Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23360,00 грн та судових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.09.2020 між [PERSON] та ТОВ « Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір № 9172878. Між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 10072020 від 10.07.2020, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» суму фінансування, а ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимог № 116 від 13.05.2021 до Договору факторингу № 10072020 від 10.07.2020, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23360,00 грн, з яких: - 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15360,00 грн - сума заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками за увесь час користування кредитними коштами. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором. Таким чином [PERSON] , має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Профіт Капітал» за кредитним договором № 9172878 в розмірі 23360,00 грн. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 18.02.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 16.02.2026 відповідачем [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно позовної заяви проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, скориставшись правом на відзив, просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, справу розглядати без її участі. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2020 між [PERSON] та ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено кредитний договір №9172878 (файл: позов з додатками е.а.с.11). 10.07.2020 між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 10072020 від 10.07.2020, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» зобов`язується передати (сплатити) ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» суму фінансування, а ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Профіт Капітал» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (файл: позов з додатками е.а.с.47). Пунктом 2.1.3 Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в день підписання Сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо Боржників в обсязі та на умовах, що існувала на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний Сторонами та скріплений її печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього Договору та підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги Як видно із Реєстру прав вимог №116 від 13.05.2024 до договору факторингу №10072020 від 10.07.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до Відповідача за договором позики № 9172878 від 20.09.2020 у сумі 23360,00 грн. Згідно реєстру прав вимог № 116 від 13.05.2024 ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23360,00 грн, з яких: - 8000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; - 15360,00 грн - сума заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками за увесь час користування кредитними коштами (файл: позов з додатками е.а.с.55). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає (ст. 1077 ЦК України). Щодо заперечень позивача викладених у відзиві, суд оцінює їх критично, з огляду на наступне. Виходячи із положень ст. 1078 ЦК України, за договором факторингу допускається відступлення як наявної, так і майбутньої вимоги. Так, позивачем до матеріалів справи надано копію Договору факторингу № 10072020 від 10.07.2027 укладеного між ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (файл: позов з додатками е.а.47). Відповідно до п. 1.1 договору факторингу первісний кредитор зобов`язується передати новому кредитору право вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, а новий кредитор зобов`язується їх прийняти. Пунктом 2.1.3 договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог. Як вже зазначалось вище відповідно до Реєстру прав вимог №116 від 13.05.2021 до договору факторингу №10072020 від 10.07.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до Відповідача за договором позики № 9172878 від 20.09.2020 у сумі 23360,00 грн. При цьому, відповідно до п.10.1 Договору він вступає в силу з дня його підписання і діє до 31 грудня 2020 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо жодна зі сторін за 30 днів до моменту закінчення строку його дії не заявить письмово про свій намір розірвати договір. Отже, позивач є належним кредитором у цій справі, і право вимоги по заборгованості за кредитним договором від № 9172878 від 20.09.2020 укладеним між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» на передбачених умовами Договору факторингу підставах. Умовами договору позики № 9172878 від 20.09.2020 передбачено, грошові кошти надаються позикодавцем позичальникові саме шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, при цьому самим позичальником у договорі позики для перерахування грошових коштів було вказано такий же рахунок, як зазначений у відповіді ТОВ ФК Фінекспрес від 02.12.2025оку (файл: позов з додатками е.а.с33). Разом з цим, відповідно до пунктів 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставі статті 625 ЦК України, вказано, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)). А тому нарахування процентів після 19.10.2020 суд вважає неправомірним, відповідно стягненню підлягає заборгованість за процентами в розмірі 1536 грн (51,20 грн х 30 днів), що відповідає розрахунку заборгованості за цей період, який позивачем долучено до матеріалів справи (файл: позов з додатками е.а.с.41) За період прострочення [PERSON] виконання зобов`язання (після 19.10.2020), відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, проценти не нараховувались та із такими позовними вимогами сторона позивача до суду не зверталась. Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач надав належні та допустимі докази наявності між позивачем та первісним кредитором договірних відносин з кредитування, наявність договору факторингу та перехід права вимоги за договором фінансового кредиту на підставі договору факторингу до позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно приписів п.2 ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Сторона позивача в позовній заяві зазначає, що попередня сума судових витрат, які поніс позивач у зв`язку з пред`явленням даного позову, складає, зокрема, 7000 грн витрат на правничу допомогу. В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, укладений між Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» та ТОВ "ФК "Профіт Капітал ". Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг № 97 від 24.12.2025, вартість витрат на надання професійної правничої допомоги за позовом до [PERSON] складає 7000,00 грн, у тому числі надання консультації, вивчення документів, підготовка проекту позовної заяви для направлення до суду. Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial