Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 539041-КС-002 від 10.07.2025р. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.07.2025р. між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями, у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладено договір про надання кредиту № 539041-КС-002. За умовами договору ТзОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» надало відповідачу [PERSON] кредит у сумі 17 000,00 грн. зі сплатою фіксованих процентів у розмірі 1,00 % за кожен день користування кредитом, а проценти за користування кредитом підлягали нарахуванню на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, з урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів. Позивач зазначає, що договір був підписаний відповідачем [PERSON] одноразовим ідентифікатором UA-8698, який було надіслано на номер телефону, вказаний при заповненні анкети в особистому кабінеті, а кредитні кошти у сумі 17 000,00 грн. перераховані на банківську картку № [NUMBER] , зазначену відповідачем при оформленні кредиту. Крім того позивач стверджує, що [PERSON] частково виконувала договір, оскільки здійснила оплату за договором на загальну суму 4 310,00 грн., що, на думку представника позивача, свідчить про визнання факту укладення договору та існування боргу. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору станом на 15.02.2026 у відповідача [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 43 631,70 грн., з яких 16 830,00 грн. - прострочені платежі по тілу кредиту, 16 661,70 грн. - прострочені платежі по процентах, 8 500,00 грн. - відсотки відповідно до статті 625 ЦК України, 1 640,00 грн. - прострочені платежі за комісією. Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] кошти в сумі 43 631,70 грн., заборгованості за кредитним договором № 539041-КС-002 від 10.07.2025 та 2662,40 грн. судового збору. У поданому до суду відзиві відповідач [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову повністю. Заперечення мотивовані тим, що позивач не надав належних і допустимих доказів укладення кредитного договору саме відповідачем, не довів належність відповідачу номера телефону та платіжної картки, на яку нібито були зараховані кредитні кошти, не підтвердив належними первинними документами факту видачі кредиту та правильності нарахування заборгованості. Крім того, у відзиві зазначено про безпідставність стягнення комісії за обслуговування кредиту та неможливість стягнення відсотків, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, у період дії воєнного стану. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 02 березня 2026 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача 04.03.2026 року, у встановлений судом строк надійшов відзив на позовну заяву. Представник позивача своїм процесуальним правом на подання відповіді на відзив не скористався; станом на час розгляду справи будь-яких заяв, пояснень чи відповіді на відзив від позивача до суду не надходило. Представник позивача у поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася. У відзиві на позовну заяву відповідач просила у разі своєї неявки відкласти розгляд справи на іншу дату. Суд відмовляє у задоволенні цього клопотання, оскільки відповідач не навела та не підтвердила належними доказами поважних причин неявки, а відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. З урахуванням особливостей спрощеного позовного провадження та достатності наявних у справі письмових матеріалів для вирішення спору суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача [PERSON] за наявними у ній матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 10.07.2025р. між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями укладено договір № 539041-КС-002 про надання кредиту. Відповідно до умов договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 17 000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором і Правилами про надання грошових коштів у кредит. Істотними умовами договору є, зокрема, розмір кредиту 17 000,00 грн., фіксована плата за користування кредитом - 1,00 % за кожен день користування кредитом, а також порядок нарахування процентів на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, з урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів. На підтвердження укладення договору № 539041-КС-002 та надання кредитних коштів ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» подано копію електронного договору (а.с.50-59), паспорт споживчого кредиту (а.с.47-49, ) довідку про перерахування коштів, а також розрахунок заборгованості (а.с.44-45). З поданих матеріалів убачається, що після направлення відповідачу [PERSON] пропозиції укласти договір на номер телефону [NUMBER] , зазначений позичальником в анкеті, було направлено одноразовий ідентифікатор UA-8698, який був використаний для акцепту оферти. Судом також установлено, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» виконало свій обов`язок щодо надання кредиту та перерахував на банківську картку № [NUMBER] грошові кошти у сумі 17 000,00 грн. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач [PERSON] здійснила часткову оплату за договором на загальну суму 4 310,00 грн., а тому наявні матеріали свідчать не лише про укладення спірного договору, а й про його фактичне часткове виконання позичальником. Між сторонами наявний спір щодо факту належного виникнення кредитних правовідносин, підтвердження укладення договору саме відповідачем і отримання нею кредитних коштів, а також щодо обґрунтованості, правомірності та розміру сум, заявлених позивачем до стягнення, зокрема основного боргу, процентів за користування кредитом, сум, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, та комісії. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до частин першої - четвертої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі статтями 12, 13, 76-81, 89 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, а суд оцінює належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також їх сукупність. Відповідно до статей 525, 526, 530, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статей 1048, 1050, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у строки й у розмірі, визначені договором. Відповідно до статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі. Пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Мотиви суду. Оцінюючи доводи сторін у сукупності з поданими доказами, суд виходить із того, що позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» доведено факт виникнення між сторонами договірних правовідносин. Подані ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» копія електронного договору, відомості про направлення одноразового ідентифікатора UA-8698 на номер телефону, вказаний у заявці, довідка про перерахування коштів та розрахунок заборгованості узгоджуються між собою за змістом і підтверджують факт укладення договору в електронній формі та надання відповідачу кредитних коштів. Суд враховує, що [PERSON] після укладення договору № 539041-КС-002 про надання кредиту здійснила часткову оплату на загальну суму 4 310,00 грн. Така поведінка є юридично значущою, оскільки свідчить про фактичне виконання зобов`язання, яке виникло саме з кредитного договору. Особа, яка не вважає себе стороною договору або заперечує факт отримання кредитних коштів, не вчиняє дій, спрямованих на погашення боргу за таким договором. Сам по собі факт внесення [PERSON] платежів у рахунок погашення заборгованості суд оцінює як обставину, що спростовує доводи сторони відповідача про повну непричетність до укладення договору та отримання кредитних коштів. Доводи відзиву про те, що надані позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» документи не є належними доказами існування зобов`язання, суд відхиляє. Відсутність окремих технічних даних або первинних банківських документів не виключає можливості встановлення факту укладення договору та видачі кредиту, якщо ці обставини підтверджуються сукупністю взаємопов`язаних доказів і подальшою поведінкою сторін. У цій справі такі докази є достатніми для висновку про те, що позивач виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредитних коштів, а відповідач [PERSON] належним чином взяте на себе зобов`язання не виконала. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі 16 830,00 грн. та по процентах у сумі 16 661,70 грн., суд виходить з того, що суми у такому розмірі прямо випливають з умов договору № 539041-КС-002 та розрахунку заборгованості, відповідають способу нарахування процентів, погодженому сторонами, і не спростовані належними доказами з боку відповідача. Проценти за користування кредитом є платою за правомірне користування грошовими коштами протягом строку дії договору, а тому підлягають стягненню як складова основного зобов`язання. Щодо позовної вимоги в частині стягнення 8 500,00 грн. відсотків відповідно до статті 625 ЦК України суд вказує слідуюче. Позивач ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» просить суд стягнути цю суму як відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак на момент виникнення прострочення та на час розгляду справи в Україні триває правовий режим воєнного стану. Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позичальник у період дії воєнного стану звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором. Тому вимога про стягнення 8 500,00 грн. відсотків відповідно до статті 625 ЦК України задоволенню не підлягає. Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення 1 640,00 грн. комісії, суд виходить із того, що сам по собі факт передбачення комісії у договорі не звільняє кредитодавця від обов`язку довести правову природу такого платежу, його зміст і те, що він не дублює плату за користування кредитом. Подані представником позивача матеріали не містять конкретизації, які саме додаткові чи супутні послуги були надані [PERSON] за сплату цієї комісії, окремо від власне надання кредиту та плати за користування ним. На підставі Закону України «Про споживче кредитування» суд рахує, що позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 1640 грн. належним чином не доведена, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв"язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягненню з [PERSON] на користь позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягає сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16 830,00 грн. та 16 661,70 грн. заборгованості по процентах, а всього 33 491,70 грн. У задоволенні позову у іншій частині слід відмовити. Судові витрати. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково на суму 33 491,70 грн. із заявлених 43 631,70 грн., з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме в сумі 2 043,66 грн. Інших фактичних даних, які мають значення для справи, немає.

Outcome: partial