Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

21 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 29200,00 грн, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] був укладений Кредитний договір (оферти) № 18.03.2025-100001012. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі 10000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 18 березня 2025 року, строком на 217 днів з дати його надання. Згідно п. 3.1 договору визначено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на банківську карту позичальника № [NUMBER] . Згідно п. 4.3 договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Згідно пункту 9.1 договору у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/ або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 7.6 кредитного договору. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредитодаця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. Відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 21 листопада 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 29200,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000,00 грн, по процентам в розмірі 12400,00 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 1800,00 грн, неустойки 5000,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 18.03.2025-100001012 від 18 березня 2025 року та сплачений при подачі позовної заяви судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, заявлений позов підтримав повністю. Відповідачка [PERSON] у судове засідання за повторними викликами не з`явилася. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з відповіді міського голови Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області № 3735/03-14 від 27 листопада 2025 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Судові повістки відповідачці [PERSON] направлялися на адресу зареєстрованого місця проживання. Надіслані [PERSON] судові повістки повернулися до суду без вручення, з довідкою Укрпошти про причини повернення: за зазначеною адресою адресат відсутній. Такі дані вказані у поштових повідомленнях, які повернулися до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 05 січня 2026 року, на 02 лютого 2026 року, на 27 лютого 2026 року та на 26 березня 2026 року. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Судом встановлено, що 18 березня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладений Кредитний договір (оферти) № 18.03.2025-100001012, що підтверджується копією договору, доданою до матеріалів справи, який підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора Е489. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі 10000,00 грн, що підтверджується інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про перерахування коштів за договром 18.03.2025-100001012 від 18 березня 2025 року та випискою АТ КБ «ПриватБанк» по карті № 4149-46ХХ-ХХХХ-1221. Відповідно до умов договору [PERSON] надано кредит у розмірі 10000,00 грн строком на 217 днів з дати його надання; дата повернення кредиту 20 жовтня 2025 року, що зазначено у заявці від 18 березня 2025 року, яка є частиною кредитного договору, копія якої додана до матеріалів справи. Згідно п. 3.1 договору визначено, що кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до п. 4.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності, надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на банківську карту позичальника № [NUMBER] . Згідно п. 4.3 договору днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредитодавця. Згідно пункту 9.1 договору у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/ або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п. 7.6 кредитного договору. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 21 листопада 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 29200,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000,00 грн, по процентам в розмірі 12400,00 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 1800,00 грн, неустойки 5000,00 грн, що підтверджується доданою до матеріалів справи довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частинами 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частина 1 статті 638 ЦК України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст. 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено ст. 549 ЦК України. Відповідно до ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, суд констатує, що відповідачка була ознайомлена і погодилася з умовами та правилами надання кредиту, що діяли станом на момент підписання договору про надання кредиту 18.03.2025-100001012 від 18 березня 2025 року. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитодавцю не повернуті в строк, визначений договором, та не сплачені передбачені умовами договору проценти та комісії, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, сплати визначених сторонами у договорі процентів, комісії. Відповідачка до суду за викликом не з`явилася, відзив на позов не подала, жодних доказів, які б спростовували доводи позивача, суду не надала. Таким чином, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач мотивував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому слід стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 18.03.2025-100001012 від 18 березня 2025 року у розмірі 24200,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000,00 грн, по процентам в розмірі 12400,00 грн, додаткової комісії (за обслуговування кредитної заборгованості) 1800,00 грн. Щодо стягнення неустойки за кредитним договором в сумі 5000,00 грн суд вважає необхідним зазначити таке. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). В Україні діє воєнний стан, який був введений в дію відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, який був неодноразово продовжений. Указом Президента України № 40/2026 від 12 січня 2026 року продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 3 лютого 2026 року на 90 діб. Враховуючи ту обставину, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 29200,00 грн і задоволено на суму 24200,00 грн, тобто на 82,87% (24200,00х100:29200,00). Таким чином, з [PERSON] на корить ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути 2007,44 грн (2422,40х82,87%) судового збору.

Outcome: partial