Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами у розмірі 37897,66 грн., судових витрат та витрати на правничу допомогу. Позовні вимоги мотивовані наступним. 30.05.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено договір №2840417905-79990. 14.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 4314082. За умовами договорів відповідач отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування кредитом та інші платежі. Однак, покладені на нього зобов`язання відповідач не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість: за кредитним договором № №2840417905-79990 від 30.05.2021 в сумі 21240,00 грн., з яких: 3500 грн. за тілом кредиту, за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги 17740,00 грн., за кредитним договором № 4314082 від 14.06.2021 в сумі 16657,66 грн., з яких: 5050,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 11514,00 грн. заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, інфляційні збитки 80,80 грн., нараховані 3% річних 12,86 грн. 06.10.2021 було укладено договір № 06-10/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2840417905-79990. 10.03.2023 було укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2840417905-79990. 24.01.2022 було укладено договір № 24-01/2022, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4314082. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4314082. Посилаючись на викладені обставини, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами в сумі 37897,66 грн. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 14 січня 2026 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ «Коллект центр» у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи; в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідач в судові засідання 20.02.2026, 31.03.2026 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку шляхом направлення судових повісток на його адресу. Будь-яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 30.05.2021 між [PERSON] та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс», був укладений договір позики № 2840417905-79990 «Проста позика», в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Згідно із п.2.1 договору товариство прийняло на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом у порядку, встановленому цим договором. Кредит надається в загальному розмірі 3500,00 грн. (п.2.2 договору). Відповідно до п.2.3 договору позики строк користування кредитними коштами складає 20 діб та починається з 30.05.2021 та закінчується 19.06.2021 (включно). За умовами пункту 3.2 договору, кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі Заяви про надання кредиту та зазначеного у розділі 10 (Реквізити сторін) цього Договору. Додатком № 1 до договору позики № 2840417905-79990 від 30.05.2021 є узгоджений між сторонами Графік розрахунків, відповідно до якого визначено суму кредиту у розмірі 3500,00 грн. та розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом 1,95%. Сукупна вартість кредиту 4860,00 грн. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики, підписавши його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «D3H9BEUC». В установленому законом порядку вказаний договір недійсним не визнавався і є чинним. Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 07.10.2025 № 101/10 на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» 30.05.2021 була проведена успішна транзакція з переказу для позики № 2840417905-79990 в сумі 3500,00 грн. на номер платіжної картки [NUMBER] . Фактичний переказ грошових коштів підтверджено квитанцією платіжної системи Platon, згідно якої 30.05.2021 успішно проведено транзакцію на сайті Kredit1.com.ua, номер транзакції 32238 52253 40263, на суму 3500,00 грн. із перерахування коштів на платіжну картку [NUMBER] згідно договору позики № 2840417905-79990. 06.10.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №06-10/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № 2840417905-79990. 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № 2840417905-79990. Згідно реєстру боржників від 10.03.2023 до договору № 10-03/2023/01 від 10.03.2023 загальна заборгованість [PERSON] по договору позики № 2840417905-79990 на дату відступлення права вимоги становила 21240,00 грн., з яких: 3500,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 17740,00 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект центр» за договором позики від 30.05.2021 № 2840417905-79990 заборгованість [PERSON] станом на 17.12.2025 становить 21240,00 гривень. Таким чином, ТОВ «Коллект центр» наділено право вимоги до відповідача за договором № 2840417905-79990. Між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] 14.06.2021 укладений договір про надання споживчого кредиту № 4314082. Відповідно до п. 1.2. договору товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов?язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.3 сума кредиту (загальний розмір) складає: 5050,00 грн. Тип кредиту кредит. Відповідно до п. 1.4. строк кредиту 30 днів. Відповідно до п. 1.5.1. Договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 Договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Знижена процентна ставка 1,425 % в день та застосовується, якщо споживач у межах строку визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк (п. 1.5.2. Договору). Згідно п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5050,00 гривень, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача [PERSON] . Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» 24.01.2022 укладений договір факторингу № 24-01/2022. Відповідно до п. 2.1. договору за цим договором Клієнт (ТОВ «Авентус Україна») зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а Фактор (ТОВ «Вердикт Капітал») зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належать Клієнту, і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між Клієнтом та Боржниками. Відповідно до умов цього договору Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників (п. 2.2. договору). З дати відступлення прав вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України (п. 2.3. договору). За приписами п. 6.1.4. договору право вимоги переходить до Фактора після здійснення повної оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників, який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого права вимоги. Повна оплата фінансування за договором здійснена ТОВ «Вердикт Капітал» від 24.01.2022 № 323110003 на суму 1164954,68 грн. З дослідженого в судовому засіданні витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 24.01.2022 № 24-01/2022 вбачається, що під №903 зазначено таку інформацію про боржника: іпн. боржника [NUMBER] , [PERSON] , номер договору 4314082; сума виданого кредиту: 5050,00 грн.; заборгованість за тілом кредиту 5050,00 грн.; заборгованість по процентам: 11514,00 грн.; загальна сума заборгованості за кредитом: 16564,00 грн. Між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» 10.01.2023 укладений договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023. Відповідно до п. 2.1. цього договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор («ТОВ «Вердикт Капітал») відступає шляхом продажу новому кредитору (ТОВ «Коллект центр») належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, право вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом Боржники, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору (надалі Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим договором. Згідно з п. 5.2. договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. Наданий позивачем Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги підписаний 10.01.2023. З витягу з Реєстр Боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 вбачається, що під № 71354 зазначено таку інформацію про боржника: іпн. боржника [NUMBER] ; [PERSON] ; номер договору 4314082; сума заборгованості за основним зобов`язанням: 5050,00 грн.; сума заборгованості за нарахованими процентами: 11514,00 грн.; відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України: 93,66 грн.; загальна сума заборгованості: 16657,66 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект центр» за договором про надання споживчого кредиту від 14.06.2021 № 4314082 заборгованість [PERSON] станом на 17.12.2025 становить 16657,66 гривень. Загальний розмір заборгованості, становить 37897,66 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 8550,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 29254,00 грн.; інфляційні збитки 80,80 грн., нараховані 3% річних - 12,86 грн. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). В абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року в справі №404/502/18, від 07.10.2020 року в справі №127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно зі ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; у ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). За змістом ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №2840417905-79990 від 30.05.2021 у розмірі 21240,00 грн., заборгованості за кредитним договором №4314082 від 14.06.2021 у розмірі 16657,66 грн., заборгованість позичальника складає: 8550,00 грн. - тіло кредиту, заборгованість за нарахованими процентами 29254,00 грн., інфляційні збитки 80,80 грн., нараховані 3% річних 12,86 грн., разом 37897,66 гривень. Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем (позичальником) кошти в сумі 37897,66 грн. за кредитними договорами в добровільному порядку ТОВ «Коллект Центр» не повернуті, то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідача у розмірі 37897,66 грн. необхідно стягнути рішенням суду. За викладених фактичних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2 422,40 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. Так, представник позивача просить стягнути витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, у розмірі 13000,00 грн. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною третьої вказаної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, на підтвердження обставин понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору про надання правової допомоги від 01.07.2024 № 01-07/2024, укладеного між ТОВ «Коллект центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», копію прайс-листа виду послуг та ціни роботи, заявки на надання юридичної допомоги №3673 від 03.11.2025, витяг з акту № 16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025. З акту № 16 про надання юридичної допомоги вбачається, що АО «Лігал Ассістанс» надало позивачу такі послуги: надання усної консультації протягом 2 годин вартістю 4000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду протягом 3 годин вартістю 9000,00 грн., загальна вартість послуг становить 13000,00 грн. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України 17.10.2014 № 10 витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту. Однак, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 13000,00 грн. не є цілком співмірним зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Водночас суд ураховує, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, адвокат як представник позивача не приймав участь в судовому засіданні. Отже, з врахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. Ураховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000,00 грн.

Outcome: approved