Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики, що складає грошову суму коштів у розмірі 1 078 942,05 грн.; стягнути з [PERSON] , на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у сумі складає 8631 гривні 54 копійки, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до п. 1 якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти в сумі 668075,57 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 25550,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором буде відповідати 25550,00 доларів США, за курсом НБУ на дату здійснення платежу не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 19 жовтня 2018 року; за домовленістю сторін позика є безпроцентною.Окрім того, 19 квітня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О. за реєстровим № 371; предметом застави є рухоме майно, а саме - автомобіль марки BMW, модель 520І, шасі № [NUMBER] , 2016 року випуску, тип загальний легковий седан - В, колір білий, державний номерний знак [NUMBER] , який належить позичальнику на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 04.03.2017 року, Центр 3243.Як додаткове забезпечення виконання позичальником зобов`язань за договором позики була підписана генеральна довіреність від 19.04.2018 року, посвідчена приватним нотаріусом Євтушок І.О. за реєстровим № 370, згідно якої [PERSON] уповноважує [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] бути її представником з питань розпорядження належним її на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 04.03.2017 року, Центр 3243, автомобілем марки BMW, модель 520І, шасі № [NUMBER] , 2016 року випуску, тип загальний легковий седан, колір білий, державний номерний знак [NUMBER] , перша реєстрація 26.10.2016 року. У подальшому вказаний транспортний засіб було відчужено, а кошти від його продажу були отримані заставодержателем та позикодавцем [PERSON] та спрямовані на погашення боргу за Договором позики №19/04/18-1 від 19 квітня 2018 року. Однак, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року у справі № 753/9005/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, одержавних у зв`язку з виконанням доручення було задоволено позов; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 737 120 грн. - коштів, одержавних у зв`язку з виконанням доручення, 7 371 грн. 20 коп. - судового збору, а всього - 744 491 грн. 20 коп. Постановою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року у справі № 753/9005/22 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року було залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 9 квітня 2025 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року у справі № 753/9005/22 було залишено без змін. Вказані судові рішення було виконано [PERSON] у повному обсязі, повернуто кошти [PERSON] . Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2025 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 січня 2026 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Плачинда К.О. позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив від 12.01.2026 року, та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Лук`янчук А.В. позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позов від 08.01.2026 року, оскільки позивачеві були повернуті грошові кошти у розмірі, який перевищує розмір заявлених позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов необгрунтований та не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідено до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 19 квітня 2018 року між [PERSON] (позивач, позикодавець) та [PERSON] (відповідач, позичальник) було укладено Договір позики (далі Договір), відповідно до п. 1 якого позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти в сумі 668075,57 грн., що за курсом НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 25550,00 доларів США, а позичальник зобов`язується повернути позику у визначений цим договором строк, та згідно з визначеними цим договором умовами сторони домовились, що загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку передбаченому цим договором буде відповідати 25550,00 доларів США, за курсом НБУ на дату здійснення платежу не пізніше ніж через 6 місяців з моменту укладення даного договору, тобто до 19 жовтня 2018 року; за домовленістю сторін позика є безпроцентною. Сума позики, встановлена п. 1 даного Договору, отримана позичальником від позикодавця до моменту підписання даного Договору в повному обсязі, що підтверджується особистою розпискою позичальника від 19.04.2028 року (а.с. 10). Згідно з п. 5 Договору позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 даного Договору, відповідно до Графіка повернення позичальником грошових коштів: 52295,54 грн., еквівалент 2000,00 доларів США - до 19 травня 2018 року включно; 50988,15 грн., еквівалент 1950,00 доларів США - до 19 червня 2018 року; 23532,99 грн., еквівалент 900,00 доларів США - до 19 липня 2018 року; 23532,99 грн., еквівалент 900,00 доларів США - до 19 серпня 2018 року; 23532,99 грн., еквівалент 900,00 доларів США - до 19 вересня 2018 року, 494192,89 грн., еквівалент 18900,00 доларів США - до 19 жовтня 2018 року. Відповідно до п. 11 Договору, з метою забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань за цим Договором, в тому числі, щодо повернення суми позики, можливих штрафних санкцій, позичальник укладає договір застави транспортного засобу. Так, 19 квітня 2018 року між [PERSON] (позивач, заставодержатель, позикодавець) та [PERSON] (відповідач, заставодавець, позичальник) було укладено Договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Євтушок І.О. за реєстровим № 371; предметом застави є рухоме майно, а саме - автомобіль марки BMW, модель 520І, шасі № [NUMBER] , 2016 року випуску, тип загальний легковий седан - В, колір білий, державний номерний знак [NUMBER] , який належить позичальнику на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 04.03.2017 року, Центр 3243. Як додаткове забезпечення виконання позичальником зобов`язань за договором позики була підписана генеральна довіреність від 19.04.2018 року, посвідчена приватним нотаріусом Євтушок І.О. за реєстровим № 370. Як вбачається з дублікату вказаної довіреності, який має силу оригіналу, [PERSON] цією довіреністю уповноважує [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] бути її представником з питань розпорядження належним її на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого 04.03.2017 року, Центр 3243, автомобілем марки BMW, модель 520І, шасі № [NUMBER] , 2016 року випуску, тип загальний легковий седан, колір білий, державний номерний знак [NUMBER] , перша реєстрація 26.10.2016 року. Згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб BMW, державний номерний знак [NUMBER] , було перереєстровано 30.05.2019 року на іншу особу на підставі договору купівлі продажу ТЗ, укладеного у СГ № 6546/19/005875 від 28.05.2019 року; вартість реалізованого автомобіля склала 737 120,00 грн. Вказані обставини було встановлено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2021 року у справі № 761/27819/19, яким було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Постановою Вінницького апеляційного суду від 08.11.2022 року у справі № 761/27819/19 рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2021 року було залишено без змін. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.05.2025 року у справі № 761/27819/19 було відмовлено [PERSON] у задоволенні клопотання про поновлення строку для подачі заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2021 року по справі № 761/27819/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики; заяву [PERSON] про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21.12.2021 року по справі № 761/27819/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики залишити без розгляду. Постановою Вінницького апеляційного суду від 21.05.2025 року у справі № 761/27819/19 ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 06 травня 2025 року залишено без змін. При цьому, слід зауважити, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики було задоволено; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором позики № 19/04/18-1 від 19 квітня 2018 року у розмірі 321 200,00 грн.; вирішено питання про судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року було поновлено [PERSON] процесуальний строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2020 року; скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2020 року у цивільній справі № 761/27819/19 та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.05.2021 року дану цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Вінницького міського суду Вінницької області. Однак, до скасування вказаного заочного рішення Шевченківським районним судом м. Києва було видано виконавчийц лист № 761/27819/19 від 14.09.2020 року, на підставі якого приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Татарченком Владиславом Геннадійовичем було відкрито виконавче провадження ВП № 63156633. Як вбачається з Постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 06.05.2021 року та Акту про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 06.05.2021 року у ВП № 63156633, належне боржнику [PERSON] на праві власності майно машиномісце № [NUMBER] в паркінгу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 16,6 кв.м, реєстраціний номер об`єкта нерухомого майна 806986580000, було передано стягувачеві [PERSON] за ціною третіх електронних торгів, яка дорівнює 342 184,50 грн., в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 761/27819/19 від 14.09.2020 року, що видав Шевченківський районний суд м. Києва. 07.05.2021 року виконавче провадження ВП № 63156633 було закінчено, що підтверджується Постановою про закінчення виконавчого провадження від 07.05.2021 року. Однак, як вбачається з Договору купівлі-продажу машиномісця в паркінгу від 12.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грушицькою В.В. за реєстровим № 2143, [PERSON] було продано вищевказане майно за 550 536,90 грн. Окрім того, як було встановлено рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі № 761/27819/19, стороною позивача не заперечувалося, що [PERSON] було отримано кошти від продажу автомобіля, однак «пояснити, яку саме суму від продажу автомобіля отримала позивач, представник позивача також пояснити не зміг». При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви у справі № 127/39161/25 «кошти від продажу автомобіля були отримані заставодержателем та позикодавцем, а саме [PERSON] , які спрямовані на безпосереднє погашення боргу за договором позики №19/04/18-1 від 19 квітня 2018 року», тому в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. При розгляді і справи № 127/39161/25 ні з пояснень представника позивача [PERSON] , ні з письмових доказів, які містяться у матеріалах справи (відсутні будь-які розписки, банківські документи тощо), неможливо встановити, яку суму коштів отримала [PERSON] від продажу автомобіля, та чи поверталися нею ці кошти [PERSON] (якщо поверталися, то у якій сумі). Так, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року у справі № 753/9005/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, одержавних у зв`язку з виконанням доручення було задоволено позов; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 737 120 грн. - коштів, одержавних у зв`язку з виконанням доручення, 7 371 грн. 20 коп. - судового збору, а всього - 744 491 грн. 20 коп. Постановою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року у справі № 753/9005/22 рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року було залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 9 квітня 2025 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року у справі № 753/9005/22 було залишено без змін. Вказані судові рішення було виконано [PERSON] у повному обсязі, повернуто кошти [PERSON] , що було визнано нею у судовому засіданні, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. Як вбачається з наданого стороною позивача розрахунку заборгованості, то її розмір становить 1 078 942,05 грн., з яких: 668 075,57 грн. - основна заборгованість та 410 866,48 грн. неустойка (а.с. 18). Однак, на переконання суду, позивачем не доведено належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами саме такий розмір заборгованості, оскільки: -стороною позивача не надано суду доказів як щодо факту повернення позивачем [PERSON] [PERSON] грошових коштів у зв`язку із ухваленням та виконанням рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року у справі № 753/9005/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів, одержавних у зв`язку з виконанням доручення, так і щодо суми отриманих нею грошових коштів (668 075,57 грн. згідно договору позики чи 737 120 грн. від відчуження транспортного засобу); -не враховано, що на виконання заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року у справі № 761/27819/19належне боржнику [PERSON] на праві власності майно машиномісце № [NUMBER] в паркінгу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 16,6 кв.м, реєстраціний номер об`єкта нерухомого майна 806986580000, було передано стягувачеві [PERSON] за ціною третіх електронних торгів, яка дорівнює 342 184,50 грн., в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 761/27819/19 від 14.09.2020 року, що видав Шевченківський районний суд м. Києва, однак у подальшому як вбачається з Договору купівлі-продажу машиномісця в паркінгу від 12.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грушицькою В.В. за реєстровим № 2143, [PERSON] було продано вищевказане майно за 550 536,90 грн. Отже, отримані позивачем [PERSON] грошові кошти (за відсутності доказів повернення їх частини [PERSON] ) перевищують розмір заявлених позовних вимог. Таким чином, суд доходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у зв`язку із недоведеністю суми боргу. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed