Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

17 листопада 2025 року представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про скасування арешту нерухомого майна, а саме просить суд скасувати арешт квартири [ADDRESS] , який накладено постановою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 вересня 1999 року № 2-22774. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач згідно договору дарування є власником квартири [ADDRESS] . 16 жовтня 2025 року позивачу стало відомо, що його квартира знаходиться під арештом, який накладено на підставі постанови Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 08 вересня 1999 року № 2-22774 відповідно до якої, арешт накладено в забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору дарування частково недійсним та визнання права власності на 1/2 частку квартири. Виконавцем постанови суду про арешт квартири була Світловодська міська державна нотаріальна контора. Про відкриття провадження у цій справі позивачу не було відомо, участь у цій справі він не приймав, рішення за результатом розгляду зазначеного позову відсутнє. 21 жовтня 2025 року позивач звернувся до Світловодського міськрайонного суду із клопотанням про скасування арешту, однак ухвалою суду від 03 листопада 2025 року у задоволенні клопотання відмовлено у зв`язку з відсутністю відповідної справи у Світловодському міськрайонному суді. З урахуванням викладеного, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки наявність даного обтяження, порушує його права як власника майна та створює перешкоди у розпорядженні ним. (а.с. 2) Ухвалою суду від 04 грудня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 08 січня 2026 року. (а.с. 19-20) 29 грудня 2025 року представник відповідача - адвокат Єрмоленко О.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що позивач не підтвердив належним чином своє право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Крім того, позивачем не доведено факт завершення судової справи, в межах якої накладено арешт, а також не надано відповідного судового рішення чи інших процесуальних документів, які б свідчили про відсутність підстав для подальшого існування такого арешту. Також позивач не вжив заходів досудового врегулювання спору та не надав доказів неможливості зняття арешту в позасудовому порядку. Звертає увагу, що за відсутності відомостей про результати розгляду справи, у межах якої накладено арешт, його скасування може призвести до порушення прав відповідача. З урахуванням викладеного, представник відповідача просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог. (а.с. 29-32) Судовий розгляд, призначений на 08 січня 2026 року, відкладено за клопотанням представника відповідача до 18 лютого 2026 року. (а.с. 38) 18 лютого 2026 року представником відповідача - адвокатом Єрмоленком О.В. подано до суду клопотання про витребування доказів. (а.с. 42-43) Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. Витребувано від Першої Світловодської державної нотаріальної контори Кіровоградської області: копії виписок, записів, витягів із журналів, реєстраційних карток та реєстрів по накладеному арешту № 7487481 (архівний запис № 61674-41 від 11 березня 2000 року) на квартиру за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 48-50) 09 березня 2026 року Перша Світловодська державна нотаріальна контора Кіровоградської області надала відповідні докази на виконання ухвали суду від 18 лютого 2026 року. (а.с. 55) 23 березня 2026 року представник позивача - адвокат Міщенко А.М. подав до суду заяву, в якій просить за результатами розгляду справи залишити судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви, за позивачем. (а.с. 57) Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно із договором дарування квартири від 12 лютого 1999 року серії ААН № 417124, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що також підтверджується технічним паспортом на квартиру від 29 січня 1999 року. (а.с. 5, 6-7) Відповідно до копії постанови Світловодського міського суду Кіровоградської області від 08 вересня 1999 року, накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , у забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дарування частково недійсним та визнання права власності на 1/2 частку квартири. (а.с. 56) Згідно із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 447957933 від 16 жовтня 2025 року, арешт на квартиру [ADDRESS] , накладено в межах виконавчого провадження № 7487481 реєстратором: Світловодська міська державна нотаріальна контора Кіровоградської області, на підставі постанови Світловодського міського суду Кіровоградської області № 2-22774 від 08 вересня 1999 року. (а.с. 9) Довідкою про склад сім`ї від 24 листопада 2021 року передбачено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані - [PERSON] , [INFO] , та його донька [PERSON] , [INFO] . (а.с. 8) Архівною довідкою № 1245 від 01 грудня 2021 року передбачено, що право власності на квартиру [ADDRESS] , за архівними даними СКМБТІ належало [PERSON] , на підставі договору дарування, посвідченого Світловодською міською державною нотаріальною конторою 12 лютого 1999 року № 1-182. (а.с. 11) Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2025 року, справа № 401/3473/25, відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Міщенко Андрій Миколайович, інші учасники справи: [PERSON] , [PERSON] , про скасування заходів забезпечення позову. (а.с. 12-13) Адвокатом Єрмоленком О.В. направлено адвокатські запити до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області про наявність матеріалів справи № 2-22774 (архівний запис № 61674-41 від 11 березня 2000 року) та надання копії рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору дарування частково недійсним і визнання права власності на 1/2 частку квартири, а також до Світловодської державної нотаріальної контори Кіровоградської області про надання копій виписок, записів, витягів із журналів, реєстраційних карток та реєстрів по накладеному арешту № 7487481 на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями відповідних запитів. (а.с. 34, 35) При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребовувати своє майно. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" містить роз`яснення, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Положенням ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). На сьогоднішній день вищевказаний арешт не знято, що підтверджується доказами, які містяться у матеріалах справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Судом встановлено, що арешт накладений на квартиру [ADDRESS] порушує право власності позивача, оскільки він позбавлений права розпоряджатися своїм майном. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість його скасування в позасудовому порядку, а також те, що позивач не має можливості захистити своє порушене право власності в інший спосіб, ніж шляхом звернення до суду з позовом про зняття арешту, і з огляду на відсутність підстав для подальшого існування такого обмеження, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, представником позивача подано до суду заяву про віднесення судових витрат за рахунок позивача. З огляду на викладене, судові витрати, понесені позивачем у виді сплаченого судового збору, підлягають віднесенню за його рахунок.

Outcome: approved