповідач має заборгованість за Заявою договором № 3966378-205 про надання кредиту від 13.03.2024 року складає 93228,12 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 49530.80 грн заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) 6.47 грн., заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 43690.85 грн. Заборгованість за Заявою договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 4087663-208 від 31.05.2024 року складає 46460,62 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 21380.00 грн., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) 1.88 грн., заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) 25078.74 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення ( Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)». Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За таких обставин, ураховуючи вищенаведені норми права та зважаючи на відсутність в матеріалах справи даних щодо сплати відповідачем заборгованості за кредитними договорами кредитору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача комісії, суд виходить з такого. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). При цьому, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Ураховуючи те, що відповідачу встановлено плату за послугу банку щодо обслуговування кредиту, яка за законом повинна надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення кредитних договорів щодо сплати комісії, є нікчемним. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивачем на підтвердження позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії, суду не було надано належних та допустимих доказів того, що відповідач звертався до банку частіше одного разу на місяць. Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог свідчить про їх недоведеність та необґрунтованість, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях та є підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог. Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Заявою договором № 3966378-205 про надання кредиту від 13.03.2024 року складає 49537,27 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 49530.80 грн заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) 6.47 грн. та заборгованість за Заявою договором № 4087663-208 від 31.05.2024 року складає 21381,88 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 21380.00 грн., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) 1.88 грн. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2026 року складає 3328,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 70919,15 грн. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 50,77 % (70919,15 грн. задоволені вимоги) / (139688,74 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1351,70 грн. (2662,40 грн. сплачений судовий збір * 50,77 %), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial