Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25.11.2024 із відомостей з державного реєстру боржників дізналась про те, що в провадженні приватного виконавця Химича О.М. перебуває виконавчий документ про стягнення з неї заборгованості. За інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень позивачка дізналась про відкриття 28.01.2022 року виконавчого провадження №68415807 з виконання виконавчого напису від 13.01.2022 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ "Веллфін" на загальну суму в розмірі 44 595,20 грн. Вважає, що виконавчий напис від 13.01.2022 вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, з порушенням строку для звернення до нотаріуса за вчинення виконавчого напису, без надання доказів безспірності боргу боржника перед кредитором. Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 13.01.2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., зареєстрованого за №2681, за заявою ТОВ "Веллфін", яким звернуто стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ " Веллфін " в розмірі 44 595,20 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та витребувано у приватного нотаріуса КМНО Золотих О.О. документи, на підставі яких ним було вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 2681 про стягнення з [PERSON] заборгованості, витребувано у приватного виконавця Химич О.М. копії матеріалів виконавчого провадження №68415807. 17.12.2024 Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено ухвалу про забезпечення позову, відповідно до якої зупинено стягнення у виконавчому провадженні № 68415807, відкритому з примусового виконання виконавчого напису № 2681, вчиненого ПН КМНО Золотих О.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ Веллфін заборгованості в розмірі 44 595,20 грн. 04.03.2025 року на адресу суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження, від приватного виконавця Химич О.О. на виконання ухвали суду. 12.05.2025 року на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] для залучення у справі правонаступників. Ухвалою Інгульського районного суду м.Миколаєва від 12.05.2025 року зупинено провадження у справі до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] до 03.11.2025 року. 14.11.2025 Інгульським районним судом м. Миколаєва направлено запит до ПН ММНО Грищенко Л.А., яким витребувано копію спадкової справи № 109/2025, заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Витребувана спадкова справа надійшла на адресу суду 28.11.2025. Від представника позивача [PERSON] адвокат Ремешевський Є.А. надійшло клопотання в якому він просить суд залучити до участі у справі в якості правонаступників позивачки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , які прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 02.02.2026 року замінено позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , на її правонаступників [PERSON] та [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до заяви представник позивача [PERSON] просив розглядати справу без його участі та участі позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився причину неявки суду не повідомив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, відзив до суду не подано. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини. Відповідно до копії виконавчого напису №2681, вчиненого 13.01.2022, встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. було винесено вказаний виконавчий напис про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 488981 від 27.06.2018 у розмірі 43 945,20 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту 2 700,00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 41 245,20 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України "Про нотаріат" стягнуто плати із стягувача в розмірі 650,00 грн.. Загальна сума, що підлягає стягненню складає 44 595,20 грн. 28.01.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису №2681 виданого 13.01.2022. 28.01.2022 винесено постанову про арешт коштів божника у виконавчому провадженні №68415807. Згідно з ст.18 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат»(далі - Закон), для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. ч. 1,2ст. 88 Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався ст. 87 Закону та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (який був чинний станом на 13.01.2022, тобто на час вчинення спірного виконавчого напису) такими документами є кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону). Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. 26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Згідно змісту цих норм, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Тобто на даний час діє редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, і як викладено вище, нотаріусом вимог вказаного Порядку не дотримано. Вказане відповідає висновкам, викладеним в Постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 310/9293/15ц від 23.01.2018 зазначено, що при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87,88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.07.2019 у справі № 755/16447/16-ц разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Представник відповідача не надав суду докази безспірності заборгованості. Виконавчий напис містить вимоги про стягнення відсотків, однак ані нотаріусу, ані суду не надано щомісячний розрахунок, що унеможливлює зробити висновок про безспірність і правильність їх нарахування. Із досліджених судом документів та змісту виконавчого напису достовірно не вбачається те, що дійсно на момент вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, та що вищезазначена заборгованість складалася саме з такого розміру, як зазначено у виконавчому написі. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування зазначених доводів представника позивача в цій частині. Суд не може перевірити правильність і безспірність нарахування відсотків за кредитним договором. Наведені висновки ґрунтуються на правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) з подібних правовідносин. На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є законною та обґрунтованою, оскільки наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Адвокатом Ремешевським Є.О. заявлено вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн., та зазначалось, що до відшкодування заявляються лише фактичні витрати померлої позивачки, підтверджені копіями банківських документів, за процесуальні дії, які є дійсно необхідними, проте матеріали справи не містить жодного банківського документу про сплату [PERSON] за послуги з правничої допомоги. Доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачем [PERSON] також не надано. За такого суд вважає вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу на користь позивача недоведеною та необґрунтованою та такою, що не підлягаю задоволенню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 816,80 грн. (1 211,20 грн. + 605,60 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial