Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Представник позивача 22.01.2026 звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7502046 від 22.01.2024 у розмірі 55108,00 грн., судові витрати в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 22.01.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 7502046 на суму 15200,00 грн. у формі електронного документу з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора. Перед укладенням Кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт кредитодавця, ознайомився з правилами надання коштів у кредит, зареєструвався на даному сайті, створивши Особистий кабінет позичальника, заповнив та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій вказав свої персональні дані, номер банківської картки для перерахування коштів, пройшов декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з Товариством та уклав кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу після того, як сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в т.ч. щодо розміру кредиту, строку та умов користування коштами, розміру і типу процентної ставки. На виконання умов Кредитного договору 22.01.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через ТОВ «ПЕЙТЕК» на платіжну картку № 5375-41ХХ-ХХХХ-7293 відповідача, виконавши свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. 23.10.2024 між Первісним кредитором та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 23.10/24-Ф, за умовами якого останньому відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі боржників №б/н від 23.10.2024. В подальшому, 20.01.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем було укладено Договір факторингу № 20/01/25-01, за яким відповідно до реєстру боржників №б/н від 20.01.2025 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 55108,00 грн., з яких 15200,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 39908,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Посилаючись на те, що відповідач кредит та відсотки за його користування не сплачує, просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним кредитним договором, витрати на професійну правничу допомогу та судові витрати по справі. Розгляд справи просить здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, а у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою від 29.01.2026 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 03.03.2026 з викликом сторін, визначено сторонам строки для подачі відзиву, відповіді на відзив та заперечення (а.с.95). Проведення судового розгляду було відкладено на 31.03.2026 по причині неявки відповідача. Ухвалою від 03.03.2026 задоволено клопотання позивача про витребування доказів від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (а.с.99-100), 26.03.2026 на виконання даної суду від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» надійшла витребувана інформація (а.с.106-113). В судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти постановлення по справі заочного рішення (а.с.4 на звороті). У доктрині цивільного процесуального права вважається, що, з одного боку, заочне провадження є додатковою гарантією для позивача від зловживання відповідачем процесуальними правами, усунення причин затягування процесу та дотримання судами строків розгляду справи. З іншого боку, відповідачу частиною першою статті 284 ЦПК України гарантується право на перегляд заочного рішення за його письмовою заявою за «спрощеною процедурою», тобто тим самим судом (Постанова ВС від 13.10.2025 у справі №572/3022/24). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином шляхом направлення судової кореспонденції в її електронний кабінет (а.с.96,103), однак в судове засідання повторно не з`явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала, заяв чи клопотань не надходило. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, судом протокольно ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Урівноваженням прав відповідача є її право на перегляд заочного рішення, подачу всіх доказів, які вона могла подати у судовому засіданні, а також на нову оцінку наявних у справі доказів з урахуванням її позиції. В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи убачається, що 22.01.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 7502046 про надання споживчого кредиту за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок «CreditPlus», відповідно до умов якого Товариство надає споживачеві кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (а.с.11-19). Сума кредиту складає 13200,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, що є додатком №1 до Договору (а.с.19звор.-20). Тип процентної ставки фіксована, стандартна процентна ставка становить 2,20% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.4. цього Договору (п.1.5.). Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки [NUMBER] (п.2.1.). Вищевказний договір, а також Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 7502046 від 22.01.2024 - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживання та реальної річної процентної ставки за Договором про споживчий кредит, підписані [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором С4650, а також Паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с.8-10) підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором СН0073. Отже, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої Кредитодавцем мають бути перераховані грошові кошти у розмірі, встановленому Договором. 27.01.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору № 7502046 про надання споживчого кредиту від 22.01.2024, якою сторони домовились збільшити суму кредиту на 2000,00 грн., погодивши внести зміни до Договору, а саме в п. 1.3. Договору суму кредиту визначили 15200,00 грн., а також виклали Додаток №1 до Договору в новій редакції. Додаткову угоду та Додаток 1 від 27.01.2024 споживач [PERSON] підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором С4924 (а.с.20 на звороті-21, 21 на звороті-22). Із листів ТОВ «ПЕЙТЕК» від 13.11.2024 вбачається, що відповідно до відомостей Реєстру платіжної інфраструктури ТОВ «ПЕЙТЕК» було успішно перераховано кошти на користь фізичної особи від ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» 22.01.2024 на суму 13200,00 грн. зарахування на картку маска картки [NUMBER] (а.с.71-72). Згідно наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформації на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на картковий рахунок цієї платіжної картки у період з 22.01.2024 по 27.01.2024 був зарахований платіж на суму 13200,00 грн., а також у період з 27.01.2024 до 01.02.2024 на суму 2000,00 грн.(а.с.107). Крім того, банк надає підтверджуючу інформацію у вигляді виписки руху коштів по картці (а.с.109-112) про зарахування грошових коштів на вказаний рахунок у сумі 13200,00 грн. 22.01.2024 (а.с.112) та у сумі 2000,00 грн. 27.01.2024 (а.с.110). Сума заборгованості відповідача підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, який не спростовано відповідачем, та з якого вбачається нарахування процентів з 22.01.2024 по 21.05.2024; жодної оплати за укладеним договором позичальником не було здійснено (а.с.55-62); всього заборгованість станом на 01.11.2025 становить 55108,00 грн., з яких 15200,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 39908,00 грн. прострочена заборгованість за процентами (а.с.54). Отже наведені обставини укладання договору виконання кредитором обов`язку із надання грошових коштів у кредит, та невиконання відповідачем позичальником обов`язку із їх повернення та сплати відсотків, є встановленими судом й відповідачем не спростовані. Своїм підписом на договорі відповідач підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та розміром і порядком сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07.10. 2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 10.06.2021 у справі №234/7159/20, від 12.08.2022 у справі №234/7297/20, від 09.02.2023 у справі №640/7029/19 та ін. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 23.10.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 23.10/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача (а.с.33-40,43,44), згідно реєстру боржників до вказаного договору під номером 1369 зазначено боржника за договором 7502046 від 22.04.2024 [PERSON] , сума боргу становить 55108,00 грн. (а.с. 41-42). В подальшому 20.01.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 20/01/25-01, відповідно до умов якого фактор зобов'язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов'язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов'язання (позики), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов'язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід'ємною частиною договору (а.с.45-51). Згідно з Реєстром боржників до Договору факторингу № 20/01/25-01 від 20.01.2025 ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» набуло право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 7502046 від 22.01.2024, загальна сума заборгованості по кредиту становить 55108,00 грн. (а.с.52-53). З огляду на викладені обставини, вбачається, що укладаючи договори факторингу, сторони цих договорів обумовили умову, яка полягає у тому, що передача права вимоги здійснюється на підставі Реєстру прав вимог, які є невід`ємним додатком до договорів факторингу, у яких зазначено перелік кредитних договорів та боржників за ними. Окрім цього, невід`ємними додатками договору є додаткові угоди, якими продовжувався строк дії договору факторингу. Відтак право вимоги за кредитним договором № 7502046 від 22.01.2024 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» були передані ТОВ «Онлайн Фінанс», а в подальшому позивачу ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» на підставі реєстрів прав вимог, які оформлені належним чином. Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов'язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки порушення договору позики врегульовані нормами ст.ст. 1050, 1048, 625 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає обов'язок позичальника повернути позикодавцеві крім позики проценти від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК). На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (правонаступником якого є позивач), належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти в кредит, тоді як відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість, розмір такої заборгованості відповідачем в порядку встановленому ЦПК України не спростований, а отже позовні вимоги про її стягнення підлягають задоволенню. Щодо питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. З матеріалів справи вбачається, що представником ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» у цій справі був адвокат Тараненко А. І., який діяв на підставі довіреності від 05.06.2025, відповідно до якої ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уповноважує адвоката Тараненка А. І. представляти інтереси в тому числі в судових установах (а.с.96), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956 (а.с.95). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав копії : Договору про надання правничої допомоги від 10.09.2025 № 10/09/25-02 (а.с.81-82); протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги (а.с.82зворот); Додаткової Угоди №25770859985 від 11.09.2025 до Договору (а.с.84); Акту прийому-передачі наданих послуг від 01.11.2025, згідно з яким адвокат надав клієнту послуги на загальну суму 7 000 грн. (а.с.83). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, якщо, на її думку, є недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 06.12.2019 у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19. Разом з тим, сторона відповідача не скористалася правом на подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Зважаючи, що судом задоволено позовні вимоги в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору за розгляд справи в суді в сумі 2662,40 грн. (а.с.90), а також витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.

Outcome: approved