Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 10.11.2025 року позивач звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на будинковолодіння та на земельні ділянки в прядку спадкування за заповітом та за законом. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , залишилось майно, яке згідно заповіту померлий заповів позивачу, а саме: будинковолодіння в [ADDRESS] та земельну ділянку для його обслуговування з кадастровим номером 2625886801:11:153:0007. Позивач спадщину прийняла, оскільки постійно проживала разом із батьком на час його смерті, а також шляхом вчасного подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Окрім позивача спадкоємцем за заповітом іншого майна, що належало батьку, є брат позивача [PERSON] , а спадкоємцем за законом є їх сестра [PERSON] . Мати позивача, яка з померлим не перебувала у зареєстрованому шлюбі померла ще у 2018 році. Тому, на думку позивача, вона є спадкоємцем за заповітом та за законом після смерті батька, та якій належить право власності на вищезазначене майно за заповітом та на земельну ділянку з кадастровим номером 2625886801:11:153:0016. Тому просила позовні вимоги задовольнити. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, своє представництво в суді здійснює через представника адвоката Марущака В.І. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, до суду надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, зазначила про визнання позовних вимог, на спадкове майно не претендує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 12.11.2025 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 09.12.2025 року витребувано докази по справі. Згідно ухвали суду від 03.02.2026 року постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно архівного витягу з додатку до рішення виконавчого комітету Тисменицької районного ради народних депутатів від 14.09.1988 року №176 у списку голів колгоспних дворів та громадян села Угринів, які володіють житловими будинками під номером 425 міститься запис про те, що [PERSON] є власником будинковолодіння по [ADDRESS] , який є за типом робітничим двором (а.с.17). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №807309 від 26.07.2007 року, [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу частини земельної ділянки №1752 від 24.05.2007 року є власником земельної ділянки з кадастровим номером 2625886801:11:153:0007, площею 0,2500 га, яка розташована в с. Угринів, урочище «Біля Шуляра» Тисменицького району Івано-Франківської області із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.18). Згідно копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №807310 від 26.07.2007 року, [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу частини земельної ділянки №1752 від 24.05.2007 року є власником земельної ділянки з кадастровим номером 2625886801:11:153:0016, площею 0,1815 га, яка розташована в с. Угринів, урочище «Біля Шуляра» Тисменицького району Івано-Франківської області із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.22). У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , яке видане повторно 03.05.2007 року відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано у липні 1967 року, про що у книзі реєстрації розірвань шлюбу зроблено запис №184 (а.с.26). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] були [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , який народився [INFO] були [PERSON] та [PERSON] (а.с.28). Також свідоцтво про народження серії [NUMBER] , свідчить про те, що батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] були [PERSON] та [PERSON] (а.с.29). [PERSON] 21.07.1990 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що виконкомом Угринівської сільської ради народних депутатів складено актовий запис №10. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.30). 23.05.2018 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської ДНК Кравець О.М. посвідчено заповіт, у відповідності до якого [PERSON] , [INFO] , зробив заповідальне розпорядження, яким усе своє майно на випадок своєї смерті, а саме: домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, яка розташована на території [ADDRESS] заповів [PERSON] , а домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, яка розташована на території [ADDRESS] заповів [PERSON] , [INFO] (а.с.33). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 22.11.2021 року виконавчим комітетом Угринівської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с.10). Із заявами про прийняття спадщини за законом та заповітом після померлого [PERSON] звернулись [PERSON] та [PERSON] (а.с.77,78). Державним нотаріусом Тисменицької державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу за номером 66 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.83). Згідно довідки виданої виконкомом Угринівської сільської ради від 27.10.2025 року №280, згідно з записом в погосподарській книзі №8 Угринівської сільської ради за громадянином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , значиться житловий будинок. Цей будинок знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був постійним жителем с. Угринів Івано-Франківського району Івано-Франківської області та до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті разом із ним проживали та були зареєстровані: [PERSON] , дочка, [INFO] , [PERSON] , син, [INFO] , [PERSON] , онука, [INFO] , [PERSON] , онука, [INFO] . Заповіт в Угринівській сільській раді від імені [PERSON] не посвідчувався та не реєструвався (а.с.48). Відповідно до довідки виданої виконкомом Угринівської сільської ради від 27.10.2025 року №281, [ADDRESS] перейменована на [ADDRESS] (а.с.49). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Угринівської сільської ради від 31.01.2025 року №26 житловий будинок в с. Угринів Івано-Франківського району Івано-Франківської області побудований до 1991 року. Домоволодіння знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.50). Згідно довідки виданої виконкомом Угринівської сільської ради від 29.10.2025 року №285(виписка з погосподарської книги Угринівської сільської ради № 4 за 1983-1985 рр. стор. 61. Особовий рахунок № [NUMBER] ) видана гр. [PERSON] , [INFO] , в тому, що згідно погосподарської книги головою господарства був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Разом з ним проживали та були зареєстровані: 1. [PERSON] , співмешканка, [INFO] (померла [INFO] ); 2. [PERSON] , дочка, [INFO] ; 3. [PERSON] , дочка, [INFO] ; 4. [PERSON] , син, [INFO] (а.с.51). Відповідно до довідки виданої виконкомом Угринівської сільської ради від 29.11.2022 року №1022 станом на 29.11.2022 року за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] (а.с.52). Згідно виписки про право власності на житловий будинок Угринівської сільської ради від 29.10.2025 року станом на 01.01.1991 року за адресою [ADDRESS] були зареєстровані і проживали: [PERSON] , голова сім`ї, [INFO] ; [PERSON] , співмешканка, [INFO] ; [PERSON] , донька, [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , син, [INFO] (а.с.53). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Угринівської сільської ради від 25.01.2022 року №87, яка видана гр. [PERSON] , [INFO] , про те, що згідно Погосподарської книги №4 Угринівської сільської ради, номер об`єкта погосподарського обліку 0367, с.81, за [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , значився житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] на момент смерті [INFO] . На день його смерті разом із ним постійно проживали та були зареєстровані 1. [PERSON] , донька, [INFO] ; 2. [PERSON] , син, [INFO] ; 3. [PERSON] , онука, [INFO] ; 4. [PERSON] , онука, [INFO] . Заповіт в Угринівській сільській раді не посвідчувався та не реєструвався (а.с.80). У довідці виконкому Угринівської сільської ради від 27.01.2026 року №23 вказано, що належне померлому [INFO] [PERSON] будинковолодіння в [ADDRESS] розміщене на земельній ділянці площею 0,2500 га, кадастровий номер земельної ділянки: 2625886801:11:153:0007, державний акт серія ЯД № 807309 (а.с.95). У постанові державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області від 28.10.2025 року вказано про відмову гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів власності на спадкове майно, та наявності у заповіті неясності відносно спадкового майна, що унеможливлює достовірне встановлення волі Спадкодавця (а.с.85). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Конституції України, Цивільного кодексу України. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 цього ж Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Щодо прав на будинковолодіння. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Так, відповідно до законодавства, чинного до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Згідно зі ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року (зі змінами) на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди. Спеціальним нормативним актом, який визначав порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 №112/5, а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24/26, та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року №69, які були замінені Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженою наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 № 48. Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, відносяться до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Оскільки спірний житловий будинок з господарськими спорудами відносився до суспільної групи робітничий двір, майнові правовідносини господарства робітника були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права, відтак положення статей 120, 123 ЦК УРСР застосуванню не підлягають. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України). У відповідності до вимог ст. 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положеннями ч. 1 ст. 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частиною 1 ст.182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За приписами ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. Поточна редакція ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України також передбачають автоматичний перехід права на земельну ділянку при набутті права власності на будівлі або споруди, і ці норми мають імперативний характер. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 16 червня 2020 року у справі №689/26/17, від 4 грудня 2018 року у справі №910/18560/16 зазначила, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід враховувати те, що зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Оскільки судом встановлено, що померлому [PERSON] як голові робітничого двору належало на праві власності будинковолодіння [ADDRESS] , а позивач прийняла спадщину за заповітом, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, відтак [PERSON] належить право власності на вищевказане майно (будинковолодіння [ADDRESS] ) в порядку спадкування за заповітом після померлого [PERSON] . Крім того в матеріалах справи міститься довідка виконкому Угринівської сільської ради в якій вказано, що дане будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці площею 0,2500 га з кадастровими номером 2625886801:11:153:0007. Таким чином, враховуючи волю спадкодавця та положення ст. 120 ЗК України, за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку з кадастровими номером 2625886801:11:153:0007, на якій розташоване будинковолодіння [ADDRESS] . Відтак, позовні вимоги в частині визнання права власності на зазначені будинковолодіння та земельну ділянку підлягає до задоволення. Крім того, позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,1815 га з кадастровим номером 2625886801:11:153:0016 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Угринів урочище «Біля Шуляра», та яка згідно державного акту про право власності на земельну ділянку належала [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька. Однак, суд вважає, що дана вимога підлягає частковому задоволенню з огляду на те, що після померлого [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори, у встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, звернулися два спадкоємця позивач та її брат відповідач по справі [PERSON] . Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 2625886801:11:153:0016 не охоплена змістом заповіту, складеного [PERSON] на випадок своєї смерті [INFO] , відтак така підлягає спадкуванню за законом. А тому належить спадкоємцям у рівних частках, по 1/2 кожному. Тому суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на частку вказаної земельної ділянки, а отже позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.328, 392, 1272, 1296, 1297 ЦК України,

Outcome: partial