Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою в якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 05.10.1992 між ним та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис №10. Як зазначено позивачем з позові, від спільно проживання мають доньку [PERSON] , 1992 року народження, яка наразі є повнолітньою та має власну сім`ю. Спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, суттєві непорозуміння, спільні інтереси та протилежні погляди на сімейне життя, що в решті решт призвело до втрати почуття любові і поваги один до одного та фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. Після припинення шлюбних відносин з 2019 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач на примирення не згоден, шлюб носить формальний характер вважає, що родина розпалась остаточно. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачем [PERSON] на адресу суду надіслано заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує та наполягає на задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.27). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась за невідомою суду причиною, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку у відповідності з ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.24,34). Повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та відзиву на позов до суду не надходило. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач не з`явилась в судове засідання без поважаних причин. За таких обставин на підставі ст. 280 ЦПК України суд розглядає справу в заочному провадженні, без участі сторін і на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України без технічної фіксації процесу. Судом встановлено, що 05.10.1992 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , було укладено шлюб, який було зареєстровано Виконавчим комітетом Запорізької сільської ради Веселівського району Запорізької області, про що зроблено відповідний актовий запис №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). Як зазначено позивачем в позові, від спільно проживання мають доньку [PERSON] , 1992 року народження, яка наразі є повнолітньою та має власну сім`ю. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. В судовому засіданні найшов своє підтвердження факт того, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство сторонами не ведеться, бажання до примирення у них відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами втрачено почуття любові, поваги та довіри. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, позивач вважає неможливим, з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини з відповідачем, тому суд не може зобов`язати сторони прийняти заходи до примирення. Таким чином, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому у відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved