Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» (далі ТОВ «Діджи фінанс») через систему Електронний суд? звернулося до суду із позовом, у якому просило стягнути із [PERSON] заборгованість за угодою № 200232894 щодо кредитування від 05 березня 2015 року у розмірі 44610,38 грн. В обґрунтування позову зазначало, що 05 березня 2015 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (далі Банк) та [PERSON] укладено угоду № 200232894 щодо кредитування (далі - кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору Банк надав [PERSON] у користування кредитні кошти в розмірі 15400 грн., з встановленим строком користування з 05 березня 2015 року по 05 березня 2020 року, які остання зобов`язалася повернути у встановлений в кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16 відповідно до якої ТОВ «Діджи фінанс» визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором № 200232894. Додатком до договору № 7БМ є реєстр кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з додатку 1 до договору № 7БМ про відступлення прав вимоги, який мав місце станом на дату укладання договору із зазначенням, окрім іншого, суми заборгованості. Щодо реєстру кредитних договорів (відступлених) до договору відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року: Оскільки кредитний портфель придбано з електронного аукціону Національної електронної біржі, протокол №UA-EA-2020 06-09-000032-b від 15.06.2020 року то інформація про відступлення права вимоги міститься в публічному доступі на сайтах. Окрім того, наявний підписаний паперовий варіант реєстру кредитних договорів. До позовної заяви надано витяг з реєстру що пов`язано з тим, що відповідно до умов договору було відступлено право вимоги по 109642 кредитному договору та реєстр до договору містить персональні дані фізичних осіб, надання інформації щодо яких суперечить закону України «Про інформацію». 23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлення права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Вимогами чинного законодавства України та умовами договору факторингу не передбачена передача програмного забезпечення, що здійснює нарахування заборгованості по сплаті тіла кредиту, нарахуванню відсотків та пені, а також його детального розрахунку з формулою її формування. Це пов`язано з тим, що в разі відступлення права вимоги вже за існуючою заборгованістю Фактор, відповідно до умов договору факторингу, не має право нарахувати відсотки, комісію, неустойку, що передбачені умовами кредитного договору. Таким чином, Банк, правонаступником якого є Позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час Відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 19 серпня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 44610,38 грн., з яких: 11039,32 грн. - заборгованість за кредитом; 23051,30 грн. - заборгованість за відсотками,3065,35 грн. 3 % річних, 7454,41 грн. інфляційні втрати. Заборгованість відповідача розрахована станом дату укладання до договору факторингу № 7_БМ від 20.07.2020 укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору - реєстрі кредитних договорів. 01 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. 07 жовтня 2025 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що жодним доказом не доведено, що відбулось укладення кредитного договору між відповідачем та ПАТ «Банк Михайлівський», відсутні будь-які належні та допустимі докази надання банком ПАТ «Банк Михайлівський» відповідачу коштів у кредит за кредитним договором. Крім того, позивачем не надано розрахунку заборгованості із якого вбачається правомірність нарахувань. Просила у задоволені позову відмовити. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 05 березня 2015 року [PERSON] звернулась до ПАТ «Банк Михайлівський» із заявою (офертою) № 200232894, відповідно до умов якої просила Банк відкрити їй поточний рахунок із встановленим кредитним лімітом та випустити на її ім`я платіжну картку. На підтвердження зазначеного факту позивачем надано до позовної заяви підписані відповідачем копії письмових доказів, зокрема: заяву (оферта) № 200232894, анкету № 1310187, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту, договір добровільного страхування життя від 05 березня 2015 року. Відповідно до умов вказаної оферти максимальний кредитний ліміт 50000 грн., кредитний ліміт 1000 грн., максимальна ставка по ліміту 58.8 % річних. У анкеті № 1310187 від 05 березня 2015 року зазначені персональні дані відповідача, а також вказана бажана сума кредиту 1000 грн, строк кредитування, строк кредитування, мета та сума додаткових послуг - не вказані. У довідці про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Прибуткова картка+Кредитка (не іменна)», яка підписана відповідачем, зазначено мета кредиту: на споживчі потреби; сума кредиту: до 50000 грн; строк кредиту: 12 місяців; забезпечення кредиту: без забезпечення; оцінка майна: не здійснюється; форма кредитування: у формі відновлювальної кредитної лінії; тип процентної ставки фіксована; дострокове повернення кредиту: дострокове повернення кредиту можливе шляхом внесення повної суми заборгованості; порядок погашення кредиту: погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів на рахунок; строк: 5 років; процентна ставка за кредитом (річних): 58,8 % нараховується на залишок заборгованості по кредиту; пільговий період користування кредитними коштами по операціям, які здійснені в торговельній мережі, протягом якого нараховуються проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою 0,001%: до 90 днів; платежі за договором страхування: 1,5% щомісячно від розміру заборгованості за Договором про Картку, виставленої в розрахункову дату згідно Умов по картках до Договору добровільного страхування життя держателів платіжних карток ПАТ «Банк Михайлівський». Обсяг щомісячного платежу мінімальний платіж 3% від фактично використаного кредиту в розрахунковому періоді на розрахункову дату залишок комісійної винагороди та плати, додаткові нарахування за договором згідно тарифів банку, але не менше 50 грн. та не більше суми існуючої заборгованості за договором. Як вбачається із постанови Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року, 19 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (клієнт) і ТОВ «ФК «Плеяда» (фактор) укладено договір факторингу № 1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ «ФК «Плеяда» право вимоги до третіх осіб (боржників). 20 липня 2020 року підписано договір № 7_БМ відступлення ПАТ «Банк Михайлівський» прав вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» за результатами проведення торгів (аукціону). Згідно із п. 2. вказаного договору Новий кредитор в день настання відкладальної обставини відповідно до пункту 16 цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року рішення Господарського суду міста Києва від 04 березня 2021 року у справі № 910/11298/16 скасовано в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «Діджи Фінанс» у цій частині та застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року № 1 та від 20 травня 2016 року № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року № 1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року № 1 та від 20 травня 2016 року № 2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року № 1 та додатках до нього. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінас» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору. Отже, враховуючи висновки, які наведені у постанові Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16, ТОВ «Діджи Фінанс» є належним правонаступником ПАТ «Банк Михайлівський». Згідно витягу з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до Договору № 7_БМ про відступленням прав вимоги від 20 липня 2020 року до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором № 200232894, укладеним 05 березня 2015 року з [PERSON] . Згідно із наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за кредитним договором № 200232894 за період з 25 лютого 2019 року до 23 лютого 2022 року становить 44610,38 грн., з яких: 11039,32 грн. - заборгованість за кредитом; 23051,30 грн. - заборгованість за відсотками,3065,35 грн. 3 % річних, 7454,41 грн. інфляційні втрати Положеннями ст. ст. 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За змістом частин ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 372/223/17 міститься правовий висновок, згідно з яким факт отримання кредиту може бути доведено не лише заявою про видачу готівки, а й сукупністю інших доказів, зокрема: кредитним договором, меморіальними ордерами на видачу коштів, виписками про рух коштів по рахунку, заявами на переказ готівки тощо. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75,виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12 квітня 2012 року № 578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання господарських операції і стали підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку та податкових документах віднесені: касові, банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок та ін. Тобто банківська виписка про стан рахунку є належним та допустимим доказом. У ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і у ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Всупереч зазначеним нормам законодавства, наданий позивачем розрахунок суми боргу взагалі не містить даних про нарахування первісним кредитором коштів, періодичність їх сплати, нарахувань відсотків та інше, що унеможливлює перевірку нарахованих первісним кредитором сум. Також ТОВ «Діджи Фінанс» не надало суду належних і допустимих доказів на підтвердження надання відповідачу кредиту, в тому числі і шляхом перерахування відповідної суми коштів на картковий рахунок відповідача, зокрема, платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо. Згідно із заяви (оферта) № 200232894 від 05 березня 2015 року відповідачу [PERSON] в ПАТ «Банк Михайлівський» було відкрито рахунок № [NUMBER] , для надання вказаного кредиту, однак суду не надано виписок по вказаному рахунку, натомість надано виписки по особовому рахунку № [NUMBER] з 23 травня 2016 року по 27 липень 2020 року, де вказана загальна сума заборгованості 34090,62 грн. Суд не приймає в якості належного доказу виписки по рахунку № [NUMBER] , які надані позивачем, оскільки вони не стосуються вимог позивача за договором № 200232894 від 05 березня 2015 року, доказів того, що зазначені виписки по рахунках відкриті саме на виконання вказаного кредитного договору № 200232894, суду надано та будь-яких обставин щодо даних фактів у позовній заяві не зазначено. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, оскільки неможливо встановити суму отриманого кредиту, сплачених коштів за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом, дату їх сплати та нарахування, а відтак нарахування позивачем інфляційних та 3% річних. Будь якої іншої інформації щодо порядку утворення заборгованості за тілом кредиту та розрахунку заборгованості за процентами позивачем не зазначено та в інших доказах будь-яка інформація як саме здійснювалося обчислення вказаних сум до стягнення, не міститься. Враховуючи наведене суд вважає, що саме по собі підписання заяви (оферта) № 200232894 від 05 березня 2015 року відповідачем не є підтвердженням перерахування коштів за його умовами та не доводить факту видачі (перерахування) кредитних коштів по особовому рахунку № [NUMBER] . Таким чином, суд вважає, що і наданий позивачем розрахунок заборгованості за інфляційними втратами та трьома процентами річних не можуть поза розумним сумнівом доводити вказану обставину. У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З клопотаннями про витребування вказаних доказів в даному випадку позивач не звертався. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором,а позичальник-повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. У той же час доказів на підтвердження виконання кредиторами умов кредитного договору № 200232894 щодо надання кредитних коштів позивачем надано не було. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність і достовірність кожного доказу окремо, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, враховуючи відсутність достатніх доказів користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами за угодою № 200232894 щодо кредитування від 05 березня 2015 року, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed