Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1. 30.12.2024 [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом до [PERSON] , у якому просила визнати [PERSON] та його неповнолітнього сина [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . 2. Позов мотивований тим, що позивач проживає та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , де також зареєстрований і проживає її син [PERSON] , тоді як відповідач [PERSON] , який також зареєстрований у вказаній квартирі, разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] , 2015 року народження, фактично у спірному житловому приміщенні не проживає, оскільки з 02.11.2011 добровільно залишив квартиру, забрав належні йому речі, вибув на інше постійне місце проживання, створив нову сім`ю, обов`язків щодо утримання житла не виконує та витрат на оплату житлово-комунальних послуг не несе, у зв`язку з чим позивач, посилаючись на тривалу відсутність відповідача та його сина за місцем реєстрації без поважних причин, звернулась до суду з даним позовом. ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН 3. 06.02.2025 ухвалою суду відкрито провадження у справі № 296/12052/24, яку вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження; залучено до розгляду справи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 4. 21.05.2025 представник відповідача [PERSON] - адвокат Рябчун О.Д. через підсистему «Електронний Суд» направила до суду додаткові пояснення у справі, в яких вказала, що відповідач був вселений у спірну квартиру на підставі ордера, квартира перебуває у державній власності, а його тимчасова відсутність за місцем реєстрації обумовлена проходженням військової служби за мобілізацією, у зв`язку з чим, відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», за ним зберігається право користування займаним житлом. Крім того, представник відповідача вказувала на неналежність позивача, у зв`язку з чим просила у задоволенні позову відмовити (а.с.7881). 5. 16.07.2025 ухвалою суду в задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Дмитрієвої Ж.А. про зупинення провадження у справі відмовлено та закрито підготовче провадження у цивільній справі № 296/12052/24. 6. Представник третьої особи Трохимчук О.М. подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі Органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради, та долучила висновок виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування щодо захисту житлових та майнових прав малолітнього [PERSON] (а.с.154, 157). 7. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково представник позивача повідомила, що відповідач виселився зі спірної квартири ще у 2011 році, а син відповідача був зареєстрований у 2024 році у спірній квартирі без відома позивача, ніколи там не проживав та є дитиною відповідача від іншого шлюбу. 8. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що спірна квартира надана відповідачу на підставі ордера, перебуває у державній власності, тимчасова відсутність відповідача зумовлена проходженням ним військової служби, а тому не є підставою для втрати права користування житлом; крім того, представник відповідача вказувала на недоведеність позовних вимог, неналежність позивача та необхідність участі у справі власника спірного житла, у зв`язку з чим просила у задоволенні позову відмовити. 9. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] повідомили, що у квартирі [ADDRESS] фактично проживає позивач разом із сином, тоді як відповідач у спірному житлі тривалий час не проживає; зокрема, свідок [PERSON] пояснив, що знає сім`ю [PERSON] приблизно з 2004 року, неодноразово бував у них вдома та йому відомо, що відповідач не проживає у квартирі з 20112012 років, оскільки залишив сім`ю та виїхав, при цьому дитина відповідача від іншого шлюбу у спірній квартирі ніколи не проживала; свідок [PERSON] , який є сусідом позивача, показав, що наразі у квартирі проживають позивач із сином [PERSON] , а відповідач давно з ними не проживає, інших дітей відповідача у квартирі він не бачив; свідок [PERSON] також підтвердила, що у спірній квартирі проживає позивач зі своїм сином, а відповідач вибув із житла після припинення сімейних відносин сторін орієнтовно у 20112012 роках, при цьому вона не бачила, щоб у квартирі проживала дитина відповідача від іншого шлюбу. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ 10. 24.04.2003 [PERSON] було надано право на зайняття жилого приміщення - квартири [ADDRESS] , жилою площею 19,6 кв. м, що складається з однієї кімнати, що підтверджується ордером на жиле приміщення № 01566 серії ЖОК, виданим 20.05.2003 виконавчим комітетом Житомирської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету від 24.04.2003 № 221 (а.с.130). 11. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 17.06.2003. Крім відповідача, за цією адресою зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 05.11.2024, що підтверджується листом Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 24.03.2025 № 10-10/1650/2025 (а.с.6162). 12. Місце проживання [PERSON] , [INFO] , з 06.04.2004 зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Крім позивача, за цією адресою зареєстровано місце проживання ще трьох осіб, у тому числі однієї неповнолітньої дитини, що підтверджується листом Управління ведення реєстру територіальної громади Житомирської міської ради від 18.11.2024 № 10-10/7991/2024 (а.с.19). 13. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у квартирі [ADDRESS] , однак за вказаною адресою не проживає, що підтверджується довідкою ОСББ «Інститутське» від 26.11.2024 № 18, виданою головою правління ОСББ «Інститутське» Сущенком О.В., та актом, затвердженим головою правління ОСББ «Інститутське» О.В. Сущенком, складеним комісією у складі заступника голови правління ОСББ «Інститутське» Макоти Р.С., секретаря правління ОСББ «Інститутське» Жигадло Ю.В. та члена правління ОСББ «Інститутське» Ярощинського В.Й., за результатами перевірки мешканців, зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , що засвідчено також підписами сусідів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від 22.11.2024 (а.с.910). 14. [PERSON] є військовослужбовцем, а його вислуга років станом на 24.10.2025 становить у календарному обчисленні 32 роки 10 місяців 11 днів, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] від 24.10.2025 № 08/1506, підписаною начальником відділу кадрів військової частини [NUMBER] [PERSON] (а.с.140). 15. 19.09.2024 між Обслуговуючим кооперативом «АРТ ВІЛЛЬ» та [PERSON] укладено персональний меморандумом асоційованого члена обслуговуючого кооперативу № АВ-06-09/00011 від 19.09.2024 про набуття права асоційованого члена кооперативу з метою подальшого набуття права власності на об`єкт нерухомості - квартиру за адресою: Україна, Одеська область, Овідіопольський район, Авангардівська селищна рада (а.с.1118). 16. 25.07.2025 [PERSON] уклав договір оренди квартири в м. Ізмаїл, відповідно до якого орендодавець [PERSON] передала, а орендар [PERSON] прийняв у тимчасове користування квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , строком з 25.07.2025 до 25.12.2025 (а.с.141143). 17. 19.11.2025 органом опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради вирішено затвердити висновок № 1646 щодо захисту житлових та майнових прав малолітнього [PERSON] , [INFO] , про затвердження висновку, що малолітній [PERSON] не може самостійно обирати місце свого проживання, а його не проживання у спірному жилому приміщенні не є безумовною підставою для позбавлення його права користування цим житлом (а.с.156157). ІV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 18. Частиною 1 статті 58 Житлового кодексу (далі ЖК) України встановлено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. 19. Статтею 61 ЖК України визначено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. 20. Статтею 64 ЖК України передбачено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. 21. Частиною другою статті 65 ЖК України встановлено, що особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. 22. За змістом частини першої статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. 23. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 24. Між сторонами виник спір з приводу визнання відповідача та сина відповідача такими, що втратили право користування житловим приміщенням внаслідок їх відсутності в житловому приміщенні понад встановлені строки. 25. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідно до статей 71, 72 Житлового кодексу України підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є встановлення факту її відсутності у спірному житлі понад визначений законом строк без поважних причин. 26. Разом з тим, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, саме [PERSON] був вселений у спірне житлове приміщення на підставі ордера на жиле приміщення, виданого виконавчим комітетом Житомирської міської ради, що є належною правовою підставою виникнення у нього права користування житлом. 27. При цьому, як вбачається з наданих до справи доказів та на що послідовно звертала увагу представник відповідача, спірна квартира перебуває у державній власності, а власником квартири [ADDRESS] є Державний комітет у справах охорони державного кордону України, правонаступником якого є Адміністрація Державної прикордонної служби України. За таких обставин правомочності щодо розпорядження спірним житлом та вирішення питання про припинення права користування ним належать відповідному органу державної влади як власнику такого майна. 28. Суд звертає увагу, що позивач не є власником спірного житла, не наділена повноваженнями щодо розпорядження ним та не довела наявності у неї самостійного речового чи зобов`язального права вимагати припинення права користування іншим користувачем державного житлового фонду, у зв`язку з чим обраний нею спосіб захисту не відповідає характеру спірних правовідносин. 29. Таким чином, суд доходить висновку про неналежність позивача як суб`єкта звернення до суду з даними вимогами, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. 30. Крім того, навіть оцінюючи спір по суті заявлених вимог, суд зазначає таке. 31. Відповідно до матеріалів справи, [PERSON] є військовослужбовцем, а його вислуга років станом на 24.10.2025 становить у календарному обчисленні 32 роки 10 місяців 11 днів. Також із додаткових пояснень представника відповідача вбачається, що у зв`язку з проходженням військової служби за мобілізацією в період воєнного стану відповідач вимушено тимчасово змінив місце свого проживання та на час несення служби проживає в м. Одесі. 32. Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, призваними на військову службу під час мобілізації, на особливий період, зберігаються жилі приміщення, які вони займали до призову на військову службу під час мобілізації. 33. Встановлені обставини свідчать про те, що відсутність відповідача у спірному житловому приміщенні обумовлена об`єктивними причинами, пов`язаними з проходженням військової служби, а тому така відсутність не може вважатися неповажною у розумінні статті 71 Житлового кодексу України. 34. Доводи позивача про тривале не проживання відповідача у спірній квартирі самі по собі не є достатніми для висновку про втрату ним права користування житлом без встановлення відсутності поважних причин такої відсутності. 35. Оцінюючи надані позивачем докази, суд зазначає, що довідка ОСББ та акт перевірки мешканців підтверджують факт непроживання відповідача за місцем реєстрації, однак не містять відомостей щодо тривалості такої відсутності, часу її початку, а також не містять відомостей про спосіб встановлення зазначених обставин, у зв`язку з чим не можуть бути покладені в основу висновку про відсутність відповідача в житловому приміщенні понад встановлені законом строки без поважних причин. 36. Також суд враховує, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на набуття права на інше житло, що підтверджується персональним меморандумом асоційованого члена обслуговуючого кооперативу та договором оренди квартири, однак сам по собі цей факт не свідчить про втрату ним права користування спірним житлом у встановленому законом порядку. 37. Щодо вимог позивача в частині визнання таким, що втратив право користування житлом, малолітнього [PERSON] , суд зазначає таке. 38. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, не проживання малолітньої дитини у спірному житлі не є безумовною підставою для позбавлення її права користування цим житлом. 39. Суд враховує, що малолітня дитина не може самостійно визначати місце свого проживання, а її реєстрація за місцем проживання батька є похідною від його права користування житлом, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині. 40. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позивачем не доведено наявності передбачених законом підстав для визнання відповідача та його малолітнього сина такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням. 41. Суд також зазначає, що встановлені у даній справі обставини не свідчать про припинення права користування відповідача житлом, а обраний позивачем спосіб захисту не є належним та ефективним у спірних правовідносинах, у зв`язку з чим позов [PERSON] задоволенню не підлягає. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 42. Оскільки у задоволенні позову [PERSON] відмовлено повністю, витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем, а підстав для розподілу інших судових витрат судом не встановлено.

Outcome: dismissed