Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

І. Рух провадження та процесуальні рішення Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Юніт Капітал» (далі Позивач) до [PERSON] (далі- Відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 19 144 гривень та розгляд справи призначено на 04 грудня 2025 року. 04 грудня 2025 року судове засідання відкладено на 08 січня 2026 року у зв`язку із неявкою Відповідача щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 08 січня 2026 року судове засідання відкладено на 17 лютого 2026 року у зв`язку із неявкою Відповідача щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 02 та 09 лютого 2026 року до Суду повернулись рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення Відповідачеві із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». 17 лютого 2026 року судове засідання відкладено на 24 березня 2026 року в зв`язку із першою неявкою Відповідача, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи. 24 березня 2026 року в судове засідання Позивач та Відповідач не з`явились. Представник Позивача одночасно із позовною заявою подав клопотання про проведення судового засідання без їх участі, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання рекомендованого повідомлення за адресою її реєстрації та розміщенням 24 лютого 2026 року оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу ухвалу про призначення справи до судового розгляду Відповідачеві скеровано за його зареєстрованим у встановленому законодавством порядку місцем проживання. Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 цього Кодексу днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою проживання. Враховуючи скерування ухвали про призначення справи до розгляду за адресою зареєстрованого в установленому законодавством порядку місця проживання Відповідача та повернення повістки із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» Суд вважає, що Відповідач повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Вказані висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постанові від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19. При вирішенні питання щодо належності повідомлення Відповідача про дату, час і місце розгляду справи Суд зазначає, що у відповідності до вимог пункту 11 частини восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, враховуючи, що Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин та не подала відзив, а Позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, 24 березня 2026 року Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. 24 березня 2026 року у відповідності до вимог статті 244 Цивільного процесуального кодексу України Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на строк до 30 березня 2026 року. ІІ. Стислий виклад позиції сторін Позивач зазначає, що 19 листопада 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та Відповідачем укладено кредитний договір №00-10075861 на суму 12 000 гривень у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора 46853. На виконання умов Кредитного договору, 19 листопада 2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТГІД» на платіжну картку №4441-11XX-XXXX-5989. 14 травня 2025 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та Позивач уклали договір факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором. Станом на час пред`явлення позову Відповідачем допущена заборгованість перед Позивачем в сумі 23 144 гривень, яка складається з 12 000 гривень - заборгованості по кредиту, 7144 гривень - заборгованості за відсотками за користування кредитом та 4000 гривень заборгованість за штрафними санкціями. Тому, у відповідності до статей 509,525,526,530,610,612,1049,1054 Цивільного кодексу України, Позивач просить стягнути з Відповідача на його користь: -заборгованість за Кредитним договором у розмірі 19 144 гривні; -судові витрати, які складають зі сплаченого судового збору у розмірі 2 422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 гривень. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позову, а також будь-які пояснення та докази до суду не надав. ІІІ. Докази, досліджені судом 1.Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит», відповідно до яких визначено порядок і умови надання кредитодавець грошових коштів у позику, права та обов`язки сторін. 2.Договір №00-10075861 від 19 листопада 2024 року, укладений між ТОВ «Макс Кредит» та Відповідачем, згідно якого Відповідачеві надано кредит на суму 10 000 гривень строком на 360 днів, процентна ставка складає 0,94 відсотків в день від суми кредиту, 2000 гривень комісія за надання кредиту. 3.Додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту №00-10075861 від 19 листопада 2024 року, відповідно до якого розрахована сума відсотків за користування кредитом протягом 360 днів та станом на 14 листопада 2025 року становитиме 33365 гривень від суми наданої в кредит в розмірі 10 000 гривень. 4.Паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» відкриває Відповідачеві кредитну лінію, сума кредиту 10 000 гривень строком кредитування до 360 днів. Процентна ставка: 338,35% річних, 2000 гривень комісія за надання кредиту. 5.Виписка з особового рахунка за кредитним договором №00-10075861 від 19 листопада 2024 року, відповідно до якого заборгованість Відповідача перед Позивачем станом на 01 жовтня 2025 року становить 23 144 гривень, з яких: 12 000 гривень - заборгованості по кредиту, 7144 гривень заборгованості за відсотками за користування кредитом, 4000 гривень заборгованість за штрафними санкціями. 6.Детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором №00-10075861 від 19 листопада 2024 року, відповідно до якого Відповідач має заборгованість станом на 14 травня 2025 року на суму 10 000 гривень тіло кредиту, 7144 гривень проценти за користування кредитом, 2000 гривень заборгованість за комісією. 7.Довідка, видана ТОВ «Профітгід», відповідно до якої Відповідачу переказано кошти у розмірі 10 000 гривень 19 листопада 2024 року на платіжну карту [NUMBER] . 8.Довідка про ідентифікацію, відповідно до якої Відповідачу надано одноразовий ідентифікатор 46853. 9.Рух коштів по картці № [NUMBER] в АТ «Приват Банк», який належить Відповідачу, за період 19 листопада 2024 року по 24 листопада 2024 року на дану карту зараховано кошти у сумі 10 000 гривень 19 листопада 2025 року. 10. Договір факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал від 14 травня 2025 року, відповідно до якого ТОВ «Макс Кредит» зобов`язується відступити право грошової вимоги на користь Позивача за плату. 11.Реєстр боржників до Договору факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал від 14 травня 2025 року, відповідно до якого Позивач отримав право вимоги до Відповідача в сумі заборгованості 19144 гривень від ТОВ «Макс Кредит». 12.Платіжна інструкція №449 від 16 травня 2025 року, відповідно до якої ТОВ «Макс Кредит» переказало на рахунок Позивача кошти у розмірі 859 245, 66 гривень за відступлення права вимоги. IV. Фактичні обставини, встановлені судом В ході судового розгляду встановлено, що 19 листопада 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та Відповідачем укладено кредитний договір на суму 10 000 гривень строком на 360 днів, процентна ставка складає 0,94 відсотків в день від суми кредиту, 2000 гривень - комісія (пункти ІІІ.2-ІІІ.4 цього Рішення). На виконання умов Договору в цей же день Позивач надав Відповідачеві в кредит грошові кошти в сумі 10 000 гривень, що підтверджується довідкою та випискою наданою банком (пункти ІІІ.7 та ІІІ.9 цього Рішення). Позивач набув право вимоги на підставі укладеного договору факторингу №14052025-МК/ЮнітКапітал від 14 травня 2025 року що підтверджується договором, реєстром боржників та платіжною інструкцією (пункт ІІІ.10-ІІІ.12 Рішення). Згідно із розрахунком, наданим Позивачем, станом на день пред`явлення позову до суду заборгованість Відповідача за договором складає 23 144 гривні, в тому числі: по тілу кредиту складає 12 000 гривень, заборгованість по відсотках 7144 гривень (пункт ІІІ.6 Рішення). На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості. V. Висновки суду Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Відповідно до статті 629 цього Кодексу Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено в ході розгляду справи, Відповідачем не виконано умови укладено кредитного Договору та не повернуто отримані кредитні кошти в сумі 10 000 гривень, а також не сплачено проценти за користування кредитом. Факт отримання кредиту в сумі 10 000 гривень підтверджується кредитним договором, платіжною інструкцією, рухом коштів наданим АТ КБ «ПриватБанк». щодо розміру заборгованості за процентами Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватися на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. Як встановлено в ході розгляду справи, кредитний договір укладено 19 листопада 2024 року із розміром процентної ставки за користування кредитом 0,94 % від суми кредиту за кожен день строком на 76 дні (на момент продажу кредиту). Відповідач 19 листопада 2024 року отримав кошти у розмірі 10 000 гривень. Позивач просить стягнути заборгованість зі сплати відсотків, нарахованих на день відступлення вимоги, тобто за 76 днів. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, Суд розглядає справу в частині стягнення відсотків в межах 76 днів та, відповідно, розмір нарахованих відсотків становить 7144 гривень (76 дні * (10 000 гривень * 0,94 %). Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення відсотків у розмірі 7144 гривень підлягають задоволенню. Щодо комісії Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Великої Палати від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Суд враховує вказані висновки Верховного Суду, в зв`язку із чим вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією в сумі 2000 гривень. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов, а також будь-які докази до суду не надав. Відповідно, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами дослідження яких Суд дійшов висновку про наявність підстав у відмові стягнення комісії у розмірі 2000 гривень. VI. Щодо судового збору Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 гривень. Позов задоволено в сумі 17 144 гривень, що становить 89,55 % від суми заявлених вимог. 89,55 % від суми сплаченого судового збору становить 2169 гривень 33 копійки. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача мають бути стягнуті судові витрати, які складаються із судового збору, в сумі 2169 гривень 33 копійки. VI. Щодо витрат на професійну правову допомогу Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України Пунктом 1 частини третьої статті 133 Цивільно процесуального кодексу України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до матеріалів справи представником Позивача було надано: -договір від 05 червня 2025 року про надання правничої допомоги між Позивачем та Адвокатським бюро, відповідно до якого Позивач доручає Адвокатському бюро надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах , передбачених цим договором; -додаткова угода №25770507017 до договору від 05 червня 2025 року, відповідно до якої Адвокатське бюро надає правовому допомогу по стягненню заборгованості за кредитним договором з Відповідача; -Акт приймання-передачі наданих послуг, згідно якого Позивачеві надані послуги щодо: складення позовної заяви - 2 години; вивчення матеріалів справи 2 години; надання усної консультації 1 година, підготовка адвокатського запиту - 1 година. Загальна вартість наданих послуг складає 7000 (сім тисяч) гривень. Відповідно до частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу відповідають критеріям вимог статті 141 ЦПК України. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено в сумі 17 144 гривень, що становить 89,55 % від суми заявлених вимог. Позивач заявив стягнення у розмірі 7 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, витрати Позивача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню Відповідачем в розмірі 6269 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved