Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

ТОВ "ВІН ФІНАНС", в інтересах якого діє адвокат Міньковська А.В. звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.05.2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Кредитний договір №11150719000. Виноградівським районним судом Закарпатської області від 15.05.2013 року у цивільній справі №299/915/13 за позовом Банка до [PERSON] ухвалено рішення про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 373114,75 грн. Виконавчі листи у справі №299/915/13 на виконанні не перебували і не перебувають, рішення у вказаній справі не виконано. 11.07.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір №667/К, відповідно до якого, право грошової вимоги за Кредитним договором відступлено до ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» (наступне найменування ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Позичальником належним чином не виконувались обов`язки щодо повернення кредиту. У зв`язку із невиконанням боржником обов`язку щодо повернення коштів, розмір заборгованості складає 115197,92 грн., з яких: 3% річний 33610,99 (нараховано в період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року); інфляційні втрати 81586,93 грн. (нараховано в період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року). У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість в розмірі 115197,92 грн. та стягнути судовий збір. Представник позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» Міньковська А.В. про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлена належним чином шляхом надсилання судової повістки про виклик до суду на адресу місця знаходження, електронного судового виклику на адресу електронної пошти, у судове засідання не з`явилася. Через сформовану у Електронному суді заяву, повідомила суд про розгляд справи без її участі, вимоги позову вважає доцільними, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] про місце, дату та час проведення судового засідання з розгляду даної цивільної справи повідомлений належним чином як шляхом надсилання судового виклику на адресу місця проживання, так і шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. У судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи чи про свою обов`язкову участь також не подав. Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Суд, відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Згідно ухвали Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.11.2018 року у справі №299/915/13-ц, замінено сторону (стягувача) з виконання виконавчого листа, виданого Виноградівським районним судом Закарпатської області по справі №299/915/13-ц, з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». У роздруківці результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 19.09.2025 року щодо боржника [PERSON] зазначається про наявність виконавчих проваджень, де стягувачами є: ГУ ДФС у Закарпатській області, ГУ ДПС у Закарпатській області, АТ «Оператор газорозподільної системи «Закарпатгаз», Виноградівський відділ ДВС у Берегівському районі. Стан виконавчих проваджень завершено. У зв`язку із невиконанням боржником обов`язку щодо повернення коштів, розмір заборгованості складає 115197,92 грн., з яких: 3% річний 33610,99 (нараховано в період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року); інфляційні втрати 81586,93 грн. (нараховано в період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року). Із Протоколу Загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» №1706 від 25.07.2024 року вбачається, що з другого питання порядку денного було вирішено змінити найменування товариства та затвердити наступне: ТОВ «ВІН ФІНАНС». Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). За змістом ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічна норма міститься ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (висновок Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17). Як встановлено в судовому засіданні, представник позивача вказує як підставу звернення до суду із вимогою про стягнення із [PERSON] інфляційних втрат та 3% річних на загальну суму 115197,92 грн. невиконання судового рішення від 15.05.2013 року про стягнення заборгованості за кредитним договором №11150719000 від 03.05.2007 року. Зазначене рішення суду відповідачем не виконано, а тому посилаючись на положення ст. 625 ЦПК України, позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат за час його невиконання. Однак представником позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» не надано суду належних доказів наявності у відповідача заборгованості перед ТОВ «ВІН ФІНАНС» та доказів наявності права на нарахування стягнення 3% річних та інфляційних втрат, з огляду на наступне. Як зазначено у позовній заяві та підтверджено ухвалою Виноградівського районного суду від 21.11.2018 року у справі №299/915/13-ц замінено сторону (стягувача) з виконання виконавчого листа, виданого Виноградівським районним судом Закарпатської області по справі №299/915/13-ц, з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». В подальшому змінено найменування ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Однак, з доказів долучених до матеріалів справи не вбачається, який саме розмір заборгованості був на момент переходу права вимоги та/або на момент звернення з цим позовом до суду, що позбавляє суд можливості перевірити або здійснити розрахунок інфляційних витрат та 3% річних. Крім того, застосування ст. 625 ЦК України до даних правовідносин також вимагає дослідження судом кредитного договору, заборгованість за яким була стягнута за рішенням суду. Так, за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України, яка передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, через відсутність у матеріалах справи належних доказів наявності у відповідача заборгованості перед ТОВ «ВІН ФІНАНС» та її розмір, відомостей про її повну або часткову сплату, суд не може перевірити розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором, оскільки не можливо встановити суму отриманого кредиту, сплачених коштів за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом, дату їх сплати. Представник позивача жодних заяв та клопотань про витребування доказів до суду не подавав. Як вбачається із ч.2 ст.625 ЦК України, договором може бути встановлено інший розмір, зазначених у статті процентів. Однак, суду не надано кредитного договору, чим фактично позбавлено можливості перевірити чи було обумовлено інший розмір процентів у зазначеному кредитному договорі. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Проте позивач, звертаючись з даним позовом до суду не довів ні наявність заборгованості відповідача перед ТОВ «ВІН ФІНАНС» саме за кредитним договором №11150719000 від 03.05.2007 року укладеним між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», ні наявність у нього права нараховувати та вимагати сплату 3%річних та інфляційних втрат та доказів, які б підтверджували виникнення у нього права вимоги за вищезазначеним кредитним договором. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Розгляд судом даної справи відбувався в межах заявлених вимог позивача та на підставі наданих/долучених ним до позовної заяви доказів згідно додатку. Інших доказів, на підставі яких суд міг би прийти до іншого висновку, позивачем суду надано не було, а також не заявлено про їх наявність. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірність стягнення заявлених в позовній заяві інфляційних втрат та 3% річних, що є його процесуальним обов`язком, позовні вимоги щодо їх стягнення з відповідача задоволенню не підлягають. За таких обставин наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, згідно ст.ст.12, 13, 19, 27, 76, 80, 81, 83, 258, 274-275 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed