Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

До Карлівського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.02.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7608076, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало останньому кредит в сумі 5400,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку [NUMBER] , однак [PERSON] зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Внаслідок невиконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів у встановлений строк, утворилась заборгованість в розмірі 24 500,00 грн, яка складається з: 5 400,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 14 256,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 4 844,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 23.10.2024 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали договір факторингу № 23.10/24-Ф, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, в тому числі і права вимоги за кредитним договором № 7608076 від 21.02.2024. 16.05.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 16/05/25-Е, за умовами якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, в тому числі і права вимоги за кредитним договором № 7608076 від 21.02.2024. В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 19656,00 грн. без стягнення штрафних санкцій та судові витрати у справі. Ухвалою судді від 12.01.2026 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. До суду повернувся конверт з ухвалою про відкриття провадження по справі та копією позовної заяви з додатками, який надсилався відповідачу, з відміткою «Адресат відсутній», у з в`язку з чим ухвалою суду від 16.02.2026 року здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, мається клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Клопотання про розгляд справи за його відсутності від відповідача до суду не надходило. Відзиву на позов відповідач не подав. Тому суд, за письмової згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.02.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір № 7608076 про надання споживчого кредиту, який підписаний останнім о 16:39:12 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором C3779. Згідно з умовами вищезазначеного договору сума кредиту складає 5400,00 грн., строк кредиту 360 днів зі стандартною процентною ставкою 2,20 % в день. Відповідно до п.1.6 Договору, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п.п.1.10.1 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою - 48168,00 грн. Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Згідно з п.п. 6.4.1, 6.4.2 Договору, у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 200 грн. на четвертий день такого невиконання та/або неналежного виконання та у розмірі 54 грн., починаючи з п`ятого дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті споживчого кредиту, Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), який 21.02.2024 о 16:39:03 підписано між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем електронним цифровим підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Так, відповідачем у кредитному договорі було зазначено реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. На виконання умов договору ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 21.02.2024 надало відповідачу кредитні кошти в сумі 5400,00 грн. шляхом їх зарахування на картковий рахунок № [NUMBER] . Даний факт підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих. № 20241113-1/1 від 13.11.2024. Крім того, 03.02.2026 на адресу суду від АТ «ПУМБ» на виконання ухвали суду надійшла відповідь щодо рахунків, відкритих у банку на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , у якій підтверджено факт відкриття рахунку на його ім`я, належність останньому карткового рахунку [NUMBER] , на який 21.02.2024 здійснено переказ коштів на суму 5400 грн., та належність номера телефону [NUMBER] до фінансового номеру за зазначеним картковим рахунком. Таким чином, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало в повному обсязі, надавши останньому кредит в сумі 54000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на зазначену ним платіжну картку [NUMBER] , емітовану в АТ «ПУМБ». Разом з тим, [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань щодо погашення кредиту та процентів у встановлений строк. Так, відповідно до розрахунку ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за [PERSON] станом на 01.11.2025 утворилась заборгованість в розмірі 24 500,00 грн, яка складається з: 5 400,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 14 256,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 4 844,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 23.10.2024 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» уклали договір факторингу № 23.10/24-Ф, за умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату належні йому права вимоги за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, в тому числі і права вимоги за кредитним договором № 7608076 від 21.02.2024. За відступлення права вимоги фактор здійснив оплату клієнту в безготівковій формі на рахунок клієнта в розмірі 3217772,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 166 від 30.10.2024. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 7608076 від 21.02.2024 в сумі 24 500,00грн., що складається з простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 5400,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 14 256,00 грн., штрафних санкцій в розмірі 4 844,00 грн. 16.05.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 16/05/25-Е, за умовами якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників, в тому числі і права вимоги за кредитним договором № 7608076 від 21.02.2024. За відступлення права вимоги фактор здійснив оплату клієнту в безготівковій формі на рахунок клієнта, що підтверджується трьома платіжними інструкціями. Згідно з даним договором відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором № 7608076 від 21.02.2024, що був укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . Даний факт підтверджується реєстром боржників до вказаного договору факторингу, в якому під порядковим номером 3524 перебуває боржник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , договір за № 7608076 від 21.02.2024. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За результатами дослідження та оцінки доказів у справі, суд вважає, що позивач отримав від первісного кредитора всі права та обов`язки в грошовому зобов`язанні, зазначені в кредитному договорі № 7608076 від 21.02.2024. Доказів належного виконання своїх зобов`язань за кредитним договором відповідачем не надано. Зі змісту позовної заяви встановлено, що при поданні позову позивач виключив суму штрафних санкцій із розміру заборгованості відповідача, відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач в частині надання кредиту відповідачу та стягнення з останнього процентів за надання кредиту, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Так само відповідач не висловив й жодних заперечень щодо змісту позовних вимог, а також доказів якими вони обґрунтовуються. Таким чином, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Що стосується розподілу судових витрат, то суд робить наступні висновки. Так, відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати /окрім договору про надання правничої допомоги/ детальний опис робіт /наданих послуг/, виконаних адвокатом /для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті/ та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи, позивач скористався своїм правом на правничу допомогу та 20 серпня 2025 року між останнім та адвокатським бюро «Соломко та партнери» було укладено договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01. Додатковою угодою від 11.09.2025 до зазначеного договору визначено боржників, з яких адвокатське бюро зобов`язується стягнути кредитну заборгованість, в тому числі і з [PERSON] . Згідно акту прийому - передачі наданих послуг від 01.11.2025, адвокатським бюро виставлено позивачу рахунок на суму 7000 грн. На думку суду, витрати позивача на професійну допомогу є документально підтвердженими. Клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу відповідачем не подавалося, хоча відповідно до положень частин 5, 6 ст. 137 ЦПК України саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності У своїй Постанові від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22 (провадження № 61-13766св24) Верховний Суд висловив позицію про те, що саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Таким чином, суд позбавлений можливості зменшення заявлених судових витрат на правничу допомогу за власною ініціативою та вважає необхідним стягнути їх з відповідача на користь позивача в заявленому останнім розмірі (7000 грн.). Згідно платіжної інструкції при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги повністю задоволено судом, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає вся сума судового збору. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн, а всього - 9 662,40 грн.

Outcome: approved