Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту рішення - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 29296 грн. 00 коп.. Позов обгрунтовується тим, що 30 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (далі по тексту рішення - ТОВ «1 БАНК»), як первісним кредитором, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, був укладений договір кредитної лінії №8263885, за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики, а також комісію за надання кредиту. Зазначений кредитний договір був укладений у вигляді електронного документа з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи позикодавця шляхом використання відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а також заміну в порядку укладення договору факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року сторони кредитора у кредитному договорі з ТОВ «1 БАНК» на ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач прохав стягнути із відповідача на його користь заборгованість за основною сумою боргу 8000 грн. 00 коп., заборгованість за процентами - 4636 грн. 00 коп., заборгованість за комісією за надання кредиту в сумі 660,00 грн. та неустойку в сумі 16000,00 грн., а всього 29296 грн. 00 коп.. З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі понесені судові витрати, в тому числі і сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 3028,00 грн.. Відповідач по справі [PERSON] відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подала. ІІ. Заяви та клопотання. Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» згідно письмових клопотань, викладених в прохальній частині позовної заяви, прохав розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.5). Згідно письмового клопотання представник позивача прохав суд витребувати від АТ «Універсал Банк» інформацію про належність відповідачу [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] та виписку по вказаному рахунку за період з 30 січня 2025 року по 04 лютого 2025 року (а.с.4 зворот). Заяв та клопотань від відповідача по справі [PERSON] в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за її відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 19 січня 2026 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.43-44). Ухвалою суду від 23 лютого 2026 року клопотання представника позивача про витребування письмових доказів задоволено частково та витребувано від АТ «Універсал Банк» виписку про рух коштів по рахунку № [NUMBER] , який був відкритий для обслуговування банківської картки відповідача [PERSON] за період з 30 січня по 04 лютого 2025 року включно. В задоволенні клопотання в іншій частині - відмовлено (а.с.58). В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзиву на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 27 березня 2026 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 30 січня 2025 року між ТОВ «1 БАНК», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір кредитної лінії (надійний) №8263885 (далі - Договір, кредитний договір), який згідно положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця, шляхом підписання Договору відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора 467308, надісланого їй кредитодавцем електронним повідомленням (пункти 5, 11 «Юридичні адреси та реквізити сторін» Договору) (а.с.6-13). Згідно з пунктами 2.1, 2.2.1 укладеного Договору «1 БАНК» зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти в сумі 8000,00 грн. на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми кредиту, та комісію за надання кредиту. За змістом пунктів 2.2.2, 2.2.3, 2.2.8, 6.1 Договору: строк кредитування (строк договору) складає 360 днів; розмір першого обов`язкового платежу - 366,00 грн.; процентна ставка (базова в день), яка є фіксованою, становить 0,95% в день; датою повернення позики (останній день) є 24 січня 2026 року; комісія за надання кредиту - 17,25% від суми наданого кредиту , що складає 1380,00 грн.; неустойка - 400,00 в день; проценти нараховуються за кожен день користування кредитом та підлягають періодично сплаті кожні 30 календарних днів з дати надання кредиту. Крім того, сторонами Договору також було погоджено, що якщо позичальником не сплачено/сплачено не в повному обсязі перший обов`язковий платіж (платежі), за договором нараховується неустойка у розмірі, визначеному п.2.2 Договору, починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого/сплаченого не в повному обсязі першого обов`язкового платежу (платежів) та неустойки (пункт 9.6). 30 січня 2025 року ТОВ «1 БАНК» на виконання умов кредитного було здійснено переказ грошових коштів в сумі 8000 грн. 00 коп. на картковий рахунок відповідача, спеціальним платіжним засобом до якого є картка за № [NUMBER] , що відповідає сумі кредиту та номеру її карткового рахунку, зазначених в пунктах 2.2.1, 11 Договору, та підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача [PERSON] , наданою АТ «Універсал Банк» (а.с.76, 77). 27 березня 2025 року між ТОВ «1 БАНК» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу №27/03/25, за яким клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за відповідний реєстр за плату у передбачений цим договором спосіб. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (пункти 1.1, 1.2 договору факторингу) (а.с.19-21). Додатковою угодою №7 від 26 червня 2025 року до вказаного договору факторингу його сторонами узгоджена загальна сума прав вимоги, що відступаються фактору згідно Реєстру боржників №7 від 26 червня 2025 року (а.с.21). Судом встановлено, що Акт прийому-передачі Реєстру боржників №7 за договором факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року був підписаний сторонами цього договору 26 червня 2025 року (а.с.22). Як вбачається із витягу з Реєстру боржників №7 від 26 червня 2025 року до договору факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року, ТОВ «1 БАНК» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржника [PERSON] за договором №8263885 від 30 січня 2025 року на суму заборгованості 29296,00 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу складає 8000,00 грн., заборгованість за процентами - 4636,00 грн., заборгованість за комісією за надання кредиту - 660,00 грн. та неустойка -16000,00 грн. (а.с.24). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договоромвід 30 січня 2025 року, наданого позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», загальна сума заборгованості відповідача за період з 30 січня 2025 року по 30 квітня 2025 року складає: за тілом кредиту - 8000,00 грн., за нарахованими процентами - 4636,00 грн., за комісією за надання кредиту - 660,00 грн. та неустойкою - 16000,00 грн.. Здійснена відповідачем оплата 28 лютого 2025 року за кредитним договором становить 3000,00 грн. (погашення процентів на суму 2280,00 грн. та комісії на суму 720,00 грн.) (а.с.14-15). Під час судового розгляду справи відповідачем з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення нею 30 січня 2025 року кредитного договору та отримання за ним грошових коштів у зазначеному вище розмірі. Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі відповідачем під час судового розгляду також надано не було. Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості за кредитом раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні. V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що договір кредитної лінії №8263885 від 30 січня 2025 року був підписаний відповідачем по справі після її ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитодавця ТОВ «1 БАНК» за допомогою одноразового ідентифікатора 467308, надісланого йому електронним повідомленням ТОВ «1 БАНК», що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт кредитодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання нею одноразового ідентифікатора у виді електронного повідомлення, укладення кредитного договору було б технічно неможливим. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19. Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо здійснення саме відповідачем електронного підпису договору кредитної лінії №8263885 за допомогою одноразового ідентифікатора 467308 суду надано не було. Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» н, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення кредитного договору) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, з урахуванням викладеного, включення позивачем до суми заборгованості відповідача за кредитним договором заборгованості по комісії за надання кредиту - 660 грн. 00 коп. (з урахуванням здійсненої відповідачем проплати в сумі 720,00 грн.), нарахування якої кредитодавцем відповідає положенням ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», є правомірним. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором кредитної лінії №8263885 від 30 січня 2025 року, вбачається, що станом на 30 квітня 2025 року сума заборгованості за тілом кредиту складає 8000,00 грн., а заборгованість за процентами - 4636,00 грн.. Наданий позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] відповідає умовам Договору щодо розміру та строку сплати відповідачем передбачених ним платежів, в тому числі нарахування процентів в межах строку кредиту (360 днів) до 24 квітня 2025 року за стандартною процентною ставкою в день 76,00 грн. (0,95% від 8000,00 грн.), що становить 6916,00 грн. (76,00 грн. х 91 день користування кредитом) та з урахуванням здійсненої відповідачем проплати в сумі 2280,00 грн., остаточна сума процентів складає 4636,00 грн.. (6916,00 грн. - 2280,00 грн.). При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання, приходить до висновку, що відповідачем по справі [PERSON] не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання нею зобовязань за кредитним договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності кредитного договору, укладеного між нею та первісним кредитором ТОВ «1 БАНК», а також договору факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025 року, укладеного між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними. Отже, набуття позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги заборгованості за договором кредитної лінії №8263885 від 30 січня 2025 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була. Судом також враховується, що у даній справі відповідачем дії фінансових установ щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та її розміру. На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобовязань за договором кредитної лінії №8263885 від 30 січня 2025 року щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом, комісії) у розмірах та строки, передбачені цим договором, та приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення із [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за: тілом кредиту в сумі 8000 грн. 00 коп., процентами за користування кредитом в сумі 4636 грн. 00 коп. та комісії за надання кредиту в сумі 660 грн. 00 коп., а всього в загальному розмірі 13296 грн. 00 коп.. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за неустойкою (так зазначено в позовній заяві) в розмірі 16000 грн. 00 коп. суд приходить до наступного висновку. На обгрунтування підстав стягнення з відповідача неустойки представник позивача посилається на положення ч.1 ст.625 ЦК України, згідно з якими боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За змістом пункту 9.6 Договору у разі якщо позичальником не сплачено/сплачено не в повному обсязі перший обов`язковий платіж (платежі), за договором нараховується неустойка у розмірі, визначеному п.2.2 Договору, починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого/сплаченого не в повному обсязі першого обов`язкового платежу (платежів) та неустойки. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором загальний розмір заборгованості за неустойкою в період з 01 березня 2025 року по 09 квітня 2025 року становить 16000 грн. 00 коп.. При цьому щоденний розмір неустойки складає 400,00 грн., що відповідає пункту 2.2. Договору. Разом з тим, відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Крім того, установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На час розгляду справи в суді положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними. Воєнний стан був введений в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, неодноразово був продовжений і діє на даний час. Зазначена обставина є загальновідомою та не потребує доказування (ч.3 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (ч.2 ст.4 ЦК України). Отже, ч.2 ст.4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Також Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23, від 12 лютого 2025 року №758/5318/23), згідно яких тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на викладене, враховуючи дату укладення сторонами по справі договору кредитної лінії №8263885 - 30 січня 2025 року, тобто під час дії в Україні воєнного стану, відповідач [PERSON] звільняється від сплати штрафу за даним договором, а нарахована заборгованість за неустойкою, що передбачена відповідним договором, підлягає списанню кредитодавцем. Отже, правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача заборгованості за неустойкою в сумі 16000 грн. 00 коп., як складової частини заборгованості за кредитним договором, відсутні, а тому позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в цій частині задоволенню не підлягає. VI. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. (а.с.1). З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача по справі [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «ФК «Європейська агенція повернення боргів» кошти по сплаті судового збору в розмірі 1374 грн. 26 коп. (3028 грн. 00 коп. (100%) - 1653 грн. 74 коп. (54,614965%), при цьому 54,614965% = 16000 грн.00 коп. (сума неустойки), у стягненні якої судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі. Натомість вказані представником позивача в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, крім судового збору, - витрати, пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в сумі 1514,00 грн. (0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, з огляду на ненадання позивачем належних письмових доказів на підтвердження понесення ним даних витрат у вказаному розмірі. Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed