Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-06 00:00:00

04.03.2026 заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій просила визнати, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №034177 від 15.11.2004 року, виданий на ім`я [PERSON] , належить заявниці [PERSON] , [INFO] , уродженці с. Березівка Любарського району Житомирської області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті вони з братом, [PERSON] , в рівних частках, успадкували право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності бувшого колективного сільськогосподарського підприємства ім. Задорожної с. Березівка Любарського району Житомирської області розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЖТ №0075562 виданого 10.01.1997 року Любарською районною державною адміністрацією Житомирської області і зареєстрованого 17.01.1997 року в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №152. На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину на ім`я заявниці, а вона на той час являлася неповнолітньою, та ім`я її брата, [PERSON] , який теж на той час являвся неповнолітнім, був виготовлений та виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№034177 від 15.11.2004 року на земельну ділянку за кадастровим номером 1823180400:04:004:0021 площею 2,5353 га. цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Берегівської сільської ради Любарського району Житомирської області, в якому зазначено її із братом як співвласників вказаної земельної ділянки, а саме [PERSON] , с. Березівка 1/2, [PERSON] , [ADDRESS] . Однак при виготовленні вказаного державного акту на право власності на земельну ділянку було допущено помилку у імені заявниці, а саме в державному акті зазначено [PERSON] , а не [PERSON] , що не відповідає дійсності. На даний час, вона, та її брат [PERSON] , дійшли до спільної згоди продати спільно вказану земельну ділянку. Проте, зазначена вище обставина є перешкодою у реалізації її та його брата права на розпорядження належною нам на праві спільної часткової власності на земельну ділянку за кадастровим номером 1823180400:04:004:0021 площею 2,5353 га., так як її ім`я [PERSON] від народження не змінювалося, а у правовстановлюючому документі - державному акті серії ЯБ№034177 від 15.11.2004 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №01-04-213-00579, її ім`я помилково зазначено як [PERSON] . Ухвалою від 05 березня 2026 відкрито окреме провадження за заявою [PERSON] та призначено судовий розгляд справи. Заявниця [PERSON] та її представниця [PERSON] в судове засідання не з`явилися. [PERSON] надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги просить задовольнити. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив. Подав до суду заяву про те, що заявлені вимоги визнає повністю та підтверджує той факт, що його сестра [PERSON] , а при видачі державного акту була допущена помилка та невірно зазначене її ім`я як [PERSON] . Представник зацікавленої особи Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надав, про час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, заперечень по суті заяви суду не надав. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання учасниками справи особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність та згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що зазначені в заяві вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так судом встановлено та підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.06.2001 року, що заявник [PERSON] , [INFO] , являється спадкоємцем, майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Згідно паспорта громадянина України № [NUMBER] від 14.03.2025 заявник значиться, як [PERSON] , [INFO] . Із атестата про повну загальну середню освіту [NUMBER] від 24.06.2017, виходить, що, [PERSON] закінчила Березівську загальноосвітню школу І-ІЇЇ ступенів Любарського району Житомирської області. Із наявних в матеріалах справи актовим записом про народження вбачається, що [PERSON] , народилася [INFO] в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №2 від 23.03.2000 року, свідоцтво [NUMBER] . Відповідно до копії свідоцтва про народження брата [PERSON] , [INFO] , він народився в с. Березівка в сім`ї [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №2 від 01.02.1994 року, свідоцтво [NUMBER] ; Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯБ №034177 від 15.11.2004 року, співвласниками земельної ділянки площею 2,5353 га., розташованої на території на території Берегівської сільської ради Любарського району Житомирської області за кадастровим номером 1823180400:04:004:0021 значяться [PERSON] , с. Березівка 1/2 частка, [PERSON] , [ADDRESS] частка. Випискою з книг по господарського обліку Великоволицького старостинського округу Житомирського району Житомирської області с. Березівка №44 від 27.01.2026 року, згідно якої, [PERSON] , [INFO] з моменту свого народження і до сьогоднішнього дня, відповідно до даних цієї виписки, її ім`я є [PERSON] . 06.10.2004 на підставі розпорядження голови Любарської районної державної адміністрації від 06.10.2004 №314 було видано Державний акти на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№034177 від 15.11.2004 розміром 2,5353 га., розташовану на території Берегівської сільської ради Любарського району Житомирської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім`я [PERSON] 1/2, [PERSON] . Проте, вказане в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯБ№034177 ім`я власниці частини земельної ділянки «Катерина» не співпадає з зазначеними документами « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна, особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно положень п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, що мають юридичне значення, зокрема й факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення»(далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Сукупність особистих даних про особу, відносно якої складені вищевказані документи, дають достатні підстави ідентифікувати цю особу як [PERSON] , [INFO] , встановивши факт належності їй правовстановлюючого документу - Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №034177 від 15.11.2004 року. Враховуючи, що не встановлення факту належності правовстановлюючого документу може призвести до порушення майнових прав заявника, який являється спадкоємцем після смерті свого батька [PERSON] , а інший порядок встановлення даного факту законом не визначено, суд задовольняє заяву.

Outcome: approved