Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

ТОВ "Кошельок" (далі - позивач) звернулося до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 26 липня 2021 року між [PERSON] та ТОВ "Кошельок" укладено договір № 3275203861-408800 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, строковості, зворотності, платності, за яким відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ "Кошельок" взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту, становить 7000,00 грн; початковий строк кредитування становить 14 днів; відсоткова ставка становить 2% на добу за початковий строк кредитування, базова процентна ставка, становить 2,2% на добу за продовжений строк користування кредитним договором. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит, відповідно до умов укладеного кредитного договору та перерахував грошові кошти на картковий рахунок № [NUMBER] , яку [PERSON] вказала в особистому кабінеті. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 3275203861-408800 позичальника [PERSON] , відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 3275203861-408800 на загальну суму 6251 грн. Враховуючи вище викладене загальна сума боргу, що підлягає стягненню за договором № 3275203861-408800 від 26.07.2021 року станом на дату подання позову до суду становить 11872,33 грн, яка складається з: заборгованість за сумою кредиту - 4371,00 грн; заборгованість за відсотками за користування позикою - 7501,33 грн, які позивач просить стягнути на свою користь, а також судові витрати - судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 13 березня 2026 року в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у загальному провадженні відмовлено. Відповідач [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що частково сплатила кошти в сумі 6251 грн, а саме 14.08.21 - 718 грн, 16.08.21 - 4583 грн, 20.08.21 - 950 грн. Про оплату було домовлено з представником ТОВ "Кошельок" в телефонному режимі для повного закриття боргу. Враховуючи попередні сплачені позики, було погоджено списання боргу. Також заперечувала щодо стягнення з неї витрат на правничу допомогу. Оскільки у договорі зазначено про вирішення всіх спорів шляхом переговорів між сторонами (п.7.1), а тому вважає, що позивач не виявив бажання вирішити питання мирним шляхом, тому витрати має сплачувати самостійно. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій просив позов задовольнити, вказав, що твердження відповідача про те, що зазначені оплати були вчиненні на виконання домовленостей з позивачем з приводу погашення заборгованості на лояльних умовах суперечать послідовності таких дій відповідно до інформації, що міститься в ІТС Позивача. За принципами логіки - спочатку сторони домовляються про умови і тільки після цього їх виконують. Відповідачем була внесена сума коштів в загальному розмірі 6251,00 грн, що жодним чином не може бути розцінено як повне погашення боргу за кредитним договором, за яким відповідач отримала 7000,00 грн. Таким чином, на думку позивача, відповідач намагається ввести суд в оману стосовно всіх обставин існування спірних правовідносин. У судове засідання сторони не викликалися. Відповідач про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, подала відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 26.07.2021 року між ТОВ «Кошельок» та [PERSON] укладено Договір № 3275203861-408800, про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Згідно з п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у суму 7000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. Тип кредиту - споживчий кредит (п. 1.2. Договору). Проценти за користування кредитом 2100 грн, які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.3.2 Договору). Стандартна (базова) процента ставка за користування кредитом становить 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.3.3.Договору). Пунктом 1.4. Договору встановлено, що тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п. 3.4., 3.5., 3.6. цього Договору. Кредит надається строком на 14 днів (п. 2.1. Договору). Пунктами 3.4.-3.8. Договору визначено, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" сукупна вартість кредиту для Позичальника (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього Договору за умови дотримання Позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього Договору, становить 9100 грн, або 130 % від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 2100 грн, або 30% від суми кредиту. Згідно п. 9.1. Договору він є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронним засобом у візуальну форму. На підтвердження отримання відповідачем кредиту позивачем надано лист повідомлення від ТОВ "ТАС Лінк" про зарахування на картку № [NUMBER] грошових коштів у розмірі 7000,00 грн (а.с. 12). Крім того, на виконання ухвали суду АТ "Ощадбанк" 16.03.2026 направило на адресу суду листа від 11.03.2026 року № 46/12-11/34797/2026 БТ та виписку про рух грошових коштів, згідно з яким на ім`я [PERSON] в банку емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №3275203861-408800 від 26.07.2021 станом на дату подання позову заборгованість відповідача складає 11872,33 грн з яких: 4371,00 грн - заборгованість за кредитом; 7501,33 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавіто-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до умов договору № 3275203861-408800 від 26.07.2021 строк кредитування становить 14 днів, отже дата повернення кредиту 08.08.2021, що також відображено у графіку розрахунків, що є Додатком №1 до договору. Пунктом 3.6. кредитного договору, з яким позичальник був попередньо ознайомлений та погодився, встановлено, що сторони погодили факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення початкового періоду користування кредитом, що є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на умовах, визначених п. 3.7. та п. 3.8. Пунктом 3.7. Договору передбачено, що зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення Лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення Лояльного періоду. Згідно з п. 3.8 Договору з наступного дня після закінчення лояльного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 730% річних, що становить 2,0% в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Водночас, відповідно до п. 2.2. Договору сторони погодили, що встановлений в п. 2.1. Договору строк Лояльного періоду може бути продовжений позичальником шляхом оплати ним протягом Лояльного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом. Згідно п. 2.1 Договору та паспорту кредиту сторони погодили, що кредит надається строком на 14 днів, початком якого є дата підписання, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок кредитодавця. Пунктом 2.3 Договору передбачено, що позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом до закінчення строку, визначеного п. 2.1. цього Договору. Отже, відповідач мала повернути кредит не пізніше 08.08.2021 року. Крім того, відповідачем було сплачено кошти у розмірі 718,00 грн 14.08.2021 року, 4583,00 грн 16.08.2021 року, 950,00 грн 20.08.2021 року, тобто, сплата коштів відбулася після закінчення лояльного строку кредитування, що не свідчить про продовження строку кредитування. Кредитор має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Таким чином, позивачем не надано доказів продовження позичальником Лояльного періоду та сплати позичальником нарахованих відсотків, а отже відсотки, нараховані позивачем за користуванням кредитом за межами строку дії кредиту, передбаченого договором, у сумі 5541,33 грн за період з 09.08.2021 по 06.11.2021 (за продовжений строк користування позикою) за ставкою 2,2% на день, не підлягають до стягнення, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині у зв`язку з їх необгрунтованістю. Судом встановлено, що договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту укладено сторонами та відповідач отримала кошти, якими користувалася, однак в добровільному порядку не повернула, загальна вартість кредиту становить 8960,00 грн (7000,00 грн тіло кредиту та 1960,00 грн відсотки за період з 26.07.2021 по 08.08.2021 (Лояльний період) за ставкою 2,00% на день), а відповідачем було сплачено кошти у розмірі 718,00 грн 14.08.2021 року, 4583,00 грн 16.08.2021 року, 950,00 грн 20.08.2021 року на загальну суму 6251,00 грн, а тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та наявність правових підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 2709,00 грн (8960,00 грн - 6251,00 грн = 2709,00 грн). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 2709,00 гривень, що становить 22,82% (2709,00 / 11872,33 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 607,56 гривень (2662,40 / 100 х 22,82). Що стосується судових витрат на правову допомогу у розмірі 10000 гривень, суд зазначає наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). На підтвердження витрат на правничу правову допомогу позивачем надано: договір про надання правничої (правової) допомоги від 12 лютого 2025 року; акт №1 приймання-передачі правової допомоги до договору про надання правової допомоги від 12 лютого 2025 року, додаток до договору про надання правової допомоги від 12 лютого 2025 року від 10 жовтня 2025 року. Пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На думку суду, понесені ТОВ "Кошельок" витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. є неспівмірними ціні позову, складності вирішеного судом питання та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг). З огляду на викладене, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню на суму 3000 грн. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial