Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що між ним позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] 14.08.2023 року був укладений шлюб у м. Вімперк, Чеська Республіка. Від даного шлюбу сторони не мають дітей. Також вказує, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам, оскільки останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться, тому просив суд шлюб розірвати, не надаючи терміну на примирення. Ухвалою судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Скляренко В.М. від 26.02.2026 року відкрито провадження по справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. При цьому, суд враховує, що у п. 1 прохальної частини позовної заяви, позивач просив проводити розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідачка [PERSON] також не з`явилася, однак, 26.02.2026 року та 24.03.2026 року подала до суду заяви, в яких просила проводити розгляд справи без її участі та вказала, що позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу погоджується. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст. 110 СК, один з подружжя має право пред`явити до суду позов про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 14.08.2023 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у [ADDRESS] , про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу відділу РАЦС Вімперк район Прахатіце в томі 4 за 2023 рік на сторінці/аркуші 7 під порядковим номером 23 зроблений відповідний запис. Зазначене вбачається з відповідного свідоцтва про шлюб [NUMBER] , яке містить наліпку сер. №KUJCK 76591/2025/124 від 25.06.2025р та гербову печатку міського уряду міста Вімперк, а також апостиль, підтверджений 27.06.2025р. Міністерством Закордонних Справ Чеської Республіки за №5747/2025-А /а.с. 4, 5, 6, 7/. Від даного шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. На даний час подружні відносини між сторонами не підтримуються, шлюб носить формальний характер. Спільне господарство не ведеться. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] позовні вимоги позивача [PERSON] про розірвання шлюбу визнала та не заперечує проти їх задоволення, про що подала відповідні заяви від 26.02.2026 року та 24.03.2026 року, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] , оскільки таке рішення відповідатиме інтересам сторін. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовом до суду в сумі 1 331 грн. 20 коп. /а.с. 1/. Натомість, враховуючи що позивач, у позовній заяві, не просив понесені ним судові витрати покладати на відповідача, то, на підставі ст. 13 ЦПК України, суд не розглядає питання про розподіл таких судових витрат.

Outcome: approved