Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 9105,20 гривень та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.02.2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і [PERSON] було укладено електронний Договір про надання кредиту № 1517-0728. Позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 2000,00 гривень; строк кредитування 365 днів; базовий період 8 днів; комісія 15.0 % від суми кредиту, знижена % ставка 1,00 % в день. Проте, відповідач платежі належним чином не здійснював, у зв`язку з чим, станом на 19.01.2026 року виникла заборгованість у сумі 9105,20 грн., а саме: - прострочена заборгованість за кредитом 2000,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 5805,20 гривень, прострочена заборгованість та - 300,00 грн. комісії, заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК - 1000,00 грн., яка до теперішнього часу не погашена. Ухвалою суду від 23.02.2026 р. цивільну справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача при подачі позову подав клопотання про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить підпис від 14.03.2026 р. у зворотньому рекомендованому поштовому повідомленні. Відзиву на позов відповідач не надав. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.02.2025 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укркредит «Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про надання кредиту №1517-0728. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03.09.2015 року (надалі Закон №675-VIII) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 2000,00 гривень; строк кредитування 365 днів; базовий період 8 днів; знижена % ставка 1,00 % в день; комісія за видачу кредиту 15.0 % від суми кредиту. Згідно розрахунку заборгованості за договором №1517-0728 від 23.02.2025 р. станом на 19.01.2026 р. наявна заборгованість [PERSON] в сумі 9105,20 грн.. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Частина 1 ст. 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином, беручи до уваги вищезазначене, а також те, що відповідачем не подано до суду відзив на позовну заяву та не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували проведений представником позивача розрахунок заборгованості за вищевказаними договорами, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаними договорами, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з вини відповідача, а отже суд вважає, що вимоги представника позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved