Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника адвоката Константинової Г.В. звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт припинення обтяження від 24 липня 2006 року №61767033 (раніше обтяження №3501261) у вигляді заборони відчуження не нерухоме майно, зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з квартири [ADDRESS] , та скасувати запис (архівний) у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про обтяження за реєстраційним №61767033, а саме заборону відчуження щодо квартири [ADDRESS] . В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківської області від 09 вересня 1992 року, зареєстрованого Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 11 лютого 2004 року. На зазначену квартиру зареєстровано обтяження від 24 липня 2006 року №61767033 (раніше обтяження №3501261) у вигляді заборони відчуження на нерухоме майно. Зазначене обтяження було зареєстровано 26 жовтня 1992 року реєстр 220 у зв`язку з посвідченням договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з розстрочкою платежу покупцем та на цей час не знято. Так, 26.10.1992 року між заявником та Будянським фаянсовим заводом «Серп и молот» було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Продаж вчинено на суму 170710 карб. Гроші в сумі 17100 карбованців покупцем були внесені на рахунок Будянського фаянсового заводу, а решта в сумі 153610 карбованців, покупець зобов`язався сплатити протягом 15 років. 03.01.1993 року [PERSON] за приватизаційним дорученням Будянському фаянсовому заводу «Серп и молот» переказано суму майнового сертифікату 1005000 карбованців. В зв`язку з відсутністю платіжних документів про повне погашення суми заборгованості за купівлю квартири Постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 13 жовтня 2025 року відмовлено заявнику у вчиненні нотаріальної дії по зняттю заборони відчуження нерухомого майна на належну їй квартиру. Будь- які документи, (квитанції, платіжні доручення тощо), що підтверджують сплату Будянському фаянсовому заводу «Серп и молот» [PERSON] в період з 26.10.1992 року фінансових зобов`язань, або відомості про утримання з її заробітної плати коштів на загальну суму 153610 карбованців, а також будь-які інші документи, що підтверджують виплату заборгованості та скасування заборони відчуження зазначеної квартири, у заявника відсутні. З метою з`ясування правонаступників Будянського фаянсового заводу «Серп и молот» було направлено адвокатський запит. Згідно відповіді КП «Міський архів» від 15.01.2026 року №36/36 було повідомлено про відсутність документів, які підтверджують припинення діяльності Будянського фаянсового заводу «серп та Молот», а також про наявність його правонаступників та утримання коштів з заробітної плати [PERSON] для погашення заборгованості, оскільки в КП «Міський архів» знаходяться тільки документи з кадрових питань. Таким чином, заявник здійснив всі можливі дії для отриманням документів (та інформації) з огляду на зміст яких було би можливо визначити стягувача, на користь якого зареєстровано обтяження. Невирішене питання щодо зняття арешту заважає позивачу належним чином реалізувати свої цивільні права, а саме на відчуження належної їй на праві власності квартири, тому позивач була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 03.03.2026 р. відкрито провадження у справі. В судове засідання заявник, її представник, представник заінтересованої особи не з`явились, будучи у встановленому законом порядку повідомленими про день та час розгляду справи. Представник заявника подала заяву про розгляд справи за її та заявника відсутності. Представник заінтересованої особи причин неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З наданої суду копії договору купівлі-продажу від 26.10.1992 року, укладеного між [PERSON] та Будянським фаянсовим заводом «Серп и молот» вбачається, що [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Продаж вчинено на суму 170710 карб. Гроші в сумі 17100 карбованців покупцем були внесені на рахунок Будянського фаянсового заводу, а решта в сумі 153610 карбованців, покупець зобов`язався сплатити протягом 15 років. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою державною нотаріальною конторою Харківської області від 09 вересня 1992 року, зареєстрованого Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації 11 лютого 2004 року. Також з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Право власності вбачається, що на зазначену квартиру зареєстровано обтяження від 24 липня 2006 року №61767033 (раніше обтяження №3501261) у вигляді заборони відчуження на нерухоме майно. Підстава внесення обтяження: 26 жовтня 1992 року, видавник Будянський фаянсовий завод «Серп і Молот», № 1247/01-15, виданий 19.06.2025 р., видавник Харківський обласний державний нотаріальний архів. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична особа АТЗТ "БУДЯНСЬКИЙ ФАЯНС" (раніше завод мав назву Будянський фаянсовий завод «Серп і Молот»), код ЄДРПОУ: 00310456, є припиненим. Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення: 05.12.2016р., № запису 14711170016000372. Згідно листа Харківського обласного державного нотаріального архіву від 19 червня 2025 року, вих.№1247/01-15, відомості про зняття заборони відсутні. Архівом перевірено: за обліковими документами фонду № 33 номенклатури справ «Розпорядження по накладенню і зняттю заборони відчуження нерухомого майна» за 1992 рік було знищено та надано фотокопію виписки з реєстру для реєстрації заборон відчуження житлових будинків, квартир та іншого нерухомого майна та арештів, закладених судовими та слідчими органами: запис №220. Згідно листа КП «Міський архів» від 15.01.2026 р. № 36/26 на зберіганні в КП «Міський архів» знаходяться документи з кадрових питань (особового складу) Будянського фаянсового заводу «Серп та Молот», а саме: особові рахунки з нарахування заробітної плати, проте, відомості стосовно погашення чи утримання грошової суми несплачених коштів з заробітної плати [PERSON] відсутні. Постановою державного нотаріуса Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 13 жовтня 2025 року відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії по зняттю заборони відчуження нерухомого майна на належну їй квартиру [ADDRESS] в зв`язку з відсутністю платіжних документів про повне погашення суми заборгованості за купівлю квартири. Метою встановлення факти припинення обтяження є необхідність скасування запису про заборони на нерухоме майно, яке належить заявнику, що обмежує його права. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями статті 41 Конституції України та статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та ст. 321 ЦК України, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Гарантуючи захист права власності законодавство надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналізуючи наведені заявником на обґрунтування поданої заяви доводи, наявне правове регулювання майнових правовідносин та відсутність норм, які регулюють правовідносини у аналогічних ситуаціях, суд під час розгляду справи ураховує правову позицію Верховного Суду, надану у постанові від 13.06.2024 у справі № 333/8899/21 (провадження № 61-6732св23). Суд застосовує аналогію закону й аналогію права тоді, коли, на переконання суду, певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого є прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Відсутність у процесуальних кодексах положень про аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі N 2-591/11, провадження N 14-31цс21)). Зокрема під час розгляду справи Верховний Суд зазначив, що тлумачення частини першої статті 8 ЦК України свідчить: законодавець визначив порядок усунення прогалин в приватному праві. Приватні відносини є різноманітними, а соціальне життя рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в приватно-правових нормах безпосередньо; умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом цивільно-правового регулювання (статті 1, 9 ЦК); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин (норми акту цивільного законодавства або договору); існують правові норми, що регулюють подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин. Касаційний суд зауважив, що можуть існувати випадки, коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Касаційний суд констатував, що в ЦК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників приватних відносин для випадку, коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто, бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації). Подібною нормою є абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України, відповідно до якої, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, то фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування (абзац третій частини четвертої статті 277 ЦК України). Тому Касаційний Суд підкреслив, що коли "відсутня" особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. У відповідності до п.1, 5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину. Враховуючи наведене, необхідними передумовами для безперешкодної реалізації заявником законних прав власника на нерухоме майно є скасування обтяження, яке міститься у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дослідивши в судовому засіданні подані заявником документи, оцінюючи в сукупності подані докази, суд дійшов висновку, що заявник є власником об`єкта нерухомого майна, на яке зареєстровано обтяження з 1992 року. Проте діяльність ініціатора наявного обтяження є припиненою з 05.12.2016 р., а тому ним не буде вчиняти юридично-значимих дій для припинення обтяження. Інші позасудові способи припинення чи скасування обтяження законодавцем не визначені. Наявність зареєстрованого обтяження у виді заборони на нерухоме майно порушує права заявника, оскільки вона наразі обмежена у своїх правах як власника об`єкта нерухомості. За таких обставин та з урахуванням наявності підстав вважати таке заборону припиненою суд вважає за доцільне припинити наявне обтяження та скасувати запис про нього. Відповідно заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved