Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

30.01.2026 представник позивача ТОВ «Він Фінанс» Романенко М.Е. звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом. Просить суд стягнути на користь ТОВ «Він Фінанс» з [PERSON] , [PERSON] збитки в якості відповідальність за несвоєчасне виконання рішення суду у справі № 2-5610/2009 у розмірі 52631,61 грн. та судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.05.2009 Центральний районний суд м. Миколаєва ухвалив рішення по справі № 2-5610/2009, за яким вирішено стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором № 03/1/215/07-AKLN від 27.06.2007 у розмірі 170559,40 грн. З моменту набрання рішенням законної сили вчинялись дії щодо примусового виконання рішення, але воно так і не було виконане в розумінні чинного законодавства. Таким чином, рішення, яке виніс Центральний районний суд м. Миколаєва не виконувалось відповідачем у період з 23.02.2019 до 23.02.2022. Кредитний договір № 03/1/215/07-AKLN від 27.06.2007 було укладено між АКБ «УкрСиббанк» та [PERSON] . В подальшому, право вимоги первісним кредитором було відступлено до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», який відступив своє право вимоги до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на підставі укладеного договору купівлі-продажу права вимоги № 1405/К від 17.05.2019. Даний факт також підтверджено в судовому порядку - 04.11.2025 Центральний районний суд м. Миколаєва постановив ухвалу по справі 2-2-5610/09, якою, серед іншого, підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором №03/1/215/07-AKLN від 27.06.2007 до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Відповідно до укладених договорів станом на дату звернення до суду, право вимоги за кредитним договором №03/1/215/07-AKLN від 27.06.2007 належить ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ЄДРПОУ 38750239) протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38750239). В позові зазначено, що право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Рішення суду не виконувалось відповідачем у період з 23.02.2019 до 23.02.2022, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням і право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Інфляційні втрати нараховано з березня 2019 по лютий 2022 в сумі 37295,28 грн. Три відсотки річних нараховано з березня 2019 по лютий 2022 в сумі 15336,33 грн. Щодо строку позовної давності вказано критерії корона вірусної хвороби та військового часу, а тому положення про застосування позовної давності є передчасними. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.02.2026 матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказане провадження 10.03.2026 передано у провадження судді Лагоди А.А. Ухвалою суду від 11.03.2026 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просить про розгляд справи за його відсутності, крім того відсутні заперечення проти заочного розгляду справи. Відповідачі в призначене судове засідання не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлено належними чином, про причини неявки суду не повідомлено, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надано. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.05.2009 по справі № 2-5610/2009 частково задоволено позовну заяву ВАТ «Кредитпромбанк» та стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 169694,40 грн. На підставі вказаного рішення Центральним районним судом м. Миколаєва 05.08.2009 видано виконавчий лист №ц2-5610/2009. 12.12.2011 року державним виконавцем Корабельного відділу ДВС ММУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 20.05.2013 між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівліпродажу прав вимоги, за яким ПАТ «Дельта Банк» набуло право грошової вимоги відносно боржників ПАТ «Кредитпромбанк» в тому числі до відповідача за кредитним договором №03/1/215/07-AKLN від 27.06.2007 (з ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.10.2018). На цій підставі ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.10.2018 замінено стягувача ВАТ «Кредитпромбанк» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-5610/2009 за кредитним договором №03/1/215/07-AKLN від 27.06.2007 на його правонаступника ПАТ «Дельта Банк». 04.11.2025 ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва заяву ТОВ «Він Фінанс», про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «Він Фінанс» у виконавчих листах №2-5610/2009 про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] , [PERSON] на користь ВАТ «Кредитпромбанк» заборгованість за кредитним договором №03/1/215/07-AKLN від 27.06.2007 у розмірі 169694,40 грн., а також по 865,00 грн. судових витрат з кожного. В описовій частині цієї ухвали зазначено, що 17.05.2019 було укладено договір купівлі-продажу права вимоги №1405/К між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в т.ч. і за кредитним договором №03/1/215/07-AKLN від 27.06.2007. 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Він Фінанс». Наказом №55-к від 25.07.2024 на виконання протоколу 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів Товариства, що підтверджується випискою з ЄДР №140801500422 від 26.07.2024. Інфляційні втрати позивач нараховує за період з 25.02.2019 23.02.2022 на суму боргу по рішенню суду 170559,40 грн. (169694,40 + 865), що складає 37295,28 грн. Три відсотки річних позивач нараховує за період з 25.02.2019 23.02.2022 на суму боргу по рішенню суду 170559,40 грн. (169694,40 + 865), що складає 15336,33 грн. Вказані суми позивач нараховує саме за невиконання рішення суду зазначеного вище за вказаний позивачем період. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 6 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) дійшла висновку, що системне тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча і існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, отже кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на захист в судовому (примусовому) порядку вимоги про нарахування 3% річних та інфляційних втрат. Разом з тим, в справі яка розглядається вимога ВАТ «Кредитпромбанк» про стягнення заборгованості за кредитом вже захищена у судовому (примусовому) порядку. Суд за результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП відносно боржників [PERSON] та [PERSON] встановив, що: по боржнику [PERSON] за № АСВП 39323222, дата відкриття 08.08.2013, стягувач ПАТ «Кредитпромбанк», стан в/п завершено; за № АСВП 57464538, дата відкриття 18.10.2018, стягувач ПАТ «Дельта Банк», стан в/п завершено; за № АСВП 59780279, дата відкриття 12.08.2019, стягувач ТОВ «Вердикт Капітал», стан в/п завершено; за № АСВП 79832853, дата відкриття 16.12.2025, стягувач ТОВ «Вердикт Капітал», стан в/п відкрито; по боржнику [PERSON] за № АСВП 30263005, дата відкриття 12.12.2011, стягувач ПАТ «Дельта Банк», стан в/п примусове виконання; за № АСВП 56248329, дата відкриття 23.04.2018, стягувач АТ «КБ«ПриватБанк», стан в/п відкрито; за № АСВП 65063837, дата відкриття 07.04.2021, стягувач ТОВ «Вердикт Капітал», стан в/п завершено. Отже, в заявлений період з 23.02.2019 позивач не набув права вимоги до відповідачів за кредитним договором №03/1/215/07-AKLN від 27.06.2007, це відбулось 17.05.2019. За даними АСВП позивач не значиться як стягувач відносно боржників [PERSON] та [PERSON] щодо виконавчих проваджень які перебувають/перебували на виконанні. До того ж, ТОВ «Він Фінанс» набуло статус стягувача на підставі рішення суду від 27.05.2009 у виконавчих листах №2-5610/2009 на підставі ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.11.2025, а заявлено період боргу по рішенню суду з 25.02.2019 23.02.2022. Правовою підставою в позові позивач вказує ст.ст.11, 509, 599, 610, 612, 625 ЦК України проте не підтверджує і не зазначає докази існування боргу у відповідачів за період 25.02.2019 23.02.2022 за рішенням суду від 27.05.2009 у справі №2-5610/2009. Позивач не вказує про солідарний порядок стягнення заявленого боргу в позові попри зазначення про такий порядок. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України). За змістом ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті обставин цієї справи, суд виходить з наступного. Як на підставу позовних вимог, позивач посилається на те, що позивач отримавши право вимоги по договору №03/1/215/07-AKLN від 27.06.2007 на підставі рішення суду від 27.05.2009 має правові підстави нараховувати відповідачам за період з 23.03.2019 23.02.2022 інфляцію та 3% річних на суму боргу по рішенню суду. Проте суд приходить, на підставі зазначених вище обставин, про відсутність належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність заявлених вимог, а тому в позові слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed