Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

10.12.2025 ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» (далі в тексті - Товариство) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 24 397,88 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.09.2023 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, відповідачем цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) підписано з ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кредитний договір (індивідуальна частина). За умовами договору відповідачем отримано на свій банківський картковий рахунок грошові кошти в сумі 6 000,0 грн. Під час ідентифікації позичальника останній пройшов однозначне встановлення особи. Кредитні кошти за договором № 3986305 від 17.09.2023 надано у користування на 350 днів (строк кредитування). Дата повернення кредиту 01.09.2024. Процентна ставка за кредитним договором - фіксована, встановлена у договорі від залишку кредиту за кожен день строку кредитування. Відповідач у справі отримав грошові кошти на певний строк зі сплатою процентів, але належним чином не виконував своїх зобов`язань, що є порушенням чинного законодавства України та умов кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість на вищевказану суму, яка включає крім боргу за основною сумою (тілом) кредиту, 19 397,90 грн боргу за нарахованими процентами. Товариство, як новий кредитор, просить позов задовольнити повністю. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач належним чином та неодноразово повідомлявся про дату, час і місце судового розгляду, у межах встановленого судом процесуального строку відзив на позовну заяву Товариства не подав. Товариство у позовній заяві просило здійснювати розгляд справи без участі свого представника, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечило. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст.12-13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 статті 207 ЦК України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи відповідач уклав 17.09.2023 договір про надання споживчого кредиту № 3986305 з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» шляхом використання (отриманого на мобільний телефон за попередньо вказаним номером) одноразового електронного ідентифікатора Т455. Грошові кошти в сумі 6 000,0 грн перераховано на банківську платіжну картку відповідача за № [NUMBER] , що підтверджується наданою на підстави ухвали суду від 19.01.2026 інформацією АТ «Універсал Банк» від 26.03.2026 №БТ/У-10178. Кредитні кошти надано у користування строком на 350 днів; детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що позичальник виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (п.1.3.). Процентні ставки за умовами договору: стандартна - 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 кредитного договору; знижена - 1,40% в день та застосовується, якщо позичальник до 12.10.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (пп.1.4.1.-1.4.2. договору). Із доданого до матеріалів справи та підписаного між сторонами Додатку № 1 до кредитного договору (враховуючи неодноразово внесені зміни) вбачається, що повернення основної суми (тіла) кредиту із нарахованими процентами здійснюється позичальником 15-ма рівними платежами кожних 25 календарних днів (крім 4-го та 15-го платежів), при цьому основна сума (тіло) кредиту повертається у складі останнього з цих платежів 01.09.2024. З копії наданого Товариством розрахунку первісного кредитора щодо розміру боргу [PERSON] за кредитним договором № 3986305 від 17.09.2023 вбачається, що станом на 01.09.2024 заборгованість позичальника склала 24 397,88 грн, з яких 4 999,98 грн борг за основною сумою (тілом) кредиту, решта нараховані в межах погодженого у договорі строку кредитування, але не сплачені проценти. Суд також наголошує, що розрахунок дебіторської заборгованості Товариства із позичальником [PERSON] містить чіткі відомості про суми сплачених позичальником процентів та часткового повернення тіла кредиту в період з 29.10.2023 до 22.05.2024, після чого відповідач у цій справі будь-яких коштів на рахунки кредитодавця не вносив, допустивши виникнення заборгованості на вищенаведену суму. Надалі, 23.09.2024 між первісним кредитором і Товариством укладено договір факторингу № 23/09/2024 з додатками, за умовами яких у зобов`язанні з позичальниками, до яких в тому числі належить [PERSON] , відступлено право вимоги на користь нового кредитора, яким виступає позивач у цій справі. До того ж, правомірність факторингової операції між зазначеними особами презюмується згідно з вимогами ст.204 ЦК України. Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Отже, позовні вимоги Товариства є підставними і обґрунтованими, що вказує на необхідність задоволення позову, зі стягненням на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь Товариства сплаченого при поданні позовної заяви судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Водночас, на переконання суду, заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу у цій справі підлягає зменшенню виходячи із такого. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приписами ч. 2 ст.137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. У постанові від 28.09.2023 у справі № 686/13892/19 колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з вимогами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження майбутніх витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. представник позивача надав суду копії Акту приймання-передачі № 3986305 від 25.11.2025, в якому деталізовано види наданих послуг, що полягали в наданні усної консультації клієнту з вивчення документів, складання письмової юридичної консультації, здійснення представництва прав та інтересів Товариства в суді, підготовці та написанні відзиву чи інших процесуальних документів, адвокатських запитів, дослідженні первинних документів у справі, підготовки декількох правових позицій у справі, складанні додатків до позовної заяви тощо і рахунка № 3986305-2025 від 25.11.2025 про оплату послуг адвоката. Надавши оцінку доказам щодо витрат Товариства на професійну правничу допомогу, які останньому необхідно понести, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю цієї справи, зваживши на необхідність дотримання критерію розумності розміру таких витрат та очевидного для суду завищення обсягів та вартості послуг (з урахуванням відсутності у матеріалах справи будь-яких відомостей щодо надісланих адвокатом запитів, заяви представника Товариства про розгляд справи без його та довірителя участі, фактичного невиконання таких робіт як підготовка відзиву, надання письмових пояснень, механічно відтворених з матеріалів інших справ відомостіей щодо буцімто заявлених Товариством вимог про стягнення інфляційних втрат і відсотків річних тощо), суд дійшов до висновку про наявність усіх підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 2 480,00 грн. (зарахувавши для оплати п.2,7 Акту приймання-передачі наданих адвокатом послуг від 25.11.2025), оскільки такий розмір витрат відповідатиме критерію обґрунтованості, розумності розміру витрат на правничу допомогу з урахуванням конкретних обставин справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Крім того, в позовній заяві Товариство просить у порядку ч.10-11 ст. 265 ЦПК України зазначити в рішення суду щодо стягнення боргу з відповідача про нарахування відсотків або пені до моменту виконання цього рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулює таке нарахування. Під відсотками або пенею позивач розуміє інфляційні втрати та проценти річних згідно з приписами ст.625 ЦК України. Однак суд зазначає, що в судовому рішенні за позовом Товариства до [PERSON] не досліджувалися та жодним чином не вирішувалися питання про стягнення з відповідача коштів за прострочення виконання грошових зобов`язань відповідно до зазначеної вище норми матеріального закону. До того ж, у тексті заявленого позову відсутнє обґрунтування з даного приводу, а можливість застосування відповідних положень ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду і має здійснюватися з додержанням вимог законодавства України. Відтак, правових підстав для задоволення прохання позивача у цій частині немає, що не впливає на обсяг позовних вимог, які задовольняються судом.

Outcome: approved