Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 6920,00 грн заборгованості за кредитним договором № 01.05.2023-100000765від01.05.2023 року. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 01.05.2023року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 01.05.2023-100000765. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 3500,00 грн строком на 42 дні. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. У свою чергу [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 6920,00 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 3500,00 грн, по процентам в розмірі 3420,00 грн. Унаслідок невиконання відповідачкою своїх зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідачазаборгованість за кредитним договором № 01.05.2023-100000765від01.05.2023у сумі 6920,00 грн. Ухвалою суду від 11.02.2026 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи призначено на 30.03.2026 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр», проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин .Відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання. Враховуючи, що про причини неявки в судове засідання відповідачка суд не повідомила, відзив не подала і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. 01.05.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» (кредитодавець) та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір (оферта) №01.05.2023-100000765, невід`ємною частиною якого є заявка до кредитного договору. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Згідно з умовами п.4.1. Договору кредитодавецьнадає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача. Відповідно до умов кредитного договору, кредит надається в сумі 3500,00 грн на строк 42 днів з дати його надання; дата повернення кредиту 11.06.2023; період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня його надання; Ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду «Економ». Ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 3% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». У заявці зазначені реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів за даним договорам: 5167-49XX-XXXX-8966. Пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) №01.05.2023-100000765 від 01.05.2023, заявка від 01.05.2023, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 01.05.2023-100000765 від 01.05.2023 про споживчий кредит, підписані відповідачкою одноразовим ідентифікатором Р468. Своїм підписом на договорі відповідачка підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі з порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності, розуміє та зобов`язується їх виконувати. На підтвердження виконання договору позивачем надано квитанцію АТ КБ Приват Банк №2295983038 від 01.05.2023. Відповідно до якої встановлено, що 01.05.2023 перераховано отримувачу платіжної картки [NUMBER] кошти в сумі 3500,00 грн з призначенням платіжної операції: видача коштів за договором №01.05.2023-100000765. Відповідачка не надала своєчасно кредитодавцю ТОВ «Споживчий центр» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконала. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 01.05.2023-100000765від 01.05.2023 року, заборгованість складає 6920,00 грн, з яких: 3500,00 грн основний борг; 3420,00 грн проценти. Проценти по кредиту нараховані за період з 01.05.2023 по 11.06.2023року. У зв`язку із невиконанням відповідачкою узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.627ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Так, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до абз. 2 ч. 3, ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ч.5ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно з ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Застосовуючи до правовідносин зазначені норми права, суд дійшов такого висновку. 01.05.2023 між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору. [PERSON] будучи вільною в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписала кредитні документи. Отже, сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед [PERSON] за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 01.05.2023-100000765від 01.05.2023 виконало у повному обсязі, надавши відповідачці кредит на суму 3500,00 грн. Натомість, відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором перед кредитодавцем належним чином не виконала, заборгованість у повному обсязі не погасила, про що наведено у розрахунку заборгованості, який надано ТОВ «Споживчий центр», у зв`язку з чим за відповідачкою, за розрахунками позивача, утворився борг на загальну суму 6920,00 грн, з яких 3500,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 3420,00 грн заборгованість по процентах. Разом з тим, відповідачкою не надано суду жодних доказів на спростування укладення кредитного договору, а також доказів погашення заборгованості по кредиту. Проценти за користування кредитом нараховані позивачем у розмірі та у межах строку кредитування, визначених умовами кредитного договору. З огляду на це, суд доходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 01.05.2023-100000765від 01.05.2023 в сумі 6920,00 грн, оскільки у добровільному порядку відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконує. Відповідно суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову повністю. Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн.

Outcome: approved