Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

02 березня 2026 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», приватного нотаріуса Татарінцевої Є.А. про скасування рішення щодо припинення обтяження від 25 березня 2016 року, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Пермус», [PERSON] , Міністерство юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «ВТБ Банк», залишено без розгляду. 09 березня 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Поліс», інтереси якого представляє адвокат Тута І.В., звернулось до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання судових витрат, а саме про стягнення з [PERSON] витрат на правничу допомогу в розмірі 67 000 грн. Представник зазначила, що витрати відповідача на правничу допомогу зумовлені необґрунтованими діями позивачки, яка ініціювала справу за відсутності в неї процесуального інтересу до судового розгляду справи, а також загалом за відсутності порушеного права. Зокрема, з моменту поновлення провадження у справі (12 травня 2025 року) позивачка не з`явилася на жодне судове засідання, які були призначені на 24 липня 2025 року, 09 вересня 2025 року, 06 листопада 2025 року, 16 грудня 2025 року, 21 січня 2025 року, 02 березня 2026 року, хоча була належним чином повідомлена про дату та час судового розгляду. Водночас, відповідач вимушений був забезпечувати явку свого представника на судові засідання, які відкладалися виключно через неявку позивачки. Крім того, оскаржуване позивачем рішення приватного нотаріуса Татаринцевої Є.А. про припинення арешту на нежитлове приміщення жодним чином не порушує прав (інтересів) позивачки. [PERSON] не належить та ніколи не належало ні право власності, ні жодна зі складових права власності (володіння, користування, розпорядження) на нежитлове приміщення. Право власності на нежитлове приміщення належало ТОВ «Пермус» (іпотекодавець). В правовідносинах з ТОВ «ФК «Поліс» позивачка є поручителем позичальника ( [PERSON] ), на якого покладається обов`язок виконання перед ТОВ «ФК «Поліс» зобов`язання за кредитним договором у разі його порушення зі сторони позичальника. Вказане свідчить про те, що рішення приватного нотаріуса Татаринцевої Є.А. про припинення арешту на нежитлове приміщення не збільшує спектр обов`язків позивачки, не зменшує її права у зобов`язанні та не позбавляє позивачку можливості законної реалізації її прав та обов`язків, а лише вирішує питання припинення обтяження на нежитлове приміщення, право власності на яке належить іншій особі ТОВ «Пермус». В судовому засіданні, яке відбулося 02 березня 2026 року, було постановлено ухвалу про залишення позову без розгляду, тобто відповідач лише 02 березня 2026 року дізнався про те, що має право на стягнення витрат на правничу допомогу в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України. У зв`язку із вказаним, дана заява була подана протягом 5 днів з моменту винесення ухвали суду про залишення позову без розгляду. Відповідачем надані документи на підтвердження витрат на правничу допомогу (т. 8 а.с. 218-220). Представник відповідача адвокат Тута І.В. в судовому засіданні заяву підтримала з викладених у ній підстав, просила стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 67 000,00 грн. Інші учасники в судове засідання не з`явилися. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. В провадженні суду з 28 березня 2019 року перебувала цивільна справа № 541/676/19 за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Поліс», приватного нотаріуса Татарінцевої Є.А. про скасування рішення щодо припинення обтяження від 25 березня 2016 року, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ТОВ «Пермус», [PERSON] , Міністерство юстиції України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ПАТ «ВТБ Банк». Ухвалою суду від 02 березня 2026 року вказаний позов залишено без розгляду відповідно до ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позивачка в судові засідання, призначені на 16 грудня 2025 року, 21 січня 2026 року, 02 березня 2026 року, будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилася (т. 8 а.с. 209-210). Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 09 березня 2026 року ТОВ «ФК «Поліс» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] витрат на правничу допомогу, які товариство понесло, надало докази, якими підтверджуються зазначені витрати (а.с. 221-224). Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. П. 9 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону). Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Водночас, згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). У розумінні положень ч. 5 ст. 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання, на її думку, вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Встановлено, що [PERSON] не зверталася до суду із заявою про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до договору про надання правової допомоги № 10/03/2025 від 10 березня 2025 року, додаткової угоди № 3 до договору про надання правової допомоги № 10/03/2025 від 10 березня 2025 року, акта приймання-передачі послуг (правової допомоги) № 3 від 02 березня 2026 року витрати на правничу допомогу, понесені відповідачем, становлять 67 000 грн. За таких обставин суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] витрат на правничу допомогу в сумі 67 000 грн 00 коп.

Outcome: approved