Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

02.03.2026 позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що 26.09.2003 сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєві від 04.04.2024 №487/1864/24 шлюб розірвано. Дитина проживає разом з матір`ю та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини надає інколи та в недостатньому розмірі, що негативно впливає на забезпечення належних умов життя дитини. Відповідач є працездатною особою, офіційно працює, не має інших дітей чи не працездатних осіб на утриманні. Ухвалою суду від 03.03.2026 провадження по справі було відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторона позивача у судове засідання не з`явилась, надано до суду заяву, в якій просять розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримано у повному обсязі. Не заперечують проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлено належними чином, про причини неявки суду не повідомлено, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надано. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєві від 04.04.2024 у справі №487/1864/24 розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, що було укладено 26.09.2003 між ними із актовим записом 1195 ( реєстрація Міським відділом РАЦС Миколаївського обласного управління юстиції). Також в рішенні суду встановлено, що від даного шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Дитина, [PERSON] проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади. Відповідно до ст. ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти та готувати її до самостійного життя. Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З огляду на викладене, та виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності (ч.9 ст.7 СК України), суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати на користь позивача на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , аліменти в у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на дитину, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 02.03.2026 та до досягнення дітиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах сплати платежу за один місяць. Крім того, згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 1331,20 грн.

Outcome: approved