Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі по тексту ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №874654 від 10.07.2023 року у розмірі 11064,00 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 10.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» (далі по тексту - ТОВ «Селфі Кредит») та [PERSON] було укладено Договір №874654 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами кредитного договору Товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 2000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки визначені договором. 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №01022024-1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора і отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Селфі Кредит» включно і до [PERSON] за кредитним договором №874654 від 10.07.2023 року. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору, а відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 11064,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 2000,00 грн., заборгованість за процентами 9064,00 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 01.01.2026 року, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також даною ухвалою клопотання представника позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про витребування доказів задоволено. Витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» наступну інформацію чи є банківська карта з номером [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), дата народження: [INFO] ? Чи була успішною транзакція, здійснена 10.07.2023, на банківську картку № [NUMBER] в сумі 2000 грн.? Якщо так, то чи були зараховані грошові кошти за цією транзакцією на відповідний рахунок власника банківської карти № [NUMBER] ? Чи проводилась верифікація особи власника банківської карти № [NUMBER] ? 30.01.2026 року на виконання вимог ухвали суду від 01.01.2026 року АТ КБ «Приватбанк» повідомив, що на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в Банку не емітовано карту № [NUMBER] , зазначена картка в банку не обслуговується за клієнтом [PERSON] , також рахунок № [NUMBER] в банку не обслуговується. 29.01.2026 року відкладено розгляд справи у зв`язку з неповідомленням належним чином відповідача та ненадходженням до суду витребуваних документів. 24.02.2026 року відкладено розгляд справи у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному. 07.04.2026 року відкладено розгляд справи на стадії ухвалення судового рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової кореспонденції за місцем реєстрації, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку по причині відсутності адресата за вказаною адресою. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлень про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, ухвалив про заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, за необхідне провадити розгляд справи на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Згідно долученого до матеріалів справи позивачем договору про споживчий кредит №874654 від 10.07.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] було підписано Договір про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний позичальником 10.07.2023 року о 18:32:38 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Н939 (а.с.23зворот -33). За умовами цього договору (п 4.2.) Товариство зобов`язується надати Споживачу кредит на умовах та в порядку передбачених договором, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором (п.1.2.). Сторони погодили, що сума кредиту становить 2000,00 грн. Тип кредиту - кредит (п.1.3), кредит надається строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів (п.1.4). Проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою, яка становить 2.2% в день та застосовується у межах строку кредиту. Особливості нарахування процентів визначені п.1.5.1. цього Договору. Мета отримання кредиту: споживчі потреби. Відповідно до п.2.1. кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Договір містить реквізити сторін, зокрема прізвище, ім`я та по батькові позичальника, номер його паспорта, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер телефону, адресу місця реєстрації (проживання). Як на підтвердження укладення договору позивачем до матеріалів справи долучено Графік платежів, що є Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту №874654 від 10.07.2023 року, дата видачі кредиту 10.07.2023 року, дата повернення кредиту 04.07.2024 року, сума кредиту - 2000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 15532 грн., загальна вартість кредиту 17532 грн. (а.с.34). 01.02.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Фактор) укладено Договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого Клієнт передає (відступає) Фактору за плату, а Фактор приймає належні Клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (а.с.41-45). На підтвердження своїх доводів про виконання умов договору представник позивача надав повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК» №20251020-3130 від 20.10.2025, відповідно до Договору про організацію переказу грошових коштів №03052022-1 від 2022-05-03 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта № [NUMBER] від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 10.07.2023 о 18:34:23 на суму 2000,00 грн. (а.с.36 зворот). Однак, на виконання вимог ухвали суду від 01.01.2026 року АТ КБ «Приватбанк» повідомив, що на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в Банку не емітовано карту № [NUMBER] , зазначена картка в банку не обслуговується за клієнтом [PERSON] , також рахунок № [NUMBER] в банку не обслуговується (а.с.110). Отже, позивачем при зверненні до суду не подано доказів перерахування первісним кредитором на рахунок відповідача кредиту у вказаному в договорі розмірі, відсутні відомості про успішність виконання такого перерахунку. При зверненні до суду з позовом позивачем не надано доказів (виписок з рахунку або інших платіжних документів, тощо), які підтверджують факт перерахування, отримання коштів відповідачем на виконання умов п.2.1 Договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. У постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23) зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим Законом підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Водночас, відповідно до пунктів 4,8, 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254), передбачено, що у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій, призначаються для видачі або відсилання клієнту. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19). При зверненні до суду з позовом позивачем не надано виписок з рахунку первісного кредитора або інших платіжних документів, які б підтверджували перерахування коштів позичальнику та користування останнім ними. Сам по собі факт підписання [PERSON] умов кредитного договору та повідомлення ТОВ «ПЕЙТЕК» №20251020-3130 від 20.10.2025, про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта № [NUMBER] від ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» 10.07.2023 о 18:34:23 на суму 2000,00 грн. не є достатніми та належними доказами щодо підтвердження перерахування кредитором та отримання боржником грошових коштів. У зв`язку із не доведенням позивачем факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов вищезазначеного кредитного договору, а також фактичного користування відповідачем кредитними коштами (рух коштів на особовому рахунку позичальника), враховуючи відповідь АТ КБ «ПриватБанк», підстави для стягнення на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та відсотками відсутні. Враховуючи викладене, ч.7 ст.81 ЦПК України, відповідно до якої доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог щодо стягнення заборгованості за Договором №874654 про надання споживчого кредиту від 10.07.2023 року, оскільки будь - яких доказів отримання відповідачем грошових коштів на виконання умов договору позивач не надав, а відтак у задоволені позову слід відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у позові відмовлено, судові витрати залишаються за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed