Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

20.02.2026 року ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві вказували на те, що 08.10.2018 року, між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №350687. Відповідно до даного договору відповідач отримав кредит в розмірі 3600,00 грн. строком дії на 30 днів. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату складання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 14692 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3600 грн., процентах - 1 940 грн. 00 коп. заборгованість по пені та штрафам 9148 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Він Фінанс». Тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Він Фінанс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14692 грн. та судові витрати. Ухвалою від 25.02.2026 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» у позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, в частині стягнення суми заборгованості та пені, крім того просив застовувати строк позовної давності. Суд, заслухавши відповідача [PERSON] , вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.10.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №350687. Відповідно до даного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 3600,00 грн. строком дії на 30 днів. Проте відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав. Також судом встановлено, що 12.04.2018 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Довіра Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу №1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги. 30.01.2019 року було укладено додаткову угоду №11 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги №12 від 30.01.2019 року про те, що в умовах вказано договору право вимоги до ряду боржників в тому числі [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту №350687 від 08.10.2018 року перейшло до нового кредитора ТОВ «ФК «Довіра Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення прав вимоги №1 від 12.04.2018 року, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитом складає 14692 грн., яка складається з суми основного боргу в розмірі 3600 грн., суми боргу за процентами в розмірі 1944 грн., та суми боргу за штрафами в розмірі 9148 грн. Згідно із ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 5544 грн, яка складається з 3600 грн. суми основного боргу, 1944 грн. суми боргу за процентами. Що стосується позовних вимог в частині стягнення пені і штрафу за кредитним договором №350687 в сумі 9148 грн, то суд виходить з наступного. За п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача пені і штрафу в сумі 9148 грн. нараховану позивачем у період дії в Україні воєнного стану. Щодо тверджень відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності. Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності. Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України). Як встановлено судом, кредитний договір було укладено 08.10.2018 року. З даним позовом позивач звернувся до суду, сформувавши позовну заяву в системі «Електронний суд» 20.02.2026 року, тобто, з пропуском трирічного строку. Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України)установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався. Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу,продовжуються на строк дії такого карантину». Окрім того, Указом Президента України від24 лютого 2022 року № 64/2022у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан із 05години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30діб,який продовжується. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не пропущено строки позовної давності. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позовні вимоги задоволено на 37,73 %, тому судові витрати підлягають відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 989,43 грн. та 2500 грн. витрат на правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: partial