Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

З позовом про розірвання шлюбу між ним та [PERSON] , який зареєстрований 21 липня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, до Київського районного суду м. Одеси звернувся представник [PERSON] адвокат Дворніченко Олександр Олексійович. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою судді від 18.03.26 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Так, представником позивача [PERSON] адвокатом Дворніченко О.О. повідомлено про можливість розгляду справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримані, про що свідчить відповідна телефонограма, яка міститься в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] надала суду відзив на позов, в якому визнала позовні вимоги щодо розірвання шлюбу, зазначено про можливість розгляду справи за її відсутності, також просить відновити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 липня 2018 року Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1281, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу подружжя має спільного сина [PERSON] , [INFO] , який наразі проживає з матір`ю, що сторонами не спростовано. Щодо наявності спору щодо розподілу спільного майна подружжя, визначення місця проживання малолітнього сина та його утримання в позові не йдеться. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони більше трьох років не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved