Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Доброславського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , за результатом якого просить розірвати шлюб, укладений 15.02.2013. В обґрунтування позову позивач зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього син [PERSON] ,. [INFO] . Їх стосунки з відповідачем ускладнились, взаємне непорозуміння, постійні сварки привели до прийняття рішення про розірвання шлюбу. Її спроби зберегти сім`ю позитивного результату не дали. Їх шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя як подружжя та збереження сім`ї неможливе та суперечить її з відповідачем інтересам та інтересам їх дитини. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони не ведуть спільного господарства, не мешкають разом. Між ними втрачено почуття любові та поваги. Ухвалою від 12.02.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 16 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Сергіївської селищної ради м. Білгород-Дністровського Одеської області, про що складено актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Дружина після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище чоловіка [PERSON] . У сторін в шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Станом на теперішній час подружжя припинило подружні стосунки, спільне проживання та ведення господарства, примирення неможливе. Майновий спір між подружжям на час звернення до суду відсутній. Вимоги щодо встановлення місця проживання неповнолітньої дитини не заявлено. Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч.3 ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення для справи. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після всебічного, повного дослідження та оцінки наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Питання щодо розподілу судових витрат на вирішення суду позивачем не поставлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved