Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал фінанс груп» (далі-позивач) звернулося до суду з позовом до[PERSON] (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивач посилається на те, що 17 серпня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 6547678, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит в розмірі 2 000,00 грн. строком на 360 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.95 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 345,00 грн.). Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання/введення одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був надісланий на номер відповідачки. Таким чином, підписанням договору кредиту позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. У подальшому, кредитодавцем/первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище договором кредиту, зокрема: ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал фінанс груп» уклали договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 6547678 від 17.08.2025. Відповідно до Реєстру прав вимог № 23/12/25-01 від 23.12.2025, кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, в тому числі до відповідачки в сумі 8074,00 грн. з яких: 2 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1729,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 345 грн. сума заборгованості за комісією, 4 000 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування. Вказану суму заборгованості позивач просить стягнути з відповідачки, а також судові витрати. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Лохвицького районного суду від 23 лютого 2026 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «Приватбанк» інформацію про рух коштів по картковому рахунку відповідачки. У судове засідання сторони в справі не викликалися, однак повідомлялися про розгляд вказаної судової справи судом. Відзиву та клопотань від відповідачки до суду не надходило. Відповідачка про розгляд справи повідомлялася шляхом направлення кореспонденції на її електронну адресу, де документ доставлено до електронної скриньки 23.02.2026, та на адресу її зареєстрованого місця проживання, а саме: копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Однак вказана кореспонденція 24.03.2026 повернулася на адресу суду з відміткою пошти "Адресат відсутній". Крім того, відповідачка про розгляд судової справи повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно вимог ст. 128 ЦПК України відповідачка є такою, що належним чином повідомлена про розгляд справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачці за місцем її реєстрації. Заяв та клопотань до суду не направляла, відзиву не подавала, підстав для відкладення розгляду справи немає. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами, встановленими ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 17 серпня 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 6547678, умовами якого встановлено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 2000,00 грн. строком на 360 днів, із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.95 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 17,25 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 345,00 грн.). Договір кредиту підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання/введення позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на вказаний позичальником номер телефону у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 10-14). Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, підписанням договору кредиту позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Кредитодавець на виконання умов кредитного договору, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачці у власність грошові кошти, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки. Судом встановлено, що у подальшому, кредитодавцем/первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище договором кредиту, зокрема: ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Деал фінанс груп» уклали договір факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 6547678 від 17.08.2025 (а. с. 15-17). Відповідно до Реєстру прав вимог № 23/12/25-01 від 23.12.2025, кредитодавець/клієнт відступив фактору/позивачу право вимоги заборгованостей до боржників на умовах передбачених договором факторингу № 16/09/25 від 16.09.2025, в тому числі до відповідачки в сумі 8074,00 грн. з яких: 2 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 1729,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 345 грн. сума заборгованості за комісією, 4 000 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою, 0 грн. сума заборгованості за процентами, нарахованими за понадстрокове користування (а. с. 22). Норми права, які застосував суд. Статтями 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статті 611 ЦК України). Мотивована оцінка і висновки суду. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Цей принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано детальний опис дій, вчинених сторонами для укладення договору кредиту №6547678 від 17.08.2025, розрахунок заборгованості, вичерпну інформацію про отримання коштів позичальником, наявність заборгованості та перехід такої від первісного кредитора до правонаступника. Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості. Всупереч вищенаведеному, відповідачкою не подано жодного доказу на спростування розрахунку, поданого позивачем, та неналежного виконання зобов`язань за договором. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка не виконала взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 074,00 грн. Оскільки заборгованість на сьогодні залишається непогашеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої, пункту першого частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі статті 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 2 662 гривні 40 копійок. Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Так, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Стороною позивача ставиться вимога про стягнення на користь товариства 4 500,00 грн. на правову допомогу. Із правової позиції Великої Палати Верховного Суду вбачаєтться, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), a також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були тaкi витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обгрунтованою (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12- 171гс19). Європейський суд з прав людини (далі-ЄСПЛ) у своїх рішеннях від 12 жовтня 2006 p. y справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначив, що присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фaктичними і неминучими, a їхній розмір обгрунтованим. У рішенні ЕСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, якi мають розумний розмір. Суд, враховуючи вищезазначене, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг тa витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності тa співрозмірності, вважає за можливе стягнути з вiдпoвiдaчки на користь позивача 1 000 (одну тисячу) гривень 00 копійок витрат на пpaвничy допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витpaт для цієї cпpaви.

Outcome: approved