Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-07 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті, в якій просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] в Генічеський лікарні Херсонської області, України. Зобов`язати орган державної реєстрації актів цивільного стану внести відомості про смерть до Державного реєстру та видати свідоцтво про смерть встановленого зразка. Заява мотивована тим, що заявниця є онукою померлого [PERSON] . [INFO] її дідусь помер у медичному закладі від церебрального атеро склерозу, у Генічеської районної лікарні по проспекту Миру, 130, Херсонської області. Смерть дідуся настала на тимчасово окупованій території. Встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки потрібно їй для отримання свідоцтва про смерть дідуся державного зразка України. Ухвалою від 07.04.2026 року провадження у справі відкрито в порядку окремого провадження та призначено судовий розгляд у справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Судом, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно актового запису про народження №7 від 10.04.1979 року, батьками [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про народження №140, складеного 01.10.2002 року Генічеським відділом реєстрації актів громадянського стану, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про народження №467, зробленого 28.12.2017 року Генічеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, батьками [PERSON] , [INFO] , записані [PERSON] та [PERSON] . Факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] в м. Генічеськ Херсонської області, підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] , виданим 14.03.2026 року 99500001 Генічеським районним відділом ЗАГС Управління ЗАГС Херсонської області та медичним свідоцтвом про смерть серії 74 №204000427 від 11.03.2026 року. Заявник отримати свідоцтво про смерть дідуся, у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану не може, оскільки факт смерті відбувся на окупованій території. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно з наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 р. (зі змінами) «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», вся територія Генічеського району Херсонської області є тимчасово окупованою. Враховуючи викладене, до даних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.317 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно п. п. 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є таким, що не відповідає умовам діючого законодавства України і не створює правових наслідків. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території (ст. 1 ч. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»). Таким чином, свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 14.03.2026 року 99500001 Генічеським районним відділом ЗАГС Управління ЗАГС Херсонської області є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and Russia») зроблено висновок, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Відповідно до п.1 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Розділом 5 вищевказаних правил, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398-VІ від 01 липня 2010 року, державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого. Отже, встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для реєстрації смерті [PERSON] в єдиному державному реєстрі актів цивільного стану громадян України. Наявні у заявника документи не створюють правових наслідків та не дозволяють безпосередньо вчинити державну реєстрацію смерті органом РАЦС. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заяву про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України слід задовольнити, що дасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть особи, видане державним органом України. Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Суд зазначає, що відповідно до вимог законодавства України державна реєстрація смерті здійснюється органами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі належних документів або рішення суду про встановлення факту смерті особи. Водночас заявлені вимоги в частині зобов`язання органу державної реєстрації актів цивільного стану внести відповідні відомості до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та видати свідоцтво про смерть є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки внесення таких відомостей та видача свідоцтва є обов`язком відповідного органу після набрання законної сили рішенням суду про встановлення факту смерті, і не потребує окремого судового зобов`язання. На підставі викладеного,

Outcome: partial