Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

[PERSON] , засобами поштового зв`язку, 18 серпня 2025 року звернулася до суду з позовом до відповідачів Покровської міської військової адміністрації Покровського району донецької області, Комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка», третя особа: Покровський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про припинення стягнення аліментів на дитину. 03 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» [PERSON] звернулася до суду з позовом (в новій редакції) до відповідача Комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка», третя особа: Покровський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про припинення стягнення аліментів на дитину. В позовній заяві позивач посилався на те, що на підставі рішенням суд відібрано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] від її батьків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , також з позивача стягуються аліменти на утримання її малолітньої дитини. Малолітню [PERSON] , [INFO] , передано органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради для подальшого влаштування. У подальшому дитина була влаштована до Комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка». Зазначене рішення суду знаходиться на примусовому виконанні у відповідному відділі виконавчої служби. Рішенням Покровського (Красноармійського) міського суду Донецької області від 28.02.2022 року у справі № 235/267/22 позовні вимоги [PERSON] до Органу опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області про повернення дитини задовольнити повністю. Передано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] , [INFO] . 07.06. 2022 року дитина [PERSON] вибула з КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка» до сім`ї матері [PERSON] , відповідно до рішення Покровського (Красноармійського) міського суду Донецької області від 28.02.2022 року у справі №235/267/22. Отже, з 07 червня 2022 року і по сьогоднішній день дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні, тому змушена звернутися до суду з цим позовом. Враховуючи наведене позивач просив суд припинити з 07 червня 2022 року стягнення з [PERSON] , [INFO] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 березня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття, які стягувалися на підставі рішення Покровського (Красноармійського) міського суду Донецької області від 28.07.2020 року у справі № 235/2145/20. Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 04 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача в своїй заяві просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та/або його представник в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, у своїй заяві до суду просив розглядати справу без його участі, рішення щодо позовних вимог залишено на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку змісту заперечень відносно позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебувають, є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Також встановлено, що рішення рішенням Покровського (Красноармійського) міського суду Донецької області від 28 липня 2020 року відібрано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від її батьків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти з кожного на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 березня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття. Малолітню [PERSON] , [INFO] , передати органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради для подальшого влаштування. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. з кожного. У подальшому дитина була влаштована до Комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка». 22 вересня 2020 року Покровським відділом державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за заявою Комунального некомерційного підприємства «Краматорський будинок дитини «Антошка» відкрито виконавче провадження №63078333 про стягнення аліментів та наразі перебуває на виконанні. Судом також встановлено, що рішенням Покровського (Красноармійського) міського суду Донецької області від 28 лютого 2022 року у справі № 235/267/22 позовні вимоги [PERSON] до Органу опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області про повернення дитини задовольнити повністю. Передано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , матері [PERSON] , [INFO] . 07 червня 2022 року дитина [PERSON] вибула з КНП «Краматорський будинок дитини «Антошка» до сім`ї матері [PERSON] , відповідно до рішення Покровського (Красноармійського) міського суду Донецької області від 28.02.2022 року у справі №235/267/22, що не заперечувалося сторонами. За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Наразі позивач з дитиною проживає за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідками від 22.10.2024 № 7715-5003499390 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] та [PERSON] , а також довідкою виконавчого комітету Острицької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 24.07.2025 № 1158 відповідно до якої [PERSON] , з 22.10.2024 по даний час проживає разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] , у [ADDRESS] . Тобто, з 07 червня 2022 року і по сьогоднішній день дитина [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні. В свою чергу, на користь відповідача продовжується стягнення з позивача аліментів на дитину. У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зазначена норма не визначає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому ними можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів дитини змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 СК України може бути підставою для припинення сплати аліментів. Рішення про припинення стягнення аліментів повинно також відповідати найкращим інтересам дитини, оскільки таке рішення не звільняє від обов`язку батька - платника аліментів утримувати дитину. Наявність рішення про стягнення аліментів не є перешкодою для вирішення спору про припинення такого стягнення і стягнення аліментів на користь іншого з батьків, бо саме у зміні обставин, які існували на момент ухвалення першого рішення, полягає новий спір. Таке припинення стягнення аліментів можливе тоді, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому разі відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Висновки щодо застосування вказаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17, від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21, від 3 лютого 2021 року у справі № 520/21069/18 від 28 вересня 2022 року у справі № 686/18140/21. Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з ним не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду. Тому, вимога про припинення стягнення з 07 червня 2022 року стягнення з [PERSON] , [INFO] аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 березня 2020 року, до досягнення дитиною повноліття, які стягувалися на підставі рішення Покровського (Красноармійського) міського суду Донецької області від 28.07.2020 року у справі № 235/2145/20, є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки судом встановлені обставини, а саме те, що на даний час малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачем, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення (припинення) від примусового стягнення з позивача аліментів. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що відповідач в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню. Не може суд прийняти до уваги можливі заперечення відповідача з позовними вимогами, оскільки вони спростовується вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджені. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, також якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved