Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач у жовтні 2025 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Збарівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 01.03.2014. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої ввійшло спадкове майно: гаражний бокс № [NUMBER] в ГБК «Борщагівський», площею 21,50 кв.м., який розташований по вул. Качури Якова, 1-А в м. Києві; земельна ділянка площею 0,1196 га., яка розташована в Київській обл., Бородянський р-он. Микулицька сільська рада та цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка площею 0,3300 га., яка розташована в Київській обл., Бородянський р-он., Русанівська сільська рада та цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства. 28 серпня 2025 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дьомкіної Г. С. з метою подання заяви про прийняття спадщини. За результатами звернення нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови стало те, що з моменту смерті спадкодавця до дати звернення із заявою про прийняття спадщини минуло 11 років, тобто строк, встановлений законом для прийняття спадщини, був пропущений. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] нотаріусом не встановлено. Позивачем зазначено, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а саме у зв`язку з важкою втратою рідного батька, якого вона доглядала тривалий час під час важкого захворювання і до самої смерті. Весь цей час, позивачка проживала разом зі спадкодавцем і вважала, що може не поспішати із вирішенням питання про прийняття спадщини, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем підтверджується довідкою Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області, у якій зазначено, що з 2013 року по лютий 2014 року [PERSON] , [INFO] проживала разом із батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] по день його смерті, яка наступила [INFO] . З огляду на вищевикладене, остання вимушена звернутись до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2025 справу розподілено судді Ключнику А.С. (а.с. 20-21). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 23). 23.10.2025 відповідачем через підсистему «Електронний суд» подано до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що на переконання відповідача, позивач не надала належних доказів, що підтверджують неможливість своєчасного прийняття спадщини через обставини, що не залежали від неї, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] про визначення їй додаткового строку на прийняття спадщини після смерті батька є такими, що задоволенню не підлягають (а.с. 26-28). 05.03.2026 представником позивача - адвокатом Чирвою В.Г. подано до суду додаткові докази поважності пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, а саме: довідку від 28.01.2026 №1-07 Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області; Лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] ; копію нотаріальної довіреності згідно якої [PERSON] уповноважив [PERSON] (позивача) бути його представником у всіх установах та організаціях, в тому числі в органах виконавчої влади, місцевого самоврядування, органах соціального забезпечення, Пенсійному фонді України; медичну карту амбулаторного хворого №25/о (а.с. 49-54). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті (а.с. 56). У судовому засіданні представник позивача адвокат Чирва В.Г. вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, однак у поданому відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Збарівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 01.03.2014 (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої ввійшло спадкове майно: гаражний бокс № [NUMBER] в ГБК «Борщагівський», площею 21,50 кв.м., який розташований по вул. Качури Якова, 1-А в м. Києві; земельна ділянка площею 0,1196 га., яка розташована в Київській обл., Бородянський р-он. Микулицька сільська рада та цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства; земельна ділянка площею 0,3300 га., яка розташована в Київській обл., Бородянський р-он., Русанівська сільська рада та цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства. 28 серпня 2025 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дьомкіної Г. С. з метою подання заяви про прийняття спадщини. За результатами звернення нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови стало те, що з моменту смерті спадкодавця до дати звернення із заявою про прийняття спадщини минуло 11 років, тобто строк, встановлений законом для прийняття спадщини, був пропущений. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] нотаріусом не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з п. 3) ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подачу заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 червня 2021 року справа № 671/308/20 (провадження № 61-16392св20). У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Цим же пунктом передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Поданими позивачем доказами у справі підтверджено, що підставами, які вплинули на несвоєчасну подачу заяви про прийняття спадщини послужили обставини, такі як: важка втрата рідного батька, якого позивач доглядала тривалий час під час важкого захворювання і до самої смерті, оплакування та горювання після втрати близької людини призвело до несвоєчасної здатності вирішення питання юридичних процедур. Помилкове переконання позивача, що вона є особою, яка може не поспішати із вирішенням питання про прийняття спадщини, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (проте була зареєстрована за іншою адресою), а також те, що з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 по всій території України введено воєнний стан, у зв`язку з чим громадяни України, позбавлені можливості в повній мірі реалізовувати свої права передбачені законом. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що вказані обставини мають істотний і об`єктивний характер, який вплинув на поважність пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. Разом з тим, судові витрати у справі представник позивача просив залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved