Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У жовтні 2025 року [PERSON] через свого представника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] , у якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 09.10.2004 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що сімейно-шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. Інші вимоги, які можуть бути вирішені одночасно з позовом про розірвання шлюбу, відсутні. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 09 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визнано обов`язковою явку сторін. У судове засідання 24 березня 2026 року позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В судове засідання з`явився представник позивача [PERSON] , який підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити, а судовий збір просив залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстрованим місцем проживання відповідача значиться адреса: [ADDRESS] . Згідно з відповіддю з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (ЄІССС), останнє зареєстроване місце проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи (ВПО) значиться за адресою: [ADDRESS] . Оскільки вказаний населений пункт на даний час належить до тимчасово окупованих територій, виклик відповідача у судове засідання здійснювався шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, що узгоджується з положеннями частини 11 ст. 128 ЦПК України та ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи належне повідомлення відповідача, його неявку в судове засідання без поважних причин, неподання відзиву, а також згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.10.2004 року. Відповідно до матеріалів справи, актовий запис про шлюб було поновлено, про що складено актовий запис № 5 та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] (первинна реєстрація здійснена відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 470, свідоцтво Серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 417. Згідно з доводами сторони позивача, які не спростовані відповідачем, сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, збереження сім`ї неможливе. Наміри позивача розірвати шлюб є стійкими. Згідно із частиною 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ст. 105 СК України шлюб може бути розірвано за рішенням суду за позовом одного з подружжя. Частиною 1 ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд враховує, що шлюб це сімейний союз, при цьому добровільність шлюбу, одна з основних його засад. Шлюб є договором, який укладається за згодою сторін і не може бути примусовим. Відсутність згоди хоча б одного з подружжя на подальше спільне життя є беззаперечною підставою для припинення шлюбу. З матеріалів справи вбачається, що сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, не підтримують подружніх відносин, примирення між ними неможливе. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а примушування до збереження шлюбу суперечить закону та порушує право особи на свободу та особисту недоторканність, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не заявляла вимог щодо відновлення дошлюбного прізвища, суд вважає за необхідне залишити їй після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України, враховує позицію представника позивача та залишає судові витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Outcome: approved