Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 01 березня 2025 року між АТ «Акцент-Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № ABH0CT155101740833140054, згідно умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 60000 грн. строком на 23 місяці, зі сплатою процентів у розмірі 85.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн., з кінцевим терміном повернення кредиту до 28 лютого 2027 року включно. АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 05 серпня 2025 року утворилась заборгованість по кредиту в сумі 77330,56 грн., яка складається з наступного: -57923,46 грн. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту); -18487,36 грн. загальний залишок заборгованості за процентами; -919,74 грн. загальний залишок заборгованості за пенею. Тому представник позивача просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та судові витрати. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день розгляду справи сповіщена, про причину неявки не повідомила. Згідно усталеної практики ЄСПЛ, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, рішення від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). При цьому, Судам необхідно враховувати, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, за таких обставин суд вважає можливим розглянути позов за відсутності сторін, на підставі доказів, наданих у справі, постановивши заочне рішення, відповідно до ст.280 ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 01 березня 2025 року у відповідності до ст. 1054 ЦК України між АТ «Акцент-Банк» та відповідачкою було укладено кредитний договір № ABH0CT155101740833140054, згідно умов якого відповідачка отримала кредит в розмірі 60000 грн. строком на 23 місяці, зі сплатою процентів у розмірі 85.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн., з кінцевим терміном повернення кредиту до 28 лютого 2027 року включно. АТ «Акцент-Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, відповідно до умов Договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.ст. 526, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідачка порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Отримавши кредит, відповідачка [PERSON] всупереч вимогам ст.526 ЦК України свої зобов`язання по кредитному договору належним чином не виконала, в результаті чого станом на 05 серпня 2025 року утворилась заборгованість у сумі 77330,56 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) 57923,46 грн.; загального залишку заборгованості за процентами 18487,36 грн.; загального залишку заборгованості за пенею 919,74 грн. Відповідно до п. 11 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» та/або Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Відповідачка не виконала зобов`язання у строк, що є порушенням зобов`язання. Відповідно до ст.1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача вимагати повернення всієї суми кредиту, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України: судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. Тому, враховуючи повне задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 2422,40 грн. судового збору.

Outcome: approved