Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

У провадженні Приморського районного суду міста Одеси перебувала на розгляді цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту №8952122 від 20.04.2025 року. Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 23.12.2025 року вказана справа передана до Березівського районного суду Одеської області за територіальною підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026 року дану цивільну справу передано судді Римар І.А. Суд також вважає заначити, що у зв`язку з надмірним навантаженням справами, яке виходить за межі фізичної можливості розгляду кожної справи у розумні строки, оскільки у Березівському районному суді Одеської області наразі працює 2 (два) судді (за штатом 4 (чотири)), та які є водночас слідчими суддями, постійним відключенням електроенергії та повітряними тривогами на території Одеської області, тому суд позбавлений можливості проводити розгляд справи в розумні строки визначені ЦПК України. Ухвалою суду від 16.01.2026 року справу прийнято до свого провадження, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що 20.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №8952122 згідно умов якого відповідач отримав 10000.00 грн., строком на 360 днів, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0.95 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого кредиту, у разі порушення строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 500.00 грн. 16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №16/09/25, згідно умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі і за кредитним договором №8952122, що укладений між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов договору. Взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконала, тобто не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість у розмірі 23645.00 грн. Заборгованість складається з наступного: 10000.00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; заборгованість за нарахованими процентами 8645 грн.; 0.00 грн. сума заборгованості за комісією; 5000.00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0.00 сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні позовної заяви до суду судові витрати в розмірі 2422 грн. 40 коп. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4500.00 грн. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 04.05.2025 року. У судове засідання 26.03.2026 року представник позивача не з`явився, однак 20.01.2026 року на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.61). Відповідач, будучи належним чином повідомленою, про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання 26.03.2026 року не з`явилась, однак, 03.02.2026 року на адресу суду надіслала відзив на позовну заяву, у якому вказала, що позовні вимоги визнає частково, а саме в частині факту укладення кредитного договору, щодо розміру заявленої до стягнення заборгованості вимогу не визнає. [PERSON] зазначила, що фактично отримала кредитні кошти у сумі 10000.00 грн., у межах виконання договору здійснила платежі на загальну суму 10275.00 грн. Проценти за понад строкове користування кредитом, мають штрафний характер, є неспівмірним порушення зобов`язання, фактично тіло кредиту погашено. Розрахунок штрафних санкцій та надмірних процентів суперечить принципам справедливості та розумності. Вимога позивача щодо стягнення неустойки за період дії воєнного стану є незаконною, безпідставною. У зв`язку з вказаним відповідач просить відмовити у задоволенні позову у частині стягнення процентів, комісій, штрафних санкцій та зменшити розмір заборгованості (а.с.64-67). 06.02.2026 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, вказала, що уклавши договір відповідач отримала від кредитодавця та ознайомилась з детальним описом орієнтованої загальної вартості кредиту з урахування процентної ставки. Нарахування комісії за надання кредиту є правомірним та таким, що повністю відповідає умовам укладеного кредитного договору. Доказів на підтвердження або спростування позовних вимог позивача до відзиву не долучено, відзив ґрунтується на припущеннях та зводиться до незгоди з доказами позивача та їх оцінки, просить задовольнити вимоги у повному обсязі (а.с.69-70). Також, 06.02.2026 року від представника позивача до суду надійшла заява про зменшення позовних вимог, просив прийняти заяву про зменшення позовних вимог до розгляду та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" заборгованість за Договором кредиту №8952122 в розмірі 18645.00 грн., з яких:10000.00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8645.00 грн. сума заборгованості за процентами; 0.00 грн. сума заборгованості за комісією; 0.00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0.00 сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування, також просила стягнути судовий збір у розмірі 2422.40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500.00 грн. (а.с.74-75). Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та неявкою відповідача у судове засідання, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами. Врахувавши думку представника позивача, викладену ним в його заяві, відзив на позов відповідача, відповідь на відзив та заяву про зменшення позовних вимог представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №8952122 згідно умов якого відповідач отримав 10000.00 грн., строком на 360 днів, з фіксованою процентною ставкою у розмірі 0.95%, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17.25% від суми наданого кредиту, у разі порушення строків повернення кредиту нараховується неустойка в розмірі 500.00 грн. (а.с.21-28). 16.09.2025 року між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №16/09/25, згідно умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі і за кредитним договором №8952122, що укладений між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем (а.с.32-35). Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі ЦК України): «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП», свої зобов`язання виконало в повному обсязі, а саме надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконувала. У відповідності до статті 526 ЦК України: «Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу». Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: «Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів…». Таким чином, утворилася заборгованість у розмірі 23645.00 грн. При цьому, суд враховує подану представником позивача заяву про зменшення позовних вимог від 06.02.2026 року про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 18645 грн. 00 коп. Заборгованість складається з наступного: 10000.00 грн. заборгованість за основною сумою боргу; заборгованість за нарахованими процентами 8645 грн.; 0.00 грн. сума заборгованості за комісією; 0.00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою; 0.00 сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Факт наявності заборгованості підтверджуються кредитним договором від 04.10.2021 року та розрахунком заборгованості за кредитним договором. Щодо вимоги про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, суд зазначає наступне. Проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. За змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, у постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Отже, боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування процентів за "користування кредитом". Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за "користування кредитом" можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. [PERSON] добровільно погодилася з розміром процентів за договором, уклавши кредитний договір, на момент укладання та часткового погашення кредиту не вважала їх несправедливими, розуміла розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, ту обставину, що фактично отримані та використані відповідачем кошти за кредитним договором у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" заборгованості за кредитним договором у розмірі 18645 грн. 00 коп. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн. 00 коп., суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас, за змістом ч. 4 ст.137 ЦПК, України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня2020 року у справі № 904/4507/18). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня2014 року). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial