Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересована особа - Міністерство оборони України, звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою окремого провадження, у якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме: просила встановити, що батьком, громадянки України [PERSON] , [INFO] , є громадянин України [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Водяне Волноваського району Донецької області. На обґрунтування заяви зазначила, що [PERSON] з вересня 2021 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] . Восени 2022 року заявник завагітніла і, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану вимушена була виїхати з України до Сполученого королівства Великої Британії та Північної Ірландії. [INFO] у заявника народилась дитина, дочка - [PERSON] . Народження дитини зареєстроване відповідно до Закону «Про реєстрацію народжень та смертей» від 1953 в графстві Бакінгемшир, запис № 6, та видане свідоцтво про народження [NUMBER] . В графі «Батько» дані про батька відсутні. В квітні 2024 року заявник разом з дитиною приїхала в Україну для зустрічі з [PERSON] , однак, у зв`язку з тим, що народження дитини зареєстроване в органах реєстрації іноземної держави, він був позбавлений можливості визнати своє батьківства шляхом подання заяви до органів реєстрації актів цивільного стану. 06 травня 2024 року [PERSON] призвано [INFO] на військову службу по мобілізації. [INFO] [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Водяне Волноваського району Донецької області. Заявник з дитиною повернулася до України для здійснення поховання [PERSON] , отримала свідоцтво про смерть. Однак, позбавлена можливості отримати одноразову грошову допомогу, як законний представник неповнолітньої дитини, відповідно до статті 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відсутнє рішення суду, яким підтверджений факт батьківства загиблого щодо дитини. З огляду на викладене вимоги заяви просила задовольнити. У порядку автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву передано на розгляд судді Арапіній Н.Є. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 листопада 2024 року заяву прийнято до провадження, розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження, призначено дату судового засідання - 16 січня 2025 року, витребувано у Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» інформацію про наявність чи відсутність біологічних зразків крові або іншого біологічного матеріалу, придатних для проведення ДНК експертизи, померлого [INFO] військовослужбовця ЗСУ [PERSON] , [INFO] , внаслідок вибухової травми, огляд трупу проводився судово-медичним експертом О.В. Омельяненко, в результаті чого Державною спеціалізованою установою «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» видане лікарське свідоцтво про смерть від 11 вересня 2024 року № 4089м/240. 15 січня 2025 року (вхід. № 2365) представником заінтересованої особи Міністерства оборони України, подано до суду письмові пояснення. З огляду на положення статей 83, 318 ЦПК України представник зазначила, що заявник зобов`язана надати усі докази, які підтверджують кожну зазначену нею обставину, (обставини) якою (якими) вона обґрунтовує свої вимоги, а саме: факти, що підтверджують викладені в заяві обставини, зокрема, перебування з померлим в родинних відносинах, а саме підтвердження того факту, що померлий є батьком дитини заявника; докази, що заявник визнавав дитину за життя; коло спадкоємців померлого військовослужбовця, які мають бути залучені до участі в справі в якості заінтересованих осіб (чи докази відсутності спадкоємців). Встановлення вказаного факту не носить безспірний характер, у разі, якщо встановлення цього факту може вплинути на права та обов`язки інших осіб, які не були залучені до справи. Заявник не підтверджує відсутність інших осіб померлого військовослужбовця, які можуть претендувати на призначення та виплату їм частини одноразової грошової допомоги. Заявник не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту батьківства стосовно своєї дитини. Доказів спільного проживання з померлим військовослужбовцем заявник не надає. При прийнятті рішення просили не виходити за межі заявленої вимоги, а саме встановлення факту батьківства, оскільки факт спільного проживання заявника з померлим, заявником не доказується та не заявляється. Заявник не надав належних та допустимих доказів, які б із достовірністю підтверджували, що заявник та померлий військовослужбовець спільно проживали й вели спільне господарство до народження дитини заявника, спільно виховували та утримували дитину від дня народження до часу смерті військовослужбовця. Також того, що померлий за життя визнавав себе біологічним батьком дитини, по відношенню до сина заявника. Тому, відсутні підстави для задоволення заяви. Навпаки, в заяві зазначено, що заявник до народження дитини проживала в іншій країні, де і народила дитину, до дня смерті військовослужбовця. Чим заперечується факт спільного проживання заявника та військовослужбовця в зазначений період. До заяви в цій справі долучено тільки висновок молекулярно-генетичної експертизи, що не має визначальне значення під час встановлення судом факту батьківства. Таким чином, заявник не довів належними, допустимими і достатніми доказами факт походження дитини від померлого військовослужбовця. Суд має встановити всі обставини, які мають значення у справі, в тому числі необхідно встановити хто утримував дитину заявниці чи сплачувались аліменти на утримання дитини, чи отримував заявник та її дитина від держави різні види соціальних допомог, гарантій і т.д. Слід врахувати, фактичне проживання заявника - Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії, до якої вона виїхала ще до народження дитини, де вона народила дитину та здійснила реєстрацію її народження, що підтверджується змістом заяви та паспортними даними заявника. Встановлення батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Доданими до заяви доказами, копіями паспорту, свідоцтвом про смерть, довідкою про причину смерті, свідоцтвом про поховання, свідоцтвом про народження, неможливо підтвердити біологічне походження дитини від батька. Знімки з екрану телефона, в жодному разі не можуть, бути доказом, який підтверджує біологічне батьківство. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт спільного проживання заявниці з загиблим військовослужбовцем, ведення ними спільного господарства від її народження починаючи з заявленої заявницею дати - березня 2019 року, а також спільного виховання чи утримання дитини заявницею та померлим військовослужбовцем. Заявниця не ставила питання про визнання батьківства протягом життя військовослужбовця, дане питання стало актуальним для неї тільки після його загибелі, та після розуміння про можливість отримати державні соціальні пільги. Водночас, за життя військовослужбовець не встановлював факт батьківства, маючи на це усі правові підстави. За особистим бажанням, загиблий не скористався своїм правом, і не визнав батьківство щодо дитини. З огляду на викладене вважають, що правові підстави для задоволення вимог заяви відсутні. Заявник не підтвердила жодними належними та допустимими доказами факт батьківства, тому у задоволенні заяви слід відмовити у повному обсязі. 16 січня 2025 року (вхід. № 2651) представником заявника [PERSON] - адвокатом Пілюгою В.В., подано клопотання про витребування доказів, у якому представник просила витребувати від Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України інформацію про наявність чи відсутність в Центральній оперативно-пошуковій колекції (базі централізованого обліку генетичних ознак людини) ДНК-профілю загиблого [INFO] [PERSON] , [INFO] , огляд трупу проводився ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», видане лікарське свідоцтво про смерть від 11 вересня 2024 року № 4089м/240. 16 січня 2025 року (вхід. № ЕП-562) на електронну пошту суду від Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшло інформаційне повідомлення про те, що в архіві біологічного матеріалу судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» зберігається біологічний матеріал, відібраний при судово-медичному дослідженні трупа [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер від 09 вересня 2024 року № 4089м/2450дон відділення судово-медичної експертизи трупів Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», який може бути використаний для проведення молекулярно-генетичної експертизи. Судове засідання, призначене на 16 січня 2025 року на 12 год. 15 хв., знято з розгляду у зв`язку із оголошенням повітряної тривоги. Наступне судове засідання призначено на 24 квітня 2025 року на 11 год. 30 хв. Відповідно до розпорядження керівника апарату Дніпровського районного суду міста Києва Коровича О.С. від 20 березня 2025 року № 229 щодо проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2025 року, справу передано на розгляд судді Хромовій О.О. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 07 квітня 2025 року справу прийнято до провадження судді Хромової О.О., розгляд справи вирішено проводити за правилами окремого провадження, призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням сторін на 14 травня 2025 року на 15 год. 00 хв. 07 травня 2025 року (вхід. № 25844) представник заявника [PERSON] - адвокат Пілюга В.В., подала клопотання про призначення експертизи, у якому просила призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України. На вирішення експертів поставити питання: 1.Чи є [PERSON] , [INFO] , померлий [INFO] , біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] ? Також просила вилучити у ДСУ «Дніпровське обласне бюро судово - медичної експертизи» біологічний матеріал [PERSON] , який зберігається в архіві біологічного матеріалу судово - медичної лабораторії реєстраційний номер від 09 вересня 2024 року № 4089м/240 відділу судово - медичної експертизи трупів Дніпропетровського обласного БСМЕ, який надати на дослідження Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру МВС України. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року задоволено клопотання представника заявника [PERSON] - адвоката Пілюги В.В., про призначення експертизи, зобов`язано ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» надати експерту (експертам) з архіву біологічного матеріалу судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» біологічний матеріал, відібраний при судово-медичному дослідженні трупа [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер від 09 вересня 2024 року № 4089м/2450дон відділення судово-медичної експертизи трупів ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», який буде використаний для проведення молекулярно-генетичної експертизи. Призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, виконання якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному Центру Міністерства внутрішніх справ України, визначено перелік питань. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено до отримання висновку експерта. 15 липня 2025 року (вхід. № ЕП-8141) на електронну пошту Дніпровського районного суду міста Києва (вхід. № ЕП-8141) від ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшло повідомлення про готовність до видачі біологічного зразка [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер від 09 вересня 2024 року № 4089м/2450дон. Просили призначити уповноважену особу для отримання біологічного зразка. 22 липня 2025 року (вхід. № 42348) до суду надійшло клопотання експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного Центру Міністерства внутрішніх справ України від 11 липня 2025 року № СЕ-19/111-25/40535-БД, у якому експертом зазначено, що на підставі статті 108 ЦПК України експерт має одержати на проведення дослідження відповідний дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів експертизи, який має бути оформлений ухвалою. Зазначено, що об`єктами молекулярно-генетичної експертизи є біологічні зразки (букальний епітелій), а методи проведення молекулярно-генетичного дослідження є руйнуючими. Також для вирішення питання, поставленого перед експертом, необхідно забезпечити надання біологічних зразків. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 29 липня 2025 року на 12 год. 40 хв. 29 липня 2025 року за клопотанням представника заявника - адвоката Пілюги В.В., у судовому засіданні оголошено перерву до 30 вересня 2025 року до 16 год. 00 хв., зобов`язано представника надати інформацію щодо спадкоємців померлого та щодо відповідальної особи для переміщення зразків. 03 вересня 2025 року (вхід. № 51804) до суду від Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України надійшло повідомлення від 27 серпня 2025 року про неможливість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у справі № 755/20017/24. 30 вересня 2025 року у судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник заявника [PERSON] - адвокат Пілюга В.В., подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із її тимчасовою непрацездатністю (вхід. від 30 вересня 2025 року № 58500). Наступне судове засідання призначено на 11 листопада 2025 року на 15 год. 00 хв. 10 листопада 2025 року (вхід. від 11 листопада 2025 року № 68581) представник заявника [PERSON] - адвокат Пілюга В.В., подала до суду клопотання, у якому просила: 1) надати дозвіл на повне або часткове знищення об`єктів експертизи, а саме: біологічного зразка [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер від 09 вересня 2024 року № 4089м/2450дон; 2) призначити уповноважену особу для отримання в ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» біологічного зразка [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер від 09 вересня 2024 року № 4089м/2450дон: Пілюгу В.В. , [INFO] . 11 листопада 2025 року учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник заявника [PERSON] - адвокат Пілюга В.В., подала клопотання про проведення судового засідання без її участі. Наступне судове засідання призначено на 12 листопада 2025 року на 16 год. 40 хв. 11 листопада 2025 року (вхід. від 12 листопада 2025 року, № 68795) представник заявника [PERSON] - адвокат Пілюга В.В., подала до суду клопотання про призначення експертизи, а саме просила: 1)призначити у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи». На вирішення експертів поставити питання: -Чи є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , біологічним батьком дитини [PERSON] [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] ? 2)судову молекулярно-генетичну експертизу провести з обов`язковим відібранням та дослідженням біологічних зразків матері дитини [PERSON] , [INFO] ; 3)зобов`язати ДСУ «Дніпровське обласне бюро судово - медичної експертизи» надати на дослідження біологічний матеріал [PERSON] , який зберігається в архіві біологічного матеріалу судово - медичної лабораторії реєстраційний номер 4089м/240 від 09 вересня 2024 року відділу судово - медичної експертизи трупів Дніпропетровського обласного БСМЕ. 4)Надати дозвіл експертам ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» на повне або часткове знищення об`єктів експертизи, а саме: біологічного зразка [PERSON] , [INFO] , який зберігається в архіві біологічного матеріалу судово - медичної лабораторії реєстраційний номер 4089м/240 від 09 вересня 2024 року відділу судово - медичної експертизи трупів Дніпропетровського обласного БСМЕ. 12 листопада 2025 року у судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача [PERSON] - адвокат Пілюга В.В., у клопотанні від 11 листопада 2025 року судове засідання, призначене на 12 листопада 2025 року на 16:40 год, просила проводити без її участі та участі заявника. Заінтересована особа - Міністерство оборони України, у судове засідання свого представника не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12 листопада 2025 року задоволено клопотання представника заявника [PERSON] - адвоката Пілюги В.В., про призначення експертизи, призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, виконання якої доручено Державній спеціалізованій установі «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи». На вирішення експерта (експертів) поставлено питання: 1.Чи є [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] ? Для проведення експертизи експертам ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» вказано використати біологічний матеріал військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , що зберігаються в архіві біологічного матеріалу судово-медичної лабораторії ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», відібраний при судово-медичному дослідженні трупа [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер від 09 вересня 2024 року № 4089м/2450дон відділення судово-медичної експертизи трупів ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», та надано експертам дозвіл на повне або часткове знищення біологічного матеріалу, який буде використаний для проведення молекулярно-генетичної експертизи. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено до отримання висновку експерта. 06 січня 2026 року (вхід. № ЕП-80) на електронну пошту суду надійшло повідомлення з експертної установи про необхідність повідомлення учасників справи про дату відібрання біологічних зразків для проведення експертного дослідження. 05 лютого 2026 року (вхід. № 5440) на адресу суду від ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» надійшов висновок експерта від 28 січня 2026 року № 5-МГ за результатами проведення молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16 лютого 2026 року поновлено провадження у справі та призначено судове засідання на 24 березня 2026 року на 10 год. 30 хв. 24 березня 2026 року учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник заявника [PERSON] - адвокат Пілюга В.В., подала заяву (вхід. № 16351), у якій просила розгляд справи проводити без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Заінтересована особа - Міністерство оборони України, у судове засідання свого представника не направили, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до таких висновків. До матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Дніпровським РУ ГУ МВС України в місті Києві 26 березня 2003 року, що належить [PERSON] , яка народилася [INFO] у місті Києві. Також в матеріалах справи міститься копія паспорта громадянина України у формі ID-картки № [NUMBER] , виданого 12 липня 2022 року, орган видачі - 8017, що належить [PERSON] , який народився [INFO] у с. Комуна Артемівського району Донецької області. Зі Свідоцтва про народження від 18 вересня 2024 року [NUMBER] , засвідчена копія про реєстрацію відповідно до Закону «Про реєстрацію народжень та смертей» від 1953 року, встановлено, що [INFO] населеному пункті Бакінгемшир, госпіталь «Стоук Мандевіль», народилася дитина [PERSON] , запис № 6. Матір`ю зазначена [PERSON] , українка. Відомості про батька відсутні. Суд враховує, що на копії вказаного свідоцтва проставлено апостиль від 23 вересня 2024 року № АРО-МQEA-SEFC-LOPS-4JSS Державним секретарем Його величності у закордонних справах, справах співдружності та розвитку Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії. Переклад з англійської мови на українську мову виконано дипломованим перекладачем бюро перекладів Доманською Т.М., достовірність перекладу підтверджено особистим підписом перекладача. Справжність підпису перекладача Доманської Т.М. засвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Т.М., зареєстровано в реєстрі за № 592. До матеріалів справи також долучено копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] , виданого 20 лютого 2018 року, орган видачі - 8079, що належить [PERSON] , [INFO] , з відмітками про перетин державного кордону за період з червня 2023 року по вересень 2024 року. Також міститься копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] , виданого 14 грудня 2023 року, орган видачі - 2GBR, що належить [PERSON] , [INFO] , з відмітками про перетин державного кордону за період з 24 квітня 2024 року по вересень 2024 року. В матеріалах справи також міститься паперова копія особистого листування заявника [PERSON] та [PERSON] з мобільного застосунку «Viber» та фотознімки останнього з дитиною. У сповіщенні сім`ї від 09 вересня 2024 року № 474 зазначено, що стрілець-помічник гранатометника 3 штурмового відділення 2 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] , призваний 06 травня 2024 року [INFO] , загинув [INFO] під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Водяне Волноваського району Донецької області. Сповіщення адресовано [INFO] цивільній дружині [PERSON] - [PERSON] . З лікарського свідоцтва про смерть від 11 вересня 2024 року № 4089м/2450б, виданого ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», встановлено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у населеному пункті Водяне Волноваського району Донецької області, у зоні військових дій. У довідці про причину смерті (до форми № 106/о № 4089м/2450б) від 11 вересня 2024 року зазначено, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , причина смерті - вибухова травма внаслідок військових дій. Відповідно до свідоцтва про смерть від 12 вересня 2024 року серії [NUMBER] , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , місце смерті - село Водяне, Волноваського району Донецької області, про що 12 вересня 2024 року складено відповідний актовий запис № 15450. До матеріалів справи також долучено відповідний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 12 вересня 2024 року № 00046958503 про реєстрацію актового запису від 12 вересня 2024 року № 15450 про смерть [PERSON] , який помер [INFO] у селі Водяне Волноваського району Донецької області. У свідоцтві про поховання від 14 вересня 2024 року № 3.58565, виданому Ритуальною службою Спеціалізоване комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), зазначено, що [PERSON] похований 14 вересня 2024 року на кладовищі «Лісове» по вулиця Крайня, 4, в місті Києві. У висновку експерта від 28 січня 2026 року № 5-МГ, складеного науково-медичним експертом відділення судово-біологічних експертиз та досліджень ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи Івашиною О.Х. , який має стаж роботи за фахом «судово-медична імунологія» 20 років, 1-й кваліфікаційний клас судового експерта, який провів судово-медичну експертизу зразка нігтьової пластини загиблого [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер № 4089м/2450дон від 09 вересня 2024 року Дніпровського ОБСМЕ, та зразків букального епітелію громадянки [PERSON] , [INFO] , дитини [PERSON] , народженої громадянкою [PERSON] , зазначено, що відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини для 20 із 21 досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Для одного локуса із 21 досліджених ця умова не виконується, що можливо за рахунок мутації цього локуса при сперматогенезі (формування статевих клітин батька). Таким чином, загиблий [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком збігу генетичних ознак осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами дослідження 20 локусів складає не менше 99,999999999 %, з урахуванням мутації в одному локусі - не менше 99,999999 %. Суд враховує, що проставленням особистого підпису експерт підтвердив, що з правами та обов`язками експерта, що передбачені статтею 72 ЦПК України, ознайомлений. Відповідно до частини сьомої статті 102 ЦПК України попереджений (обізнаний) щодо відповідальності за статтями 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок, за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлення фактів є особливою функцією суду, необхідною для підтвердження певної обставини як факту, про що просить заявник. Необхідність цього виникає у зв`язку із прогалиною в інформації або її відсутності, яка не дає змоги дійти остаточного висновку у питанні. Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 ЦПК України у порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, серед іншого, родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до положень частини другої статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного пращура (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і ї правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабою, дідом і внуками). Таким чином, родинні відносини (споріднення) у теорії права кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Як роз`яснено у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з подальшими змінами та доповненнями), в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі № 320/948/18 зазначила, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: -факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; -встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; -заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); -чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. З матеріалів справи встановлено, що малолітня [PERSON] народилася [INFO] на території Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії. Матір`ю дитини зазначена [PERSON] , водночас, відомості про батька відсутні. Заявник [PERSON] обґрунтовуючи вимоги заяви зазначила, що не перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком дитини, у зв`язку із воєнними діями на території України вимушено переїхали на територію іншої країни, де і народилася дитина. Однак, батько дитини був військовослужбовцем та загинув під час виконання бойового завдання, зареєструвати батьківство не встиг. Заявник, як законний представник неповнолітньої дитини, позбавлена можливості отримати одноразову грошову допомогу, відповідно до статей 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки відсутнє рішення суду, яким підтверджений факт батьківства загиблого щодо дитини. Таким чином, встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , [INFO] , та малолітньою [PERSON] , [INFO] , як між батьком та дитиною, дозволить заявникові реалізувати права, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до частини третьої статті 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно з пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, яка вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли відповідно до частини другої статті 135 СК України про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Згідно із статтею 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до статті 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 червня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили. Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У рішенні, ухваленому 13 липня 2006 року у справі «Яггі проти Швейцарії» (Jaggi v. Switzerland), ЄСПЛ постановив, що мало місце порушення статті 8 Конвенції, яке виявилося у відмові проведення аналізу ДНК останків можливого батька заявника. При цьому Суд зазначив, що людина, яка намагається встановити своє походження, реалізує життєвий інтерес, який захищається Конвенцією. Цей інтерес полягає в отриманні правдивої інформації, котра може допомогти встановити факт, що торкається важливого аспекту її особистої ідентичності. У контексті застосування термінів для порушення провадження щодо батьківства Суд визнавав, що інтерес ймовірного батька в захисті від скарг щодо фактів, які виникли багато років тому, не можна відхилити, і, на додаток до цього конфлікту інтересів між передбачуваним батьком і дитиною, можуть з`явитися інші інтереси, як-от інтереси третіх осіб, особливо родини ймовірного батька, та загальний інтерес правової визначеності (див. справу «Лааксо проти Фінляндії» (Laakso v. Finland), № 7361/05, § 46, 15 січня 2013 року; див. справу «Константінідіс проти Греції» (Konstantinidis v. Greece), № 58809/09, § 52, 03 квітня 2014 року). Однак у контексті ДНК-тестування в провадженні щодо батьківства Суд визнавав, що інтерес особи у визначенні свого батьківства не зникає з віком, а, навпаки, посилюється (справи «Яггі проти Швейцарії» (Jaggi v. Switzerland, № 58757/00) та «Паско проти Франції» (Pascaud v. France, № 19535/08). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частини першої статті 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Згідно з висновком експерта від 28 січня 2026 року № 5-МГ, складеним науково-медичним експертом відділення судово-біологічних експертиз та досліджень ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи Івашиною О.Х., загиблий [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком збігу генетичних ознак осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами дослідження 20 локусів складає не менше 99,999999999 %, з урахуванням мутації в одному локусі - не менше 99,999999 % Суд враховує, що до матеріалів справи також долучено фотознімки, на яких зображений загиблий [PERSON] та дитина. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною першою статті 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Таким чином, наявні в матеріалах докази у своїй сукупності свідчать про те, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у населеному пункті Водяне Волноваського району Донецької області, є біологічним батьком малолітньої [PERSON] [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що встановлення відповідного факту дозволить заявникові реалізувати права, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Водночас, в межах розгляду даної цивільної справи суд не досліджує та не встановлює наявність у [PERSON] та малолітньої [PERSON] , [INFO] , права на реалізацію прав та пільг, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а також правомірність дій та рішення суб`єкта владних повноважень. Таким чином, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з роз`ясненням, викладеним у пункту 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» рішення про встановлення батьківства, факту батьківства, факту визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина повинна містити відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАГС (прізвище, ім`я, по батькові батька, число, місяць, рік його народження, національність, громадянство, місце постійного проживання й роботи, номер запису акта про народження дитини, коли та яким органом його складено). В абзаці дванадцятому пункту 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 зазначено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з підпунктом 2.13.1 пункту 2.13, пунктом 2.16 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Водночас у межах даної заяви заявником не заявлено вимогу про внесення змін до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved