Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Єланський О.Г. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що 16.07.2022 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб Полтавським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №205. Неповнолітніх чи малолітніх дітей від шлюбу немає. Позивач зазначає, що розірвати шлюб через органи РАЦС неможливо, оскільки порозуміння між сторонами відсутнє. Подружнє життя між сторонами не склалося. Поступово стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися. Позивач зазначає, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. На даний час позивач та відповідач спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що сім`я остаточно розпалася, її збереження неможливе та недоцільне. Спору щодо поділу спільного сумісного майна немає. На підставі зазначеного, просив шлюб між сторонами розірвати. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра 25.02.2026 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Єланський О.Г. у судове засідання не з`явилися, від представника до суду надійшла заява з проханням розгляд справи провести без їхньої участі, позовні вимоги підтримують, просили задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з проханням розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.07.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Полтавським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було складено актовий запис №205 від 16.07.2022 року та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». Неповнолітніх чи малолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна подружжя між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням задоволення позовних вимог позивача та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду, а саме в сумі 665,60 гривень, інша частка у розмірі 50 відсотків сплаченого судового збору, підлягає поверненню позивачеві з державного бюджету.

Outcome: approved