Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики в розмірі 10000 доларів США. Свій позов мотивує тим що, 21 вересня 2025 року між нею та [PERSON] , укладено договір позики відповідно до якого відповідач отримав від неї грошові кошти в розмір 10000, 00 (десть тисяч) доларів Сполучених Штатів Америки та зобов`язаний був ці грошові кошти повернути без відсотків до 01 грудня 2025 року. 22.01.2026 року на адресу відповідача нею було надіслане поштове відправлення з описом з вимогою про повернення боргу. Станом на день звернення з позовом відповідач не повернув борг. Таким чином утворилась заборгованість в розмірі 10000, 00 (десять тисяч) доларів США зі сплати боргу. За договором позики від 21.09.2025 року відповідач отримав позику саме в іноземній валюті, а саме в доларах США, про що безпосередньо зазначив у складеній ним розписці. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється повертати суму позики, вважає за необхідне звернутись до суду з позовом про стягнення заборгованості. Зважаючи на вищевикладене, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Ухвалою суду від 27.01.2026 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.03.2026 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду разом з позовною заявою подала клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву не подавав та клопотання про відкладення розгляду справи не заявляв. Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено що, згідно розписки від 21.09.2025 року, [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 10000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.12.2025 року /а.с. 9/. Відповідно до листа від 22.01.2026 року направленого [PERSON] до [PERSON] , позивачка пропонувала відповідачу добровільно повернути кошти за розпискою від 21.09.2025 року в розмірі 10000 доларів США /а.с. 10-12/. Згідно талону-повідомлення Єдиного обліку № 49 про прийняття і реєстрацію заяви про кримінальне правопорушення від [PERSON] 02.01.2026 року об 14:04 до ЧЧ ВП № 1 Олександрійського РВП надійшла заява про те, що громадянин [PERSON] не виконав свого зобов`язання щодо повернення позичених у неї коштів в розмірі 10000 доларів США, які останній взяв у борг 21.09.2025 року та зобов`язався повернути до 01.12.2025 року, але кошти не повернув та на зв`язок не виходить, заяву зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НПУ» ВП № 1 (м. Світловодськ) Олександрійського району Кіровоградської області. Листом ГУНП в Кіровоградській області № 49/пп-1-2026 від 15.01.2026 року, повідомили [PERSON] , про те що, в ході перевірки за її зверненням достатніх підстав, які б давали обґрунтовані підстави стверджувати про можливе вчинення шахрайських дій відносно неї не здобуто. Таким чином відсутні підстави для внесення в Єдиний реєстр досудових розслідувань відсутні /а.с 13-14/. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, письмова форма договору позики, з огляду на його реальний характер, є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Надана позивачем, як доказ укладеного договору, розписка про позику коштів свідчить про те, що в даному випадку договір позики укладений у письмовій формі, на умовах погоджених сторонами, що вказує на факт наявності боргу відповідача перед позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи дослідженні по справі докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини спору, а також вищенаведені норми матеріального і процесуального права, суд дійшов висновку про доведеність і підставність заявлених позивачем позовних вимог, у зв`язку із чим позов підлягає повному задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 4313, 91 грн.

Outcome: approved