Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

29 серпня 2025 року позивач звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Товариства заборгованість за кредитним договором №102164717 від 23 жовтня 2021 року у сумі 19916,00 грн. Також стягнути судові витрати: 2422,40 грн. судовий збір; 7000,00 грн. витрати на правничу допомогу. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 03 вересня 2025 року позовну заяву разом з додатками направлено до Вітовського районного суду Миколаївської області за підсудністю, в порядку статті 31 ЦПК України. За результатом розподілу справи автоматизованою системою документообігу суду, цивільна справа передана для розгляду судді Полішко В.В. 09 жовтня 2025 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до свого провадження та призначення справи до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 23 жовтня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем був укладений Кредитний договір №102164717 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідач підписала Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV572GJ, 23 жовтня 2021 року о 01:01:16 ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердження підписання договору. Таким чином сторонами погоджено всі умови укладеного Кредитного договору. Згідно з умовами кредитного договору, відповідачу наданий кредит у вигляді Кредитної лінії у розмірі Кредитного ліміту на суму 5000,00 грн, зі строком кредитування на 30 календарних днів. Орієнтовна дата повернення кредиту 22 листопада 2021 року. Дисконтна процентна ставка 722,70 % річних, що становить 1,98% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, відповідно до умов укладеного договору. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено ряд Договорів факторингу за №28/1118-01, строк останнього закінчується 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №166 від 28 грудня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 12019,00 грн., з яких тіло кредиту 5000,00 грн.; відсотки 7019,00 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений Договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчився 04 серпня 2021 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 202 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 19916,00 грн., з яких тіло кредиту 5000,00 грн.; відсотки 14916,00 грн. Окрім цього, 08 липня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого, позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №102164717 від 23 жовтня 2021 року. Таким чином, відповідно до умов Договорів факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року та №08/07/25-Е від 08 липня 2025 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Кредитним договором №102164717 від 23 жовтня 2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 19916,00 грн., з яких: заборгованість по кредиту 5000,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 14916,00 грн. Через те, що відповідачем в добровільному порядку не сплачена прострочена заборгованість по кредитному договору, позивач просить стягнути її в судовому порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, відповідно до частини 7, 11 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином про час і місце розгляду справи. Відзив відповідачем не подано. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ухвали суду від 09 лютого 2026 року справа розглядається в порядку заочного провадженняза правилами спрощеного позовного провадження. Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. 23 жовтня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір №102164717 у формі електронного документа з використанням електронного підпису Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідач підписала Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV572GJ, 23 жовтня 2021 року о 01:01:16 ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердження підписання договору. Таким чином сторонами погоджено всі умови укладеного Кредитного договору (а.с. 12, 31-34). Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 5000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. Орієнтовна дата повернення кредиту 22 листопада 2021 року. Дисконтна процентна ставка 722,70 % річних, що становить 1,98% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 5000,00 грн. підтверджено платіжним дорученням від 23 жовтня 2021 року № 86се7еb4-bсе3-49b0-8f19-0е5bсе67d5f4 (а.с. 9) Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1 та 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з частиною 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статті 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статті 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідач здійснювала платежі для погашення кредитної заборгованості нерегулярно, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 28 листопада 2018 року становить 72319,40 грн. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено ряд Договорів факторингу за №28/1118-01, строк останнього закінчується 31 грудня 2024 року (а.с. 25-41). Відповідно до пункту 4.1 Договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №166 від 28 грудня 2021 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 12019,00 грн., з яких тіло кредиту 5000,00 грн.; відсотки 7019,00 грн. (а.с.67-68). 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений Договір факторингу №05/0820-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року (а.с. 42-50). Пунктом 4.1 Договору факторингу встановлено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30 травня 2023 року до Договору факторингу №05/0820-01 від 05 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 19916,00 грн., з яких тіло кредиту 5000,00 грн.; відсотки 14916,00 грн. (а.с.58-59). Окрім цього, 08 липня 2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали Договір факторингу №08/07/25-Е, відповідно до умов якого, позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №102164717 від 23 жовтня 2021 року (а.с. 52-56). Відповідно до пункту 1.2 Договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу №08/07/25-Е від 08 липня 2025 року підписаний сторонами 08 липня 2025 року. Таким чином, відповідно до умов Договору факторингу №08/07/25-Е від 08 липня 2025 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Кредитним договором №102164717 від 23 жовтня 2021 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 19916,00 грн., з яких тіло кредиту 5000,00 грн.; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 14916,00 грн. На сьогодні, відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором. Справа розглядається за поданими Товариством доказами. Докази, що спростовують позовні вимоги, відповідачем не подавались. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно зі змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 517 ЦК України передбачено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. З матеріалів справи вбачається, що Первинний кредитор повністю виконав взяті на себе зобов`язання, в свою чергу позичальник навпаки, порушила умови Договору в частині вчасного повернення кредиту та процентів. Із розрахунку заборгованості слідує, що відповідач, користуючись кредитними коштами, вчасно їх не сплачувала, допустила систематичне порушення умов повернення кредиту та сплати процентів. Таким чином, оскільки суд вважає встановленим факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та визнає достатнім порушення істотних умов договору, відповідно до положення статей 625, 1049, 1048, 1054 ЦК України позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Підлягає стягненню заборгованість з відповідача у сумі 19916,00 грн., з яких тіло кредиту 5000,00 грн.; заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 14916,00 грн. Щодо судових витрат, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, то, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2422,40 грн. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на підставі статті 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. Згідно з частиною 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною 4 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем разом із заявою про стягнення судових витрат на професійну (правничу) допомогу надано копію договору про надання правової допомоги 09/07/25-01 від 09 липня 2025 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери»; Додаткову угоду №25770501427 до Договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01 від 09 липня 2025 року; протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №09/07/25-01; акт прийому-передачі надання послуг від 17 липня 2025 року. Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 червня 2021 року по справі №159/5837/19 витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). З урахуванням викладеного, відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України, зважаючи на ступінь складності справи, яка належить до категорії справ, що розглядаються в порядку спрощеного провадження, суму стягнення, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 4000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній.

Outcome: approved