Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 20455,25 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2662,4 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.07.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання коштів у кредит №7163443 (надалі Договір кредиту), умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 1 000,00 грн. строком на 14 днів (з 12.07.2025 по 25.07.2025), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0.114 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 10% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 100,00 грн.). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. 14.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем за ініціативою останнього укладено додаткову угоду №15352808 до Договору позики №71636443, за умовами якої сторони домовились збільшити суму позики на 6000 грн. в результаті чого розмір наданого кредиту становитиме 7000 грн, та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,114% на 1 %. 08.08.2025 між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15428241 до Договору позики №71636443, за умовами якої сторони домовились предметом якої є пролонгація строку кредитування на 14 днів (в результаті чого строк кредитування складає - 28 днів тобто до 08.08.2025 року) та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 1 % на 1 %. 24.08.2025 між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15531823 до Договору позики №71636443, за умовами якої сторони домовились предметом якої є пролонгація строку кредитування на 14 днів (в результаті чого строк кредитування складає - 42 днів тобто до 24.08.2025 року) та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 1 % на 1 %. 07.09.2025 між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15627097 до Договору позики №71636443, за умовами якої сторони домовились предметом якої є пролонгація строку кредитування на 14 днів (в результаті чого строк кредитування складає - 56 днів тобто до 07.09.2025 року) та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 1 % на 1 %. Враховуючи здійснені відповідачем платежі в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту, які складають 4335,75 грн., заборгованість останнього за договором кредиту складає 20455,25 грн. зокрема: 6962,28 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 682,37 грн. - сума заборгованості за процентами; 0,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 12810,60 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі до відповідача за договором кредиту №71636443 від 12.07.2025 р. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за Договором кредиту №71636443 в розмірі 20455,25 грн. Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача ТОВ «Деал Фінанс Груп» не з`явився, однак в позові міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає, просить суд зменшити витрати на професійну правничу допомогу, так як вважає її необгрунтованими. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71636443 (надалі договір кредиту). Згідно п.2.2.1. договору сума кредиту становить 1000,00 грн. Строк кредитування/Строк договору 14 днів (п. 2.2.2. договору кредиту). Процентна ставка в день - 0,114% (фіксована) (2.2.3. договору). Комісія за надання кредиту - 10,00% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 100,00 грн. (п. 2.2.4. договору). Згідно п. 2.2.4. договору дата надання кредиту 12.07.2025, дата повернення кредиту (останній день) 25.07.2025, денна процентна ставка 0,828% в день, проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) - 4,00 % в день, пеня - 4,00 % в день, орієнтовна загальна вартість кредиту - 1115,96 грн. Параметри, порядок і графік повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту визначено в додатку № 1 до цього Договору. Вказаний договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71636443 від 12.07.2025 разом з додатком № 1 до нього (Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписаний) підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 03464. 14.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем за ініціативою останнього укладено додаткову угоду №15352808 до договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71636443 від 12.07.2025, за умовами якої сторони домовились за умовами якої сторони домовились збільшити суму позики на 6000 грн. в результаті чого розмір наданого кредиту становитиме 7000 грн, та змінено денну процентну ставку (фіксовану) з 0,114% на 1 %.. Вказана додаткова угода від 14.07.2025 разом з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписана відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 61148. 25.07.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15428241 до договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71636443 від 12.07.2025, за умовами якої сторони домовились продовжити строк кредитування на 14 днів в результаті чого загальний строк кредитування змінився з 14 днів на 28 днів (до 08.08.2025), орієнтовна загальна вартість кредиту 8917,00 грн. Вказана додаткова угода від 25.07.2025 разом з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписана відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 26033. 10.08.2025 між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15531823 до Договору позики №71636443, за умовами якої сторони домовились предметом якої є пролонгація строку кредитування на 14 днів (в результаті чого строк кредитування складає - 42 днів тобто до 24.08.2025). Вказана додаткова угода від 10.08.2025 разом з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписана відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 20878. 24.08.2025 між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15627097 до Договору позики №71636443, за умовами якої сторони домовились предметом якої є пролонгація строку кредитування на 14 днів (в результаті чого строк кредитування складає - 56 днів тобто до 07.09.2025). Вказана додаткова угода від 24.08.2025 разом з Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписана відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 51242. Згідно платіжної інструкції № b23a4734-f427-4021-9653-1627dc8efab9 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 12.07.2025 здійснило перерахування коштів в сумі 1000,00 грн. на картку № [NUMBER] . Згідно платіжної інструкції № cdeaa1a1-84e8-4a66-8a56-3d3772803975 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 14.07.2025 здійснило перерахування коштів в сумі 6000,00 грн. на картку № [NUMBER] . Згідно банківської виписки про рух коштів по картці відповідача № [NUMBER] , наданої АТ КБ «Приват-Банк» на виконання вимог ухвали суду, 12.07.2025 на вказану картку відповідача було здійснено зарахування 1000,00 грн. та 14.07.2025 на вказану картку відповідача було здійснено зарахування 6000,00 грн.. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №71636443 від 24.12.2025 у відповідача наявна заборгованість в сумі 20455,25 грн. яка складається: 6962,28 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 682,37 грн. - сума заборгованості за процентами; 0,00 грн. - сума заборгованості за комісією; 12810,60 грн. - сума заборгованості за пенею/неустойкою. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» уклали договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити ТОВ «Деал Фінанс Груп» права вимоги, визначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Деал Фінанс Груп» зобов`язується прийняті такі права вимоги і передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ціна придбання) за відповідний Реєстр за плату. Відповідно до п.2.1.3. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо них. Згідно Реєстру прав вимоги № 23/12/25-02 від 23 грудня 2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «Деал Фінанс Груп» право вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 71636443 від 12.07.2025 в загальному розмірі 20455,25 грн., з яких 6962,28 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 682,37 грн. сума заборгованості по процентам, 12810,60 грн. сума заборгованості за пенею, 0,00 грн. комісія за надання кредиту. Згідно платіжної інструкції № 579937994.1 від 06.01.2026 ТОВ «Деал Фінанс Груп» сплатило на рахунок ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» оплату згідно договору факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, реєстру прав вимоги № 23/12/25-02 від 23.12.2025 кошти в сумі 5608206,99 грн. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Правові відносини, які склалися між позивачем та відповідачем, на думку суду, підпадають під вид цивільно-правових відносин зобов`язання і є зобов`язальними та регулюються нормами ЦК України, з врахуванням наступного. Згідно зі ст.509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст.526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст.530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, що підтверджується положеннями ст.527 ЦК України. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «Деал Фінанс Груп» перейшли всі права щодо права вимоги до [PERSON] за Договором позики №71636443 від 12.07.2025. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд вважає, що обставини на які посилається позивач в частині надання кредиту відповідачу та стягнення з останнього боргу за кредитом, процентів та комісії за надання кредиту підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Разом з тим, суд не погоджується з аргументами позивача щодо стягнення неустойки. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Договором може бути встановлено обов`язок відшкодувати збитки лише в тій частині, в якій вони не покриті неустойкою. Договором може бути встановлено стягнення неустойки без права на відшкодування збитків або можливість за вибором кредитора стягнення неустойки чи відшкодування збитків. Так, згідно з Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб було запроваджено воєнний стан, який неодноразово був продовжений і на даний час діє. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладений під час дії воєнного стану, а саме 12.07.2025. Разом з цим, в позовній заяві представником позивача зазначений розмір неустойки в сумі 12810,60 грн. Враховуючи, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем, тому позовна вимога щодо стягнення із [PERSON] на користь позивача неустойки задоволенню не підлягає. Таким чином, суд вважає за необхідне заявлені вимоги позивача задовольнити частково та стягнути на його користь з відповідача заборгованість на загальну суму 7644,65 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 6962,28 грн. та процентів в розмірі 682,37 грн. Щодо стягнення процесуальних витрат по справі. Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс судові витрати, що складаються з 2662,40 грн. сплаченого судового збору. Проте, оскільки позов задоволено частково, зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 994,94 грн. (розмір заявлених вимог 20455,25 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню 7644,65 грн. (37,37%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом 2662,40 грн. (2662,40 х 37,37 %)). При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано Договір №22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025 укладений між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», витяг з Акту №5-ДІЛ від 02.01.2026 приймання-передачі правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, з якого вбачається, що адвокатом було надано правові послуги щодо стягнення заборгованості з [PERSON] , за які було сплачено 4 500,00 грн винагороди та платіжну інструкцію. Верховним Судом у постанові від 20.10.2021 №757/29103/20-ц сформовано підхід, який є усталеним та відповідає критеріям ЄСПЛ, про те, що у разі підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, обґрунтованості їх вартості, витрати за такі послуги підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 вказав, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц. За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи. Наведені висновки сформульовані в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23. У постановах від 19 лютого 2022 року в справі № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з урахуванням конкретних обставин справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням суду, який розглядав конкретну справу і має визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення. Зважуючи всі обставини справи, враховуючи клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу на суму 4500,00 грн не повною мірою відповідають критерію розумності їхнього розміру, а також обсягу наданих правничих послуг під час розгляду справи в суді. Таким чином, оцінюючи надані докази, застосовуючи положення п.2 ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн, які суд вважає співмірними з наданими правничими послугами і складністю справи. За вказаних обставин, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп» необхідно стягнути понесені позивачем витрати на правову допомогу у сумі 747,40 грн (2000 грн х 37,37%), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial