Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

У лютому 2026 року адвокат Стельникович С.А. в інтересах [PERSON] звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення половини вартості понесених витрат на навчання повнолітньої доньки. В обґрунтування позову вказує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 17.10.2022 року. У шлюбі народилось двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час старша донька сторін навчається у Таврійському національному університеті імені В.І.Вернадського на платній основі. Вказує, що вартість навчання за один рік складає 41 900 грн. Зауважив, що позивачка самостійно оплатила вартість за перший навчальний рік доньки, в той час як відповідач добровільно відмовляється допомагати в оплаті навчання. Просить стягнути з відповідача половину вартості навчального року в сумі 20 950 грн. та понесені судові витрати. 23.02.2026 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 09.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив відповідача [PERSON] , в якому останній заперечив щодо позовних вимог та вказав, що позивачем було одноосібно прийнято рішення про вступ доньки до ВНЗ, будь яких звернень щодо оплати за навчання він не отримував, просив врахувати його матеріальне становище та відсутність можливостіздійснювати таку оплату. У судове засідання позивачка не з`явилась, представник подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити та стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши та дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини. Згідно матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Згідно довідки Таврійського національного університету імені В.І.Вернадського № 728 від 24.11.2025 року, [PERSON] є студенткою 1 курсу денної форми навчання, навчально-наукового інституту філології та журналістики, спеціальності В11 Філологія, освітня програма: Філологія. Англійська мова і література та переклад, німецька мова, освітній рівень: бакалавр, контракт. Закінчує навчання у червні 2029 року. Як убачається з Договору № 14-43/Д про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців в Таврійському національному університеті імені В.І.Вернадського від 26.08.2025 року, загальна вартість платної освітньої послуги за розрахунковий строк виконання освітньої програми для Здобувача освіти весь строк навчання становить 167 600 грн. (41 900 грн. за один рік навчання). У матеріалах справи наявні дві квитанції позивача, відповідно до яких остання здійснила на рахунок ВНЗ оплату за навчання доньки в сумі 41 900 грн. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ст.ст. 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні. Обгрунтовуючи позовні вимоги, сторона позивача зазначає, що додаткові витрати на доньку зумовлені її навчанням у Таврійському національному університеті імені В.І.Вернадського на контрактній формі навчання. Натомість навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 569/6838/15-ц, провадження № 61-22092св18, від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16-ц, провадження № 61-16115св19, від 16 жовтня 2019 року у справі № 219/1766/18, провадження № 61-12362св19, від 08 травня 2023 року у справі № 756/9882/19, провадження № 61-2065св23. Крім того суд звертає увагу на те, що на цей час донька сторін, досягла повноліття. При цьому стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину діючим законодавством взагалі не передбачено. Ураховуючи вказані обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. За змістомч.1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed