Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

10 лютого 2025 року до Новобаварського районного суду міста Харкова звернувся [PERSON] , в особі сого представника адвоката Шишки Юлії Олександрівни з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Тетяна Петрівна про визнання недійсною заяви про відмову від частки спадщини та визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилалась на те, що 18.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики відповідно до якого Позивач передає Відповідачу-1 безвідсоткову позику в сумі 2 480 000,00 грн. готівкою, що є еквівалентно 78 500,00 євро, а Відповідач - 1 зобов`язується повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначені в Договорі позики. Відповідно до п. 2.4. Договору позики остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 16.04.2018. На підтвердження виконання з боку позивача п. 1.1. Договору позики 18.10.2017 Відповідачем-1 складено розписку. В зв`язку з невиконанням Відповідачем-1 умов вищевказаного договору позики щодо повернення грошових коштів, Позивач був змушений звернутися з відповідною позовною заявою до суду. 24.04.2019 Жовтневим районним судом м. Харкова ухвалено рішення яким стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість за договором позики від 18.10.2017 у розмірі 2 975 202,82 грн., з яких: 2 481 942,35 грн. - основна сума позики; 447 973,53 грн. - відсотки за договором позики за період з 18.10.2017 по 23.11.2018; 45 286,94 грн - 3% річних за період з 16.04.2018 по 23.11.2018, та судовий збір у розмірі 8 810,99 грн. Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, [PERSON] подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої Харківським апеляційним судом від 14.11.2019 винесена постанова по справі № 639/6777/18, якою апеляційна скарга [PERSON] була задоволена частково, заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2019 змінено в частині зменшення розміру стягнутих з Відповідача на користь Позивача процентів від позики до 185 295,67 грн., розміру стягнутої заборгованості за договором позики до 2 712 524,96 грн. та судового збору до 8 017,10 грн. зазначена постанова суду апеляційної інстанції в касаційному порядку [PERSON] не оскаржувалась. З метою примусового виконання вищевказаної постанови Харківського апеляційного суду від 14.11.2019, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом С. В. 09.01.2020 відкрито виконавче провадження № 60948770 за виконавчим листом відносно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2 712 524,96 грн. заборгованості за договором позики. В подальшому [PERSON] звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі п. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства, за результатами розгляду якої 10.03.2021 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність №922/493/21.Однак, за заявою [PERSON] з підстав недобросовісної поведінки [PERSON] постановою Східного апеляційного господарського суду від 01.07.2024, залишеною без змін постановою Касаційного господарського суду від 27.11.2024 провадження у справі №922/493/21 про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] закрито.Зокрема судами встановлено, що в межах справи про неплатоспроможність визнано недійсним Договір позики, укладений 05.10.2019 між Відповідачем-1 та кредитором [PERSON] (рідною сестрою) на підставі чого було здійснено перегляд ухвали суду від 11.05.2021 р. за нововиявленими обставинами і відхилено вимоги [PERSON] у сумі 7 463 137,00 грн. Окрім того матеріалами справами встановлено, що в справі не вжито всіх заходів для дослідження та виявлення інформації щодо кола осіб, які відповідно до ч. 5 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства віднесені до членів сім`ї [PERSON] , а саме його батьки, [PERSON] та [PERSON] , не забезпечено належної перевірки відомостей зазначених у декларації про майновий стан боржника у справі щодо отриманих доходів [PERSON] та членами його сім`ї. В процесі розгляду справи про неплатоспроможність, [PERSON] стало відомо, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , 1953 року народження, в зв`язку з чим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Мірошниченко Т.П.відкрито спадкову справу №30/2022. 12.04.2023 приватним нотаріусом Мірошниченко Т.П. на підставі ст. 1261 ЦК України видано дружині спадкодавця [PERSON] , що є рідною матір`ю Відповідача-1 у цій справі, з урахуванням частки, від якої відмовився син спадкодавця [PERSON] , свідоцтва про право на спадщину за законом на наступне спадкове майною.Позивач вважає, що Відповідач-1 відмовився від спадщини у вигляді частки вищевказаного спадкового майна на користь своєї матері, Відповідача-2, в період розгляду справи про неплатоспроможність №922/493/21 з метою не допущення збільшення ліквідаційної маси та подальшого звернення стягнення на відповідну частку під час реалізації майна в процедурі погашення боргів та/або виконання судового рішення про стягнення з нього заборгованості, а тому є підстави для визнання відмови від спадщини недійсною. Таким чином, Позивач вважає, що Відповідач-1 діяв недобросовісно, оскільки відмовився від прийняття спадщини на користь своєї матері, Відповідача-2, внаслідок чого погіршив свій матеріальний стан та платоспроможність перед Позивачем. Під час вчинення цього правочину воля [PERSON] не відповідала зовнішньому її прояву про реальний перехід права власності на нерухоме майно та була направлена на приховання майна від виконання судового рішення про стягнення з нього грошових коштів, тому вчинення такого правочину є порушенням ч. 1, 5 ст. 203 ЦК, що за правилами ст. 215 ЦК є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК. На підставі оформленої [PERSON] заяви про відмову від спадщини приватним нотаріусом Мірошниченко Т.П. видано вищевказані свідоцтва про право на спадщину за законом та прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. При визнанні недійсним оспорюваного правочину підлягає скасуванню і вказане рішення про державну реєстрацію прав, як таке, що вчинене на підставі договору, який визнано недійсними. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 12 лютого 2025 року заяву [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі № 639/863/25 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Тетяна Петрівна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину задоволено частково. Заборонено відчуження нерухомого майна. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 13 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Тетяна Петрівна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Призначено підготовче судове засідання. Витребувано докази. 28 лютого 2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву згідно якого повідомлено, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , 1953 року народження, в зв`язку з чим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Мірошниченко Т.П. було відкрито спадкову справу №30/2022. В той же час, відповідач [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмові від прийняття спадщини, оскільки не мав часу та можливості піклуватись про майно померлого батька, яким ніколи не користувався та не користується. Вчинення [PERSON] правочину щодо відмови від прийняття спадщини відповідало його внутрішній волі та було спрямовано на реальний перехід права власності від померлого батька до матері [PERSON] , яка і користується спадковим майном одноособово.При цьому слід зауважити, що Відповідач - [PERSON] не проживав разом з померлим батьком на момент його смерті та не подавав нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Вважає, що Позивачем обрано неналежний спосіб захисту, та задоволення заявлених позовних вимог не призведе до поновлення прав Позивача, оскільки на момент смерті спадкодавця [PERSON] . Відповідач [PERSON] не проживав разом з померлим батьком, а отже не може вважатись особою, яка в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що автоматично прийняла спадщину. Крім того, Відповідачем [PERSON] не подавалась нотаріусу заява про прийняття спадщини у визначений законодавством строк з моменту смерті спадкодавця, а отже [PERSON] не може вважатись особою, яка прийняла спадщину й у відповідності до приписів ст. 1269 ЦК України. Отже, у випадку задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, спадкове майно не перейде у власність [PERSON] , та [PERSON] не зможе задовольнити свої кредиторські вимоги за рахунок такого спадкового майна. У випадку задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсною відмови від прийняття спадщини, частка [PERSON] у спадковій масі фактично набуде статусу відумерлої спадщини, та органи місцевого самоврядування на території яких знаходиться спірне майно зобов`язані будуть звернутись до суду із заявами про визнання такої спадщини відумерлою. Таким чином, задоволення позовних вимог [PERSON] не призведе до поновлення та/або захисту його прав, як кредитора [PERSON] , а отже Позивачем обрано неналежний спосіб захисту, що відповідно до усталеної судової практики Великої Палати Верховного суду є самостійною підставою для відмови в позові. Крім того зазначив, що у позовній заяві Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається, зокрема, на судову практику, а саме на постанову Верховного Суду від 11.10.2023 р. у справі №205/2053/22 та постанову від 22.02.2024 р. у справі №464/7832/21, в яких сформовано правовий висновок про можливість кваліфікації відмови від прийняття спадщини як фраудаторного правочину. Відповідач вважає, що вказані постанови не можуть враховуватись судом при розгляді даної справи, оскільки обставини, встановлені судами у справах №205/2053/22 та №464/7832/21 не є тотожними з обставинами у даній справі. Крім того, зазначив, що у боржника [PERSON] є в наявності майно, за рахунок якого можуть бути задоволені грошові вимоги кредитора [PERSON] : два автомобіля, 4-х кімнатна квартира, грошовий дохід, який отримує боржник за місцем роботи. При цьому стягнення грошових коштів вже здійснюється, один з двох автомобілів переданий в власність кредитора в рахунок погашення боргу, інший автомобіль вилучений та переданий на зберігання до ДП «СЕТАМ», а квартира перебуває під арештом та може бути реалізована на торгах. При цьому зазначив, що кредитор [PERSON] , якому в рахунок погашення заборгованості приватним виконавцем було передано у власність автомобіль боржника ОPEL VIVARO, VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , 2008 року випуску, згідно акту від 03.06.2020, до сьогоднішнього дня не зареєстрував за собою право власності на вказаний автомобіль. Отже, Відповідач [PERSON] має рухоме й нерухоме майно, а також офіційні доходи для погашення заборгованості перед Позивачем. Таким чином, Відповідач вважає, що необхідно завершити процедуру реалізації майна боржника, яке вилучено та арештовано у межах виконавчого провадження, і лише у випадку якщо вартість майна боржника буде недостатньою для погашення заборгованості перед кредитором в повному обсязі, можна взагалі ставити питання про те, що відмова [PERSON] від прийняття спадщини порушує права кредитора. Наразі ж подання такого позову є передчасним. 11 березня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив згідно якої повідомлено, що в період з 10.03.2021 р. по 01.07.2024 р. [PERSON] перебував у спеціальному статусі «банкрута» (факт встановлений постановою Господарського суду Харківської області у справі №922/493/21 від 15.06.2021 р.); в період з 10.03.2021 р. по 01.07.2024 р. справа про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] №922/493/21 перебувала в процесі активного розгляду та з активною участю боржника [PERSON] (зокрема, у судовому процесі [PERSON] діяв одноособово та за участю представника адвоката - Кундіуса І.В., стороною боржника подавалися процесуальні документи тощо); в період з 10.03.2021 р. по 01.07.2024 р. діяла заборона на відчуження Відповідачем-1 майна, а будь-яка реєстрація переходу права власності від/до боржника повинна була відбуватися виключно на підставі заяви керуючого реалізацією. В зв`язку з чим, просила суд критично поставитися до твердження Відповідача-1 про те, що останній подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини, оскільки не мав часу та можливості піклуватися про майно померлого батька, яким ніколи не користувався та не користується. На переконання Позивача воля [PERSON] під час вчинення правочину щодо відмови від спадщини за законом на користь Відповідача-2 (рідної матері), оформлена відповідною заявою від 12.07.2022 р., зареєстрована у книзі обліку та реєстрації справ за №48 о 15:20, що підтверджується матеріалами спадкової справи №30/2022, не відповідала зовнішньому її прояву, оскільки була направлена на приховання майна від виконання судового рішення про стягнення з нього грошових коштів, тому цей правочин є фраудаторним. Також зазначила, що саме заява [PERSON] про відмову від спадщини за законом, дата та час реєстрації 12.07.2022 р. 15:20, стала підставою для реєстрації спадкової справи номер у спадковому реєстрі 69463746, номер у нотаріуса 30/2022. дата та час реєстрації 12.07.2022 р. 15:21, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69446319 від 12.07.2022 р. Крім того, слід врахувати принцип добросовісності спадкоємців та недопустимість зловживання правами. Відповідач-1 використовує аргумент про відсутність користування майном виключно для уникнення виконання своїх боргових зобов`язань перед Позивачем, що може свідчити про штучний характер його відмови. Це суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема принципу добросовісності (ст. 3 ЦК України). У правовідносинах про визнання правочину недійсним, як такого, що направлений на унеможливлення виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору, підлягає оцінці поведінка боржника на предмет його добросовісності та зловживання правом саме після виникнення такого зобов`язання та на час укладення оспорюваного правочину. Також зазначила, що чинним законодавством для спадкоємця, який не бажає прийняти спадщину передбачено два варіанти поведінки, що проявляється у активних (подання заяви про відмову від спадщини) та пасивних (не подання заяви про прийняття спадщини) діях з його боку. В зв`язку з тим, що [PERSON] на момент смерті батька [PERSON] постійно не проживав разом із спадкодавцем, що підтверджує сам Відповідач-1 у відзиві на позовну заяву, і не вважався таким, що прийняв спадщину, необхідність подання заяви про відмову від спадщини була взагалі відсутня. Зазначила, що виключно в разі відсутності спадкоємців в силу обставин передбачених ЦК, зокрема усунення їх від права спадкування, неприйняття чи відмови від прийняття спадщини, в судовому порядку за заявою органу місцевого самоврядування спадщина може бути визнана відумерлою. Проте, враховуючи встановлене коло спадкоємців в межах спадкової справи №30/2022, визнання спадщини відумерлою виключається. Також зазначила, що відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу Харківської області, Цимбала С.В. №1028 від 21.02.2025 в рамках виконавчого провадження №60948770, відкритого на підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Харкова №639/6777/18 від 02.12.2019 р., станом на 12.02.2025 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 233 332,75 грн., залишок боргу перед Позивачем становить 2 479 192.21 грн. Після відновлення виконавчого провадження, приватним виконавцем Цимбалом С.В. на адресу відповідального зберігача [PERSON] 03.03.2025 р. повторно направлено вимогу щодо надання вищевказаного автомобіля 06.03.2025 р. о 10:00 з метою подальшого його передачі представнику філії Державного підприємства «СЕТАМ» у Харківській області.У встановлений термін вказаний транспортний засіб надано не було, про що приватним виконавцем Цимбалом С.В. повторно складено відповідний акт приватного виконавця від 06.03.2025 р. та 07.03.2025 р. винесено постанову про розшук майна боржника. Отже, станом на сьогоднішній день звернути стягнення на вищевказаний транспортний засіб не видається за можливе з об`єктивних причин, а всі потрібні та належні виконавчі дії вчинено. Окрім того, звертаємо увагу суду, що вартість транспортного засобу MAZDA, СХ-7, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на сьогоднішній день складає орієнтовно 6 000 доларів США, що лише частково погашає заборгованість за виконавчим документом (приблизно 10% від загальної суми заборгованості). З приводу зареєстрованої на праві власності за [PERSON] 4-х кімнатної квартири за адресою [ADDRESS] та можливості звернення стягнення на неї, зазначила, що враховуючи передбачену чинним законодавством черговість звернення стягнення на майно боржника, на сьогоднішній день реалізація квартири, належної [PERSON] на праві власності, не здійснюється. Заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із такими документами (в електронній або паперовий формі): у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, - копія дозволу органів опіки та піклування або відповідне рішення суду. У зв`язку з цим приватний виконавець Цимбал С.В. не здійснює жодних дій щодо реалізації вищезазначеної квартири. 18 березня 2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення згідно яких повідомлено, що задоволення позовних вимог [PERSON] не призведе до захисту чи поновлення його прав та законних інтересів, як кредитора. Що стосується автомобіля MAZDA, СХ-7, реєстраційний номер [NUMBER] , слід зауважити, що боржник [PERSON] жодним чином не приховував даного майна від приватного виконавця та кредитора. Той факт, що відповідальний зберігач майна, визначений приватним виконавцем, неналежним чином виконує свої зобов`язання, жодним чином не заважає виконавцю здійснити заходи щодо розшуку та вилучення такого майна з подальшою його реалізацією, а також ініціювати питання притягнення недобросовістного зберігача майна до відповідальності згідно чинного законодавства. Що стосується реалізації квартири боржника за адресою: [ADDRESS] , то посилання представника Позивача на неможливість реалізації даної квартири у зв`язку з реєстрацією в ній неповнолітніх дітей боржника є неспроможними, оскільки така реалізація можлива за умови отримання на це згоди органу опіки та піклування. В той же час, Позивачем не надано суду доказів того, що приватний виконавець звертався з відповідною заявою до органу опіки та піклування та отримав відмову у надання дозволу на реалізацію квартири боржника. Також не звертався приватний виконавець і до боржника з пропозицією добровільного зняття з реєстрації неповнолітніх дітей боржника у вищевказаній квартирі. Так само відсутні в матеріалах справи звіти про оцінку майна боржника - автомобіля MAZDA, СХ-7, реєстраційний номер [NUMBER] , та квартири за адресою: [ADDRESS] , а тому твердження Позивача про недостатність майна боржника для задоволення його вимог, як кредитора є передчасними та не підтверджені належними доказами. Не здійснювалась приватним виконавцем також процедура відшукання та вилучення рухомого майна боржника, що знаходиться, зокрема, за місцем його проживання по [ADDRESS] , зокрема, готівкових грошових коштів, ювелирних прикрас, дорогоцінних металів, іншого цінного майна, на яке може бути звкернуто стягенення тощо. Окремо слід зауважити, що до відповіді на відзив представником Позивача додано довідку приватного виконавця Цимбала С.В. від 21.02.2025 за номером №1028 з якої вбачається, що станом на 12.02.2025 по виконавчому провадженню №60948770 на користь [PERSON] стягнуто 233 332,75 грн., отже погашення заборгованості здійснюється, що також підтверджує факт наявності у боржника майна та активів за рахунок яких кредитор може отримати задоволення своїх вимог. 18 березня 2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшли пояснення щодо письмового опитування відповідача, як свідка. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 16 червня 2025 року клопотання представника позивача про зобов`язання [PERSON] та [PERSON] надати відповідь на поставлені в позові питання задоволено. Зобов`язано [PERSON] надати відповіді на поставлені в позові питання. 09 липня 2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшли відповіді на питання позивача поставлені в порядку статті 93 ЦПК України. 08 серпня 2025 року від представника позивача надійшла заява про зміну предмету позову згідно якого просила суд: визнати недійсною заяву [PERSON] про відмову від 1/2 частки спадщини за законом, після смерті [PERSON] , 1953 року народження, який помер [INFO] ;визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані на ім`я [PERSON] , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Мірошниченко Т.П., у спадковій справі №30/2022 в частині права власності на 1/2 частки майна, а саме: свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.2023, реєстровий №545 в частині права власності на У частки транспортного засобу марки МАЗ, моделі 5337 АЦ-з, тип ТЗ: ЦИСТЕРНА-С, випуску 1992 року, колір БІЛИЙ, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації: 04.09.2008, свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.2023, реєстровий №552 в частині права власності на 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2719876263120; свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.2023, реєстровий №553 в частині права власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,0730 га, кадастровий номер 6310137900:08:012:0005, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2719873663101; свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.2023, реєстровий №555 в частині права власності на 1/2 частки житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 338054559229; свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.2023, реєстровий №556 в частині права власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,114 га, кадастровий номер 5922986900:01:001:0404, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 338093059229; свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.2023, реєстровий №554 в частині права власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,2179 га, кадастровий номер 5922986900:01:001:0405, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, склад угідь: рілля площею 0,2179 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 338110959229; свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.2023, реєстровий №546 в частині права власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 2,5889 га, кадастровий номер 5922986900:05:003:0347, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Сумська область, Лебединський район, Московсько-Бобрицька сільська рада, склад угідь: рілля площею 2,5889 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 338137959229; свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.2023, реєстровий №547 в частині права власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 2,5889 га, кадастровий номер 5922986900:05:003:0095, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Сумська область, Лебединський район, Московсько-Бобрицька сільська рада, склад угідь: рілля площею 2,5889 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 338144759229; свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.2023, реєстровий №548 в частині права власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,1744 га, кадастровий номер 5922986900:05:003:0096, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Сумська область, Лебединський район, Московсько-Бобрицька сільська рада, склад угідь: пасовища площею 0,1744 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 338159159229; свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.2023, реєстровий №549 в частині права власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,5555 га, кадастровий номер 5922986900:05:003:0346, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Сумська область, Лебединський район, Московсько-Бобрицька сільська рада, склад угідь: сіножатні площею0,5555га, реєстраційний номероб`єкта нерухомого майна 338127059229; свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.2023, реєстровий №550 в частині права власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,5554 га, кадастровий номер 5922986900:06:001:0347, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Сумська область, Лебединський район, Московсько-Бобрицька сільська рада, склад угідь: сіножатні площею0,5554 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 338150759229; свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.04.2023 р., реєстровий №551 в частині права власності на 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,1720 га, кадастровий номер 5922986900:06:001:0373, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Сумська область, Лебединський район, Московсько-Бобрицька сільська рада, склад угідь: пасовища площею 0,1720 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 338163859229. 08 серпня 2025 року суд в підготовчому судовому засіданні прийняв та долучив до матеріалів справи заяву про зміну предмету позову. 02 жовтня 2025 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 16 жовтня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі № 639/863/25 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Тетяна Петрівна про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Призначено справу до судового розгляду. 11 березня 2026 року від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі. Представник позивача, адвокат Шишка Ю.О., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у рішенні вище. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив у позові відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Інші сторони в судове засідання не з?явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим провести судове засідання у відсутності нез`явившогося відповідача та третьої особи. Суд, вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Представник позивача в судовому засіданні повідомила, що 18.07.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики відповідно до якого Позивач передає Відповідачу-1 безвідсоткову позику в сумі 2 480 000,00 грн. готівкою, що є еквівалентно 78 500,00 євро, а Відповідач - 1 зобов`язується повернути отриману суму в строки і у порядку, зазначені в Договорі позики.. На підтвердження виконання з боку позивача умов договору позики було складено розписку. Однак, в зв`язку з невиконанням [PERSON] умов вищевказаного договору позики щодо повернення грошових коштів, [PERSON] був змушений звернутися з відповідною позовною заявою до суду. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 24 квітня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором грошової позики задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 18 жовтня 2017 року у розмірі 2 975 202, 82 грн. (два мільйони дев`ятсот сімдесят п`ять тисяч двісті дві гривні 82 копійки), з яких: 2 481 942, 35 грн. основна сума позики; 447 973, 53 грн. відсотки за договором позики за період з 18.10.2017 по 23.11.2018 року; 45 286, 94 грн. 3% річних за період з 16.04.2018 року по 23.11.2018 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 8 810, 00 грн. (вісім тисяч вісімсот десять гривень 00 копійок) (а.с. 14-18). Постановою Харківського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 квітня 2019 року змінено. Зменшено розмір стягнутих судом з [PERSON] на користь [PERSON] процентів від суми позики - до 185 295, 67 грн., а розмір стягнутої заборгованості за договором позики до 2 712 524,96 грн, задовольнивши заявлений [PERSON] позов частково. Зменшено стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору до 8 017,10 грн. (а.с. 14-18). Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 квітня 2019 року набрало законної сили 14 листопада 2019 року. Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення. Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України. Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом. Так, 09.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом С.В. було відкрито виконавче провадження № 60948770 на підставі виконавчого листа № 639/6777/18 виданого 02.12.2019 Жовтневим районним судом м. Харкова, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договором позики від 18.10.2017 у розмірі 2 712 524,96 грн. (т. 1 а.с.19). В подальшому [PERSON] звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи на підставі п. 2 ст. 115 Кодексу України з процедур банкрутства. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.03.2021 було відкрито провадження у справі № 922/493/21 про неплатоспроможність фізичної особи [PERSON] (т. 1 а.с. 20-22). Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.05.2024 у задоволенні клопотання [PERSON] про закриття провадження у справі № 922/493/21 було відмовлено. Постановою Східного апеляційного Господарського суду від 01 липня 2024 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.05.2024 про відмову з задоволенні клопотання про закриття провадження у справі №922/493/21 скасовано. Прийнято нове рішення, яким клопотання [PERSON] (вхідний №5859 від 04.03.2024) про закриття провадження у справі №922/493/21 задоволено. Провадження у справі №922/493/21 за заявою боржника [PERSON] про неплатоспроможність закрито. Справу повернуто до Господарського суду Харківської області та стягнуто судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5 448,00 грн. (а.с.23-27). Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Верховного Суду від 27.11.2024 касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 у справі № 922/493/21 залишено без змін. Як повідомила в судовому засіданні представник позивача, в процесі розгляду справи про неплатоспроможність [PERSON] , позивачу стало відомо, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , 1953 року народження, в зв`язку з чим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, Мірошниченко Т.П.відкрито спадкову справу №30/2022. Прицьому відповідач [PERSON] подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини, після померлого батька. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] діяв недобросовісно, оскільки відмовився від прийняття спадщини на користь своєї матері, внаслідок чого погіршив свій матеріальний стан та платоспроможність перед [PERSON] , у звязку із стягненням заборгованості за договором позики згідно рішення суду по справі № 639/863/25. Так, відповідно до змісту статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що відповідає вимогам ч. 2 ст.1220 ЦК України. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 99). Згідно копії Свідоцтва про смерть, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 959 ( т. 1 а.с. 96). 12 липня 2022 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П. відкрита спадкова справа №30/2022 до майна померлого [INFO] [PERSON] (т. 1 а.с. 94-265). Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Інформації про те, що [PERSON] складав заповіт матеріали спадкової справи не містять, і така обставина судом не встановлена. Згідно ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, після смерті [PERSON] залишились спадкоємці першої черги дружина [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] . Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. (частина 1 статті 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.(частина 1 статті 1270 ЦК України). Відповідно пункту 1 статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З копії спадкової справи вбачається, що із заявою про прийняття спадщини 12 липня 2022 року звернулась [PERSON] , дружина померлого [PERSON] . Також вбачаться, що син померлого [PERSON] [PERSON] , 12 липня 2022 року звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П. із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті свого батька [PERSON] на користь дружини спадкодавця, [PERSON] , яка також є його матір?ю. Дочка померлого [PERSON] - [PERSON] , спадщину не прийняла, так як на час відкриття спадщини не проживала разом із спардодавцем [PERSON] та не подала відповідну заяву до приватного нотаріуса в зазначений законодавством строк. Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України або заповітом, немає. Таким чином, єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Інші спадкоємці першої черги син [PERSON] та донька [PERSON] спадщину не прийняли, оскільки син відмовився від прийняття спадщини на користь своєї матері, а донька не звернулась із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, подання [PERSON] , 12 липня 2022 року, приватному нотаріусу заяви про прийняття спадщини, свідчить про те, що така заява була подана у встановлений законом шестимісячний строк, а відтак є доказом прийняття [PERSON] спадщини. 12 квітня 2023 року [PERSON] подала приватному нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Так, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Т.П. були видані наступні Свідоцтва про право на спадщину за законом на ім?я [PERSON] : - від 12.04.2023, реєстровий №545 на транспортний засіб марки МАЗ, моделі 5337 АЦ-з, тип ТЗ: ЦИСТЕРНА-С, випуску 1992 року, колір БІЛИЙ, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , дата реєстрації: 04.09.2008, - від 12.04.2023, реєстровий №552 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ,; - від 12.04.2023, реєстровий №553 на земельну ділянку, площею 0,0730 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - від 12.04.2023, реєстровий №555 на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; - від 12.04.2023, реєстровий №556 на земельну ділянку, площею 0,114 га, кадастровий номер 5922986900:01:001:0404, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - від 12.04.2023, реєстровий №554 на земельну ділянку, площею 0,2179 га, кадастровий номер 5922986900:01:001:0405, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, склад угідь: рілля площею 0,2179 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - від 12.04.2023, реєстровий №546 на земельну ділянку, площею 2,5889 га, кадастровий номер 5922986900:05:003:0347, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Сумська область, Лебединський район, Московсько-Бобрицька сільська рада, склад угідь: рілля площею 2,5889 га; - від 12.04.2023, реєстровий №547 на земельну ділянку, площею 2,5889 га, кадастровий номер 5922986900:05:003:0095, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Сумська область, Лебединський район, Московсько-Бобрицька сільська рада, склад угідь: рілля площею 2,5889 га; - від 12.04.2023, реєстровий №548 на земельну ділянку, площею 0,1744 га, кадастровий номер 5922986900:05:003:0096, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Сумська область, Лебединський район, Московсько-Бобрицька сільська рада, склад угідь: пасовища площею 0,1744 га; - від 12.04.2023, реєстровий №549 на земельну ділянку, площею 0,5555 га, кадастровий номер 5922986900:05:003:0346, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Сумська область, Лебединський район, Московсько-Бобрицька сільська рада, склад угідь: сіножатні площею 0,5555га; - від 12.04.2023, реєстровий №550 на земельну ділянку, площею 0,5554 га, кадастровий номер 5922986900:06:001:0347, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Сумська область, Лебединський район, Московсько-Бобрицька сільська рада, склад угідь: сіножатні площею 0,5554 га; - від 12.04.2023, реєстровий №551 на земельну ділянку, площею 0,1720 га, кадастровий номер 5922986900:06:001:0373, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Сумська область, Лебединський район, Московсько-Бобрицька сільська рада, склад угідь: пасовища площею 0,1720 (т. 1 а.с. 229 252). Разом з цим, позивач вважає, що вчинення правочину [PERSON] , а саме подання заяви про відмову від прийняття спадщини після померлого [PERSON] , було направлено на приховання майна від виконання судового рішення про стягнення з відповідача грошових коштів на користь позивача, тому вчинення такого правочину є порушенням ч. 1, 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами ст. 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України та відповідно частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, які видані на ім?я [PERSON] . Однак, представник відповідача заперечуючи проти позовних вимог посилався на те, що вчинення [PERSON] правочину щодо відмови від прийняття спадщини відповідало його внутрішній волі та було спрямовано на реальний перехід права власності від померлого батька до матері [PERSON] , яка і користується спадковим майном одноособово. При цьому зауважив, що відповідач - [PERSON] не проживав разом з померлим батьком на момент його смерті та не подавав нотаріусу заяви про прийняття спадщини, а отже вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, та задоволення заявлених позовних вимог не призведе до поновлення прав позивача, оскільки на момент смерті спадкодавця [PERSON] відповідач [PERSON] не проживав разом з померлим батьком, а отже не може вважатись особою, яка в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України автоматично прийняла спадщину. Згідно з пунктом 5 статті 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Таким чином, відмова від прийняття спадщини є безумовним особистим правом спадкоємця, яке реалізується протягом 6 місяців (ст. 1273 ЦК України). Право відмови спадкоємця за законом від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги передбачено пунктом 2 статті 1274 ЦК України. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття (частина 6 статті 1273 ЦК України). Частина 5 статті 1274ЦК України передбачає, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 цього Кодексу Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За своєю сутністю відмова від прийняття спадщини є одностороннім правочином. У постанові Верховного Суду від 24 листопада у справі №357/15284/18 зазначено, що до односторонніх правочинів відноситься, зокрема, відмова від спадщини. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Стаття 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно з частиною першою третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правих наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Главою 16 Розділу 1У визначено правові наслідки недодержання стороною при вчиненні правочину вимог закону: -відмова від спадщини, яка була здійснена дієздатною фізичною особою, яка у момент такої відмови не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (стаття 225 ЦК України) може бути визнана судом недійсною за позовом самої особи, а у разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушено; -якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї ж особи (стаття 229 ЦК); -якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним (частина 1 статті 229 ЦК, стаття 230 ЦК України); -правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним (стаття 231 ЦК); -правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину (стаття 232 ЦК). Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовні вимоги в частині визнання недійсною відмови [PERSON] від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] обгрунтовані тим, що [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь близького родича маючи на меті не допустити виконання за рахунок успадкованого нерухомого майна рішення суду про стягнення з нього на користь позивача заборгованості, що свідчить про його недобросовісність, і оскільки відмова від спадщини є правочином, то такий, на думку позивача є фраудаторним. Згідно із статтею 1282 ЦК України на спадкоємців покладено обов`язок в першу чергу повністю задовольнити вимоги кредиторів померлого, в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Фраудаторні правочини - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору. Ознакою цього правочину є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах. Верховний Суд вже звертав увагу, що правочин, який вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторний правочин), може бути як оплатний, так і безоплатний правочин. Приховання спадкового майна від звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить що правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином, а тому цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України). Безспірним, на думку суду, є те, що [PERSON] був обізнаний про те, що він є боржником, йому було відомо про заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2019, яке було чинним на час подання [PERSON] заяви про відмову від прийняття спадщини. Однак, як вбачається з спадкової справи [PERSON] не проживав разом з померлим батьком на момент його смерті та не подавав нотаріусу заяви про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 93-265). Оскільки, на момент смерті спадкодавця [PERSON] , відповідач [PERSON] не проживав разом з померлим батьком, а отже не може вважатись особою, яка в силу приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України автоматично прийняла спадщину. Крім того, відповідач [PERSON] не подавав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений законом шістемісячний строк з моменту відкриття спадщини, а отже не може вважатись особою, яка прийняла спадщину у відповідності до приписів ст. 1269 ЦК України. Таким чином, суд приходить до всиновку, що визнання недійсною відмову [PERSON] від прийняття спадщини після померлого батька, безпосередньо не впливає на права та законні інтереси позивача, оскільки спадкове майно не перейде у власність [PERSON] , та [PERSON] не зможе задовольнити свої кредиторські вимоги за рахунок такого спадкового майна. Крім того, представник відповідача в судовому засіданні повідомив, що у боржника [PERSON] є в наявності майно, за рахунок якого можуть бути задоволені грошові вимоги кредитора [PERSON] : два автомобіля, 4-х кімнатна квартира, грошовий дохід, який отримує боржник за місцем роботи. При цьому стягнення грошових коштів вже здійснюється, один з двох автомобілів переданий в власність кредитора в рахунок погашення боргу, інший автомобіль вилучений та переданий на зберігання до ДП «СЕТАМ», а квартира перебуває під арештом та може бути реалізована на торгах. Дійсно як вбачається з матеріалів справи, приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Цимбалом С. В. 09.01.2020 відкрито виконавче провадження № 60948770 за виконавчим листом відносно стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2 712 524,96 грн. заборгованості за договором позики. Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 09.01.2020 було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на будь-яких розрахункових, депозитних, карткових рахунках, та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника. Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 14.01.2020 про опис та арешт майна боржника було накладено арешт на автомобіль OPEL VIVARO, VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , 2008 року випуску, чорного кольору, пробіг: 300083, який належить [PERSON] на праві власності. Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 24.02.2020 було накладено арешт на автомобіль MAZDA СХ-7, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , який належав боржнику. Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 01.06.2020 було накладено арешт на чотирьох кімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею (кв.м.): 75,2, яка належить боржнику. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира боржника обліковується в реєстрі за № 11769263101. 03.06.2020 приватним виконавцем Цимбалом С.В. було складено акт про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, відповідно до якого Позивач (стягувач) [PERSON] отримав у власність автомобіль боржника OPEL VIVARO, VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] у кількості 1 шт. Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 08.12.2020 припинено розшук майна боржника, а саме: автомобіля MAZDA CX-7 державний номер [NUMBER] , у зв`язку з тим, що 09.11.2020 місцезнаходження транспортного засобу MAZDA CX-7 державний номер [NUMBER] встановлено, здійснено опис та арешт авто. Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 01.03.2021 було здійснено опис та арешт майна боржника, а саме: MAZDA CX 7, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/ номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] у кількості 1 шт. Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 01.03.2021 про передачу майна на зберігання іншому зберігачу було призначено відповідального зберігача майна боржника - автомобіля : MAZDA CX 7, реєстраційний номер [NUMBER] , а саме: представника за довіреністю ФІЛІЇ ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА "СЕТАМ" у Харківській області Кривцуна Віталія Миколайовича, та попереджено його про кримінальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт. Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 22.03.2021 було зупинено виконавче провадження у зв`язку відкриттям провадження у справі про банкрутство боржника. Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 10.07.2024 було поновлено виконавчі дії у зв`язку з закриттям провадження у справі про банкрутство боржника. Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 10.07.2024 накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 17.07.2024 накладено арешт на автомобіль MAZDA СХ 7, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 14.08.2024 накладено арешт на квартиру боржника реєстраційний/кадастровий номер 11769263101, місцезнаходження: [ADDRESS] . Постановою приватного виконавця Цимбала С.В. від 19.08.2024 було звернуто стягнення на доходи боржника, які він отримує у Департаменті житлово- комунального господарства Харківської міської ради (т. 2 а.с. 11-32). Отже, матеріалами справи підтверджується, що у боржника [PERSON] є в наявності рухоме та нерухоме майно, а також офіційні доходи для погашення заборгованості перед позивачем. В свою чергу, представник позивача зазначила, що місцезнаходження транспортного засобу MAZDA, СХ-7, реєстраційний номер [NUMBER] , VIN/номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , 2008 року випуску, який описано приватним виконавцем Цимбалом С.В. 09.11.2020 та передано на відповідальне зберігання [PERSON] , на сьогоднішній день не відомо з причин зупинення виконавчого провадження у період з 22.03.2021 по 10.07.2024. Після відновлення виконавчого провадження, приватним виконавцем Цимбалом С.В. на адресу відповідального зберігача [PERSON] 03.03.2025 повторно направлено вимогу щодо надання вищевказаного автомобіля 06.03.2025 о 10:00 з метою подальшого його передачі представнику філії Державного підприємства «СЕТАМ» у Харківській області. У встановлений термін вказаний транспортний засіб надано не було, про що приватним виконавцем Цимбалом С.В. повторно складено відповідний акт приватного виконавця від 06.03.2025 та 07.03.2025 винесено постанову про розшук майна боржника. Отже, станом на сьогоднішній день звернути стягнення на вищевказаний транспортний засіб не видається за можливе з об`єктивних причин, а всі потрібні та належні виконавчі дії вчинено. Крім того зазначила, що вартість транспортного засобу MAZDA, СХ-7, реєстраційний номер [NUMBER] , станом на сьогоднішній день складає орієнтовно 6 000 доларів США, що лише частково погашає заборгованість за виконавчим документом (приблизно 10% від загальної суми заборгованості). При цьому стороною позивача надано лист приватного виконавця виконавчого округу Харківської області, Цимбала С.В. №1028 від 21.02.2025, з якого вбачається, що в рамках виконавчого провадження №60948770, відкритого на підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Харкова №639/6777/18 від 02.12.2019, станом на 12.02.2025 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 233 332,75 грн., залишок боргу перед Позивачем становить 2 479 192, 21 грн. (т. 2 а.с. 82). Пізніше представником позивача було надано суду лист приватного виконавця виконавчого округу Харківської області, Цимбала С.В. 11.03.2026, з якого вбачається, що в рамках виконавчого провадження №60948770, відкритого на підставі виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Харкова №639/6777/18 від 02.12.2019, станом на 11.03.2026 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 1 066 816,54 грн. (т. 3 а.с. 42). Отже, заочне рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 24 квітня 2019 року про стягнення боргу з [PERSON] на користь [PERSON] виконується шляхом реалізації майна боржника [PERSON] , яке вилучено та арештовано у межах виконавчого провадження №60948770. Матеріалами справи підтверджується, що в межах виконавчого провадження з відповідача на користь [PERSON] було стягнуто грошові кошти у розмірі 1 066 816,54 грн., що складає майже 50 відсотків боргу, що на думку суду, також свідчить про відсутність у боржника наміру ухилятися від виконання судового рішення. Отже, доводи сторони позивача стосовно наміру ухилення [PERSON] від виконання рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 24 квітня 2019 року та недостатнього його виконання відповідачем спростовуються вищезазначеними доказами та не заслуговують на увагу суду. Статті 4 ЦПК України та стаття 15 ЦК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Верховний Суд зазначив, що у випадку, коли оспорюваний правочин або інші правовідносини не порушують прав і законних інтересів позивача, суд не повинен вдаватися до перевірки ефективності обраного позивачем способу захисту та правової оцінки по суті спору, встановлення обставин наявності/відсутності ідентифікуючих ознак, оскільки вказане є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Враховуючи встановлені судом обставини справи, в тому числі і факт часткового виконання відповідачем [PERSON] заочного рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 24 квітня 2019 року про стягнення на користь [PERSON] суми боргу, суд приходить до висновку, що відмова спадкоємця [PERSON] від прийняття спадщини після померлого батька з метою унеможливлення виконання ним, як боржником, своїх зобов`язань перед [PERSON] , не порушує права позивача, оскільки у разі визнання недійсною відмови [PERSON] від прийняття спадщини спадкове майно не перейде у його власність та не призведе до реального відновлення порушеного права позивача [PERSON] , а отже заявлені стороною позивача вимоги щодо визнання недійсною відмови від частки спадщини є неефективним способом захисту порушених прав позивача, а тому у задоволенні даної вимоги слід відмовити. Щодо позовної вимоги про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, то вона є похідною позовною вимогою від визнання недійсною відмови від частки спадщини, а отже враховуючи що у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсною відмови від прийняття частки спадщини відмовлено, а отже позовна вимога [PERSON] про визнання частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом також не підлягає задоволенню. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Мірошниченко Тетяна Петрівна про визнання недійсною заяви про відмову від частки спадщини та визнання частково недійсними свідоцтвв про право на спадщину за законом не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23). Відповіно до ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачнем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed