Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 186221 про надання фінансового кредиту на умовах строковості, зворотності, платності, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Підписуючи договір [PERSON] підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. На виконання умов договору, 01.04.2021 року на картковий рахунок відповідача перераховано кредитні кошти у сумі 1000 грн. за реквізитами платіжної картки. Таким чином, у [PERSON] виник обов`язок повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, передбачені договором, однак останній у порушення умов кредитного договору кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 186221 від 01.04.2021 року. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 186221 від 01.04.2021, загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 5040 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 1000 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 4040 грн. З врахуванням наведеного просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 186221 від 01.04.2021 року у розмірі 5040 грн. та судові витрати пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10500 грн. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 02.02.2026 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Відтак, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до статті 280 ЦПК України. Крім того, оскільки розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.04.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 186221 про надання фінансового кредиту на умовах строковості, зворотності, платності, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Підписуючи договір [PERSON] підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Також, відповідно до умов договору, кредит надається строком на 21 день, тобто до 21.04.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована (п. 1.3. договору). Кредит видається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.4. договору). Датою укладення договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта (п. 1.6. договору). Невід`ємною частиною договору є публічна пропозиція (оферта) (п.1.7. договору). При укладенні кредитного договору [PERSON] вказав реквізити платіжної банківської картки, на яку він бажає отримати гроші, а саме № [NUMBER] . Факт отримання коштів позичальником підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПрофітГід», відповідно до якої 01.04.2021 року о 14:00 успішно перераховано грошові кошти у розмірі 1000 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . Тобто, у відповідача виник обов`язок повернути надані кошти, на умовах та у строки, передбачені договором. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 186221 від 01.04.2021 року. Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 186221 від 01.04.2021 року. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором № 186221 від 01.04.2021, загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 5040 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 1000 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 4040 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконав зобов`язання щодо повернення тіла кредиту, тому з нього на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за сумою кредиту у розмірі 1000 грн. Що стосується вимог позову про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, суд зазначає наступне. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (справа № 14-318цс18). Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом можливе лише у межах строку дії договору. Після закінчення строку дії договору у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Представник позивача зазначає, що заборгованість відповідача за відсотками по кредитному договору № 186221 від 01.04.2021 року складає 4040 грн., вказаний розмір нарахованих відсотків відображений у витязі з реєстру боржників. Однак, як встановлено судом, строк кредитування за договором № 186221 від 01.04.2021 року був погоджений сторонами та становив - 21 день, тобто до 21.04.2021 року, з фіксованою процентною ставкою 2% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відтак, у межах строку кредитування відповідач мав повернути позичені кошти і сплатити проценти. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом, у порядку, передбаченому договором, матеріали справи не містять. Відтак, оскільки, за умовами договору про споживчий кредит № 186221 від 01.04.2021 року сторони погодили строк його дії до 21.04.2021 року, тому, починаючи із зазначеної дати, банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 420 грн. (1000/100*2*21) відсотків за користування кредитом, нарахованих у межах строку кредитування з 01.04.2021 року по 21.04.2021 року, а всього 1420 грн. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до часткового задоволення (1420 грн. х 100 : 5040 грн. = 28,17 %), тому судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 749,99 грн. (2662,4 грн. х 28,17 : 100) слід стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Як вбачається із матеріалів справи, між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (клієнтом) та адвокатом Пархомчуком С.В. 29.12.2023 року укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого адвокат (виконавець) бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 3.1, 3.3 договору про надання правової допомоги вартість години роботи адвоката встановлена сторонами у розмірі 2000 гривень за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги. Факт надання правової допомоги клієнту підтверджується актом про отримання правової допомоги, який містить детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) та здійснених витрат. Загальна вартість за послуги з надання правової допомоги складає 10500 грн., яка складається з наступних послуг: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання заборгованості (кількість годин - 1 год., вартість - 2000,00 грн); складення та подання до суду позовної заяви, моніторинг та аналіз судової практики (кількість годин 2,5 год., вартість - 5000,00 грн); інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи (кількість годин 1,5 год., вартість - 3000,00 грн); канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції (вартість - 500,00 грн); Однак, суд враховує правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року у справі №760/11145/18, про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial