Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

У січні 2026 року Запорізький державний медико-фармацевтичний університет звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за освітні послуги. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, від 19.07.2019р. №ФЗ-МСМ-48, укладеного між відповідачем - Замовником і Запорізьким державним медичним університетом, [PERSON] було зараховано студенткою другого курсу II фармацевтичного факультету на спеціальність «Фармація, промислова фармація» Запорізького державного медичного університету. Відповідно до п.1.1 Договору Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити надання студенту ( [PERSON] ) освітніх послуг. Відповідно до п.5.2. Договору вартість освітніх послуг становить: за весь термін навчання (загальна) 91020,00 грн, в тому числі за 1 курс 16260 грн., 2 курс - 17230 грн.; за 3 курс - 18210 грн.; за 4 курс - 19200 грн.; за 5 курс - 20120 грн. Відповідно до наказу №298-с від 05.04.2024 р. [PERSON] було відраховано за невиконання навчального плану з 01.04.2024 р. 3 01.09.2023 року освітня послуга студентці фактично не надавалась. Фактично нарахування за навчання на 1-4 курсах складає 70900 грн. (детальний розрахунок додається), а всього сплачено 52770 грн. (довідка додається). Отже, заборгованість по оплаті за навчання складає 18130,00 грн. (70900 грн.- 52770 грн.). Відповідно до п.3.1.1. договору Замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітні послуги та за документ про вищу освіту в розмірах та в порядку, встановлених цим Договором (розділ 5 договору) та чинним законодавством України. Відповідно до п.6.2 Договору за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник/студент сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від несплаченої суми на кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості. Таким чином, відповідач не виконала зобов`язання, які передбачені п.3.1.1 Договору та не перерахувала плату за освітні послуги у порядку, встановленому Договором, а саме - розділом 5 Договору. Відповідно до наведеного в додатках до цієї позовної заяви розрахунку: 1) Загальний розмір 3% річних, що підлягає складає: 1633,17 грн. 2) Загальний розмір заборгованості з урахуванням інфляційних витрат, що підлягає стягненню складає: 23160,88 грн. Ухвалою судді від 21.01.2026 року було відкрите провадження у справі, а її розгляд визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Учасникам справи встановлено строк для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання двічі не з`явилась, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, письмового відзиву на позов не надала, про причини неявки суд не повідомила, що, відповідно до ст. 280 ЦПК України, у сукупності є підставою для заочного розгляду справи. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось в порядку передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою, від 19.07.2019р. №ФЗ-МСМ-48, укладеного між відповідачем - Замовником і Запорізьким державним медичним університетом, [PERSON] було зараховано студенткою другого курсу II фармацевтичного факультету на спеціальність «Фармація, промислова фармація» Запорізького державного медичного університету. Відповідно до п.1.1 Договору Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити надання студенту ( [PERSON] ) освітніх послуг. Відповідно до п.5.2. Договору вартість освітніх послуг становить: за весь термін навчання (загальна) 91020,00 грн, в тому числі за 1 курс 16260 грн., 2 курс - 17230 грн.; за 3 курс - 18210 грн.; за 4 курс - 19200 грн.; за 5 курс - 20120 грн. Відповідно до наказу №298-с від 05.04.2024 р. [PERSON] було відраховано за невиконання навчального плану з 01.04.2024 р. 3 01.09.2023 року освітня послуга студентці фактично не надавалась. Фактично нарахування за навчання на 1-4 курсах складає 70900 грн. (детальний розрахунок додається), а всього сплачено 52770 грн. (довідка додається). Отже, заборгованість по оплаті за навчання складає 18130,00 грн. (70900 грн.- 52770 грн.). Відповідно до п.3.1.1. договору Замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітні послуги та за документ про вищу освіту в розмірах та в порядку, встановлених цим Договором (розділ 5 договору) та чинним законодавством України. Відповідно до п.6.2 Договору за несвоєчасну оплату освітніх послуг замовник/студент сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення, від несплаченої суми на кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості. На виконання Розпорядження Кабінету Міністрів України від 28.10.2022 № 952-р, а також наказів Міністерства охорони здоров`я України від 15.12.2022 та № 9 від 03.01.2023, Запорізький державний медичний університет (ЗДМУ) був реорганізований шляхом приєднання до Запорізького державного медико-фармацевтичного університету, який є правонаступник всіх прав та обов`язків ЗДМУ. Отже, Запорізький державний медико-фармацевтичний університет є належним позивачем за заявленими вимогами. Таким чином, відповідач не виконала зобов`язання, які передбачені п.3.1.1 Договору та не перерахувала плату за освітні послуги у порядку, встановленому Договором, а саме - розділом 5 Договору. Відповідно до наведеного в додатках до цієї позовної заяви розрахунку: 1) Загальний розмір 3% річних, що підлягає складає: 1633,17 грн. 2) Загальний розмір заборгованості з урахуванням інфляційних витрат, що підлягає стягненню складає: 23160,88 грн. Вказаний розрахунок позивача, відповідачем не спростовано, заперечень щодо вимог позивача або даних, які б спростовували викладені у позові обставини не надано, та не надано даних щодо погашення заборгованості. Надані позивачем докази про наявність заборгованості у зазначеному розмірі суд вважає належними, допустимими та, оцінюючи їх у сукупності, вважає достатніми для підтвердження доводів, викладених у позові, виходячи з наступного. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін у цій справі як грошових зобов`язань, оскільки на підставі договору між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до прострочення відповідача. Основою для розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат є сума заборгованості по оплаті за навчання, яка не виплачена позивачу станом на час розгляду цієї справи. На підставі викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи судом сума заборгованості за договором відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи з метою погашення заборгованості за послуги навчання, суд доходить до висновку, що позовні вимоги, є обґрунтованими та вказана позивачем грошова сума підлягає стягненню з відповідача. Позивач також має право в порядку ст. 141 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат на сплату судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved