Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

23 січня 2026 року через систему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до Підволочиського районного суду Тернопільської області з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитними договорами з [PERSON] у загальному розмірі 78708,40грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, на неналежне виконанням відповідачкою умов наступних кредитних договорів: - за Договором про надання фінансових послуг №2106548224395 від 06 березня 2021 року укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] , за твердженням позивача, у зв`язку з невиконання відповідачкою зобов`язань за вказаним договором за останньою рахується заборгованість у загальному розмірі 25962,40грн, з яких : 1600грн - заборгованість по тілу кредиту, 24362,40 грн - заборгованість за нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги; - за Договором про надання фінансових послуг №2106548175554 від 06 березня 2021 року укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування" та [PERSON] , за твердженням позивача обліковується заборгованість у загальному розмірі 52746,00грн, з яких : 5900,00грн - заборгованість по тілу кредиту, 46846,00грн - заборгованість за нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги; Поряд з цим вказує, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договори факторингу № 17/12-2021-62 від 17 грудня 2021 року та Договір факторингу №2106548224395 від 01 грудня 2021 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і по згаданих договорах, укладених з відповідачкою. В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року та договору відступлення прав вимоги № 10-03/2023/1 від 10 березня 2023 року , в тому числі за кредитними договорами № 2106548224395 та №2106548175554, укладеними з [PERSON] . Відповідачка [PERSON] на користь нового кредитора ТОВ «Коллект Центр» жодних платежів станом на 23.01.2026 року (дата звернення з позовом до суду) не здійснила. Оскільки відповідачка добровільно не сплатила суму боргу за кредитом, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за вказаними кредитними договорами в загальному розмірі 78708,40 грн, з яких: заборгованість по тілу 7500 грн.; заборгованість по відсотках -71208,40грн, а також в порядку розподілу судових витрат стягнути судовий збір у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000,00 грн. Ухвалою суду від 29 січня 2026 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи визначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 17 лютого 2026 року на адресу суду від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими. За твердженням [PERSON] позивачем не надано первинних документів, які підтверджують факт передачі їй коштів за кредитними договорами. Поряд з цим вказує, що позивачем не правомірно нараховано відсотки за користування кредитом, які є значно завищеними та значно перевищують суму тіла кредиту. З урахуванням зазначеного просить суд відмовити позивачу у задоволені позову. 23 лютого 2026 року на адресу суду від позивача у справі надійшла відповідь на відзив, представником позивача викладено додаткові доводи на спростування аргументів відповідачки викладених в відзиві на позовну заяву Так, позивачем вказано, що грошові кошти згідно умов договору були перераховані за реквізитами вказаними [PERSON] у заяві-анкеті. Поряд з цим вказує, що ані первісний кредитор, ані позивач не є банківською організацією, а тому не має можливості надати виписки порахунку позичальника. За твердженням позивача, проценти за користування кредитом було нараховно згідно погоджених умов договору на підставі п. 1.4. Договору, за фактичний строк користування кредитом. З урахуванням зазначеного оцінює надані докази на свою корить та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Одночасно позивачем подано клопотання про витребовування доказів. Відповідачем 17.03.2026 подано заяву про розгляд справи за її відсутності, одночасно [PERSON] позовні вимоги визнано частково, заперечує проти стягнення заборгованості за нарахованими позивачем відсотками за користування кредитом, вказує, що вони є надмірно завищеними та не відповідають принципу справедливості, просить суд врахувати, що на вихованні відповідачки перебувають неповнолітні діти. Одночасно просить суд зменшити судові витрати позивача на правову допомогу до 5000,00грн. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача та відповідача, які подали до суду відповідні заяви про розгляд за їх відсутності. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку. Щодо вимоги позивача за Договором про надання фінансових послуг №2106548224395 від 06 березня 2021 року судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 06 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" ( надалі - позивач або Товариство») і [PERSON] ( надалі - відповідач або Позичальник ) укладено Договір про надання фінансових послуг №2106548224395 «Стандартний». ( наділ Договір №2106548224395). За умовами Договору №2106548224395 товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 1600 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил (пункт 1.1 кредитного договору). Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту повернення кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. За змістом пункту 1.4 кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступним за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4 а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4 б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4 в); д) тип процентної ставки фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (пункти 1.4.1, 1.4.2 кредитного договору). Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом подання ТОВ "Служба миттєвого кредитування" пропозиції укласти договір (оферти) та прийняття [PERSON] указаної пропозиції (акцепту). При цьому відповідачка підписала кредитний договір одноразовим ідентифікатором Q6. Додатками до Договору є: заява-анкета, графік платежів, паспорт кредиту. Невід`ємними частинами договору є Правила та повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захистперсональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані ( пункт 4. 14 кредитного договору ) Сторонами договору підписано електронним цифровим підписом Заву Анкету, Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту. В матеріалах справи також міститься інформація щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій. Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Фінансова компанія « Вей Фор Пей» від 10.12.2025, 06 березня 2021 року успішно перераховано грошові кошти у розмірі 1600грн згідно договору №2106548224395 на [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит в розмірі 1600,00 грн. В свою чергу, в порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання не виконала, у встановлений строк кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 25962,40грн. Водночас [PERSON] не надано виписки з особового рахунку за картковим рахунком [NUMBER] на спростування обставин отримання 06.03.2021 кредиту в сумі 1600,00грн. Судом враховано, що відповідача обізнана про наявність судового спору у даній справі, поряд з цим [PERSON] не надано будь-яких доказів, які б спростували твердження позивача, як і не надано контррозрахунку на проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором. Твердження відповідачки про недоведеність розміру заборгованості за кредитним договором не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обов`язку за укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] договором №2106548224395 від 06.03.2021 з повернення кредиту в сумі 1600 грн. До матеріалів позовної заяви позивачем надано розрахунок заборгованості [PERSON] за Договором №2106548224395 від 06.03.2021 року станом на 08.01.2026, згідно якого заборгованість відповідачки складає: 25962,40 грн, з яких 1600грн - заборгованість по тілу кредиту, 24362,40 грн - заборгованість за нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги. Щодо вимоги позивача за Договором про надання фінансових послуг№ 2106548175554 від 06 березня 2021 року судом встановлено наступне. Судом встановлено, що 06 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Служба миттєвого кредитування" ( надалі - позивач або Товариство») і [PERSON] ( надалі - відповідач або Позичальник ) укладено Договір про надання фінансових послуг №2106548175554 «Стандартний». ( наділ Договір №2106548175554). За умовами Договору №2106548175554 товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 5900 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору, його додатків та правил (пункт 1.1 кредитного договору). Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 рік. Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту повернення кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. За змістом пункту 1.4 кредитного договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступним за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4 а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4 б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у пункті 1.4 в); д) тип процентної ставки фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом (пункти 1.4.1, 1.4.2 кредитного договору). Кредитний договір укладений сторонами дистанційно шляхом подання ТОВ "Служба миттєвого кредитування" пропозиції укласти договір (оферти) та прийняття [PERSON] указаної пропозиції (акцепту). При цьому відповідачка підписала кредитний договір одноразовим ідентифікатором Y8. Додатками до Договору є: заява-анкета, графік платежів, паспорт кредиту. Невід`ємними частинами договору є Правила та повідомлення суб`єкта персональних даних про його права, визначені Законом України «Про захист персональних даних», мету збору даних, склад та зміст зібраних персональних даних, та осіб, яким передаються його персональні дані ( пункт 4. 14 кредитного договору ) Сторонами договору підписано електронним цифровим підписом Заву Анкету, Графік платежів та Паспорт споживчого кредиту. В матеріалах справи також міститься інформація щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та Заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій. Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Фінансова компанія « Вей Фор Пей» від 10.12.2025, 06 березня 2021 року успішно перераховано грошові кошти у розмірі 5900грн згідно договору №2106548175554 на [NUMBER] . Таким чином, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит в розмірі 5900,00 грн. В свою чергу, в порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання не виконала, у встановлений строк кошти не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на дату подання позову становить 52746грн. Водночас [PERSON] не надано виписки з особового рахунку за картковим рахунком [NUMBER] на спростування обставин отримання 06.03.2021 кредиту в сумі 5900,00грн. Судом враховано, що відповідача обізнана про наявність судового спору у даній справі, поряд з цим [PERSON] не надано будь-яких доказів, які б спростували твердження позивача, як і не надано контррозрахунку на проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором. Твердження відповідачки про недоведеність розміру заборгованості за кредитним договором не ґрунтуються на фактичних обставинах справи. У матеріалах справи відсутні докази виконання відповідачем обов`язку за укладеним між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] договором №2106548175554 від 06.03.2021 з повернення кредиту в сумі 5900грн. До матеріалів позовної заяви позивачем надано розрахунок заборгованості [PERSON] за Договором № 2106548175554 від 06.03.2021 року станом на 08.01.2026, згідно якого заборгованість відповідачки складає: 95736,35 грн, з яких 5900грн - заборгованість по тілу кредиту, 89836,35 грн - заборгованість за нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги. Загальна заборгованість заявлена до стягнення за договором складає 52746,00грн. та складається з 5900грн - заборгованість по тілу кредиту, 46846,00грн - заборгованість за нарахованим процентами. Крім того, матеріали справи свідчать, що 01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу №1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2106548224395 від 06.03.2021 року та Договором про надання фінансових послуг №22106548175554 від 06.03.2021. Згідно п.2.1 вказаного договору факторингу Клієнт Первісний Кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 60 168 947,00 грн., а Фактор зобов`язується, здійснивши фінансування, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належать Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і Боржниками. Сторони домовились, що розмір фінансування за Реєстром Боржників складає 5 535 543,12 грн. (п.7.1 вищезазначеного Договору факторингу). Як вбачається із платіжного доручення №3076000018 від 03 грудня 2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило ТОВ «Служба миттєвого кредитування» суму 5 535 543, 12 грн., відтак набуло право грошової вимоги до позичальників ТОВ «Служба миттєвого кредитування», зокрема і до відповідачки [PERSON] за Договорами про надання фінансових послуг №№2106548224395 та №22106548175554 від 06.03.2021. В подальшому, 10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (далі - Первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (далі - Новий кредитор) укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (далі Договір № 10-01/2023). Відповідно до п. 2.1 Договору № 10-01/202, за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. За змістом п.5.4 Договору № 10-03/2023/01, до Нового кредитора переходять права Первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема Новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, а також право вимагати у боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань відповідно до законодавства та умов договорів позики. Як вбачається з Витягу з Реєстру боржників, який є Додатком №3 до Договору № 10-01/2023 від 10.03.2023, ТОВ «ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання фінансових послуг №2106548224395 у загальному розмірі 25962,40 грн з яких: 1600,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 24362,40,00грн заборгованість за процентами, а також за Договором про надання фінансових послуг №22106548175554у загальному розмірі 95736,35 грн з яких: 5900,00 грн заборгованість по тілу кредиту ; 89836,35,00грн заборгованість за процентами. З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між первісним кредитором ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] договору про надання фінансових послуг №2106548224395 та №22106548175554 від 06.03.2021, факт отримання відповідачкою коштів за вказаними договорами та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору у строки, визначені сторонами, та факт переходу права вимоги за цим договором до позивача ТОВ «Коллект Центр», - суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачки на користь ТОВ «Коллект Центр» за договором про надання фінансових послуг №2106548224395, заборгованість у розмірі 1600,00 по тілу кредиту та за договором про надання фінансових послуг №22106548175554, заборгованість у розмірі 5900,00грн по тілу кредиту. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованість за нарахованим процентам на дату відступлення права вимоги за договором про надання фінансових послуг №2106548224395 від 06.03.2021 у розмірі 24362,40 грн та за договором про надання фінансових послуг №22106548175554 від 06.03.2021 у розмірі 46846,00грн. Позивачем до матеріалів справи додано розрахунок заборгованості [PERSON] зокрема щодо нарахованих відсотків за договором про надання фінансових послуг №2106548224395 станом на 08.01.2026, згідно якого заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги ( на 10.01.2023) становить 24362,40 грн. Згідно розрахунку ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за нарахованими відсотками за договором про надання фінансових послуг №22106548175554 на дату відступлення права вимоги ( на 10.01.2023) становить 89836,35грн., заявлено позивачем до стягнення 46846,00грн. Водночас, суд вважає, що розмір процентів, які просить стягнути позивач не є співмірним тілу кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації за користування коштами. У постанові ВС від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23 зазначено, що принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19 (пункт 6.20)). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина перша статті 613 ЦК України). Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. У пункті 14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року в справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19) зроблено висновок, що у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції). Споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої зазначеної статті у відповідній редакції). 10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів». Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16). Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Отже, вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509, частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи із порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги чинного законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не міг оцінити належно. Необхідно зазначити, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Вказане узгоджується із положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено, що, визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Пунктами 1, 2 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, Хартією захисту споживачів, схваленою Резолюцією Консультативної ради Європи від 17 травня 1973 року № 543, Директивою 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 11 травня 2005 року (пункти 9, 13, 14 преамбули), Директивою 2008/48/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 23 квітня 2008 року про кредитні угоди для споживачів передбачається, що надання товарів чи послуг, зокрема у фінансовій галузі, не має здійснюватися за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача, а відповідні права споживачів регламентуються як на до контрактній стадії, так і на стадії виконання кредитної угоди. Директива 2005/29/ЄС Європейського Парламенту та Ради Європи від 11 травня 2005 року розділяє комерційну діяльність, що вводить в оману на дію і бездіяльність та застосовується до правовідносин до і після укладення угоди, фінансові послуги через їх складність та властиві їм серйозні ризики потребують встановлення детальних вимог, включаючи позитивні зобов`язання торговця. Оманливі види торговельної практики утримують споживача від поміркованого і таким чином, ефективного вибору. Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У Рішенні від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема, щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Також у цій постанові зазначено, що з огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що,

Outcome: partial