Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

03.11.2025 директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко Марія Миколаївна через систему «Електронний суд» подала до суду позовну заяву до відповідача про стягнення заборгованості у загальному розмірі 114020,02 грн, а саме: за кредитним договором №104069458 від 22.09.2021 у розмірі 47207,70 грн, яка складається з: 7695,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 39107,70 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; заборгованість за комісіями - 405,00 грн; за кредитним договором №984788 від 11.10.2021 у розмірі 15692,32 грн, яка складається з: 5000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10600,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; інфляційні збитки - 80,00 грн; нараховані 3% річних - 12,32 грн; та за кредитним договором №4635478 від 12.10.2021 у розмірі 51120,00 грн, яка складається з: 8000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 41600,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; заборгованість за комісіями - 1520,00 грн, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, відсотків у строки та на умовах, передбачених договорами. Позивачем укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»перейшло право грошової вимоги. 29.10.2025 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» направив [PERSON] копію позовної заяви з додатками (т. 1 а.с. 69, 70). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 05.11.2025 прийнято до розгляду позовну заяву ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 190). Відповідач отримав 08.11.2025 копію ухвали суду про відкриття провадження від 05.11.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (т. 1 а.с. 194). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Працевитий Геннадій Олександрович, який діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії АР №1275705 від 24.11.2025 (т. 1 а.с. 210), подав 24.11.2025 до суду через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, у якому просив зменшити загальну суму заборгованості [PERSON] за договором №104069458 від 22.09.2021 - до 8757,84 грн; за договором №4635478 від 12.10.2021 - до 15520,00 грн; за договором №984788 від 11.10.2021 - до 8785,50 грн, в обґрунтування зазначив, що всупереч положенням наданих позивачем договорів, після спливу передбаченого договором строку кредитування (за договором №104069458 - 28 днів; за договором №4635478 - 30 днів), товариство продовжило нараховувати проценти, як до моменту відступлення права вимоги, так і після відступлення права вимоги, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості; матеріали справи не містять доказів звернення позичальника з метою пролонгації строку кредитування, не надано відомостей, на який строк було кредитором продовжено строк кредитування, не долучено оновлених графіків платежів, крім того, товариством не надаються докази, що сплачені кошти, які в розрахунку заборгованості названо «комісією за пролонгацію», були внесені відповідачем з метою продовжити строк кредитування, будь-яких квитанцій / інших документів, де була б пряма вказівка у призначенні платежу про бажання позичальника продовжити строк кредитування матеріали справи не містять; нарахування відсотків понад строк кредитування є незаконним та таким, що суперечить вимогам чинного законодавства; пунктом 2.3.1.2 договору №104069458 та договору №4635478 кредитору дозволяється продовжувати строк кредитування у зв`язку із неналежним виконанням/невиконанням Позичальником зобов`язання, тобто фактично кредитор змінює умови договору в разі його порушення (невиконання) зі сторони позичальника; чинне законодавство не містить такої дії як «продовження користування кредитними коштами», оскільки користування кредитними коштами в межах кредитування можливе лише в межах чітко визначеного строку кредитування, який міститься в п. 1.4 договорів, становить 28 та 30 днів; в той же час, п. 2.3.1.2 договору №104069458 та договору №4635478 за своїм змістом дублює положення статті 625 ЦК України, оскільки покладає обов`язок позичальника на сплату відсотків після неповернення кредиту в межах строку кредитування. Відповідно, сума яку повинен був сплатити [PERSON] визначена в договорі: за договором №104069458 - тіло кредиту 8 100,00 грн, відсотки 1 428,84 грн, комісія 405,00 грн = 9 933,84 грн, й відповідно враховуючи сплачений позичальником борг у розмірі 1 176,00 грн (9 528,84 грн - 1 176,00 грн), всього - 8 757,84 грн, та за договором №4635478 - тіло кредиту 8 000,00 грн, відсотки 6 000,00 грн, комісія 1 520,00 грн, всього - 15 520,00 грн. Також відповідач вважає безпідставним та незаконним нарахування суми заборгованості за відсотками за договором позики №984788, виходячи з обумовленого строку кредитування, на який було укладено договір, кредитор мав право на нарахування строкових відсотків, згідно ст. 1048 ЦК України в межах строку кредитування, тобто до 30 днів та в розмірі до 3 785,50 грн (5 000,00 грн. *17.71% * 2.00% * 29 днів). Всупереч положенням підписаного договору позики, після спливу 30 днів, товариств продовжило нараховувати проценти до 25.01.2022 включно, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Договір позики не містить інформації щодо умов, порядку застосування пролонгації/авто пролонгації. Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Правилами ознайомився [PERSON] та погодився з ними, підписуючи договір позики №984788 від 11.10.2021. Таким чином, сума яку повинен сплатити [PERSON] прямо визначена в договорі, це тіло кредиту 5 000,00 грн та відсотки 3 785,50 грн (5 000,00 грн. *17.71% * 2.00% * 29 днів), а всього: 8 785,50 грн (т. 1 а.с. 232-244), та клопотання про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу (т. 1 а.с. 245-248). 24.11.2025 представник відповідача - адвокат Працевитий Г.О. подав до суду через систему «Електронний суд» зустрічну позовну заяву до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про визнання недійсним пункту 2.3.1.2. договору про споживчий кредит №104069458 від 22.09.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр») та [PERSON] ; та про визнання недійсним пункту 2.3.1.2 договору про споживчий кредит №4635478 від 12.10.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр») та [PERSON] , в обґрунтування зазначив, що п. 2.3.1.2 договору №104069458 та договору №4635478 за своїм змістом дублює положення статті 625 ЦК України оскільки покладає обов`язок позичальника на сплату відсотків після неповернення кредиту в межах строку кредитування. Пункт 2.3.1.2 договору, фактично, визначає відповідальність Позичальника в разі неповернення кредиту у визначені строки у вигляді одностороннього продовження Кредитором строку кредитування та дозволяє нараховувати відсотки після строку кредитування не в порядку ст. 625 ЦК України, а в порядку ст. 1048 ЦК України, що позбавляє такого Кредитора обов`язку списання вказаних відсотків в порядку п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, вказаний пункт 2.3.1.2 договору №104069458 та договору №4635478 суперечить вимогам ст. 203 ЦК України, оскільки суперечить ст.ст. 1048, 1050, 625 ЦК України та не направлений на вільне волевиявлення сторін правочину. Пункт 2.3.1.2. договорів №104069458 та договору №4635478 порушує принцип свободи договору, у зв`язку із чим є недійсним. Так, фактично, з урахуванням вказаного принципу - кредитором було передбачено заздалегідь незаконну умову, відповідно до якої строк кредитування буде продовжуватись як міра відповідальності боржник за неналежне виконання зобов`язання, що, в свою чергу, ставить споживача у невигідне становище (т. 1 а.с. 200-231). 01.12.2025 директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. подала до суду через систему «Електронний суд» заперечення проти прийняття зустрічної позовної заяви (т. 2 а.с. 7-15), та 02.12.2025 - відповідь на відзив на позовну заяву, та просить позовну заяву ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити у повному обсязі, в обґрунтування зазначила, що пункти 2.3. договорів містять умови, на яких здійснюється пролонгація кредитного договору на пільгових або стандартних (базових) умовах, зокрема пунктом 2.3.1.1. Договору визначено порядок пролонгації на пільгових умовах, пунктом 2.3.1.2. кредитних договорів визначено порядок пролонгації на стандартних (базових) умовах, тобто, сплата комісії за пролонгацію строку кредитування та сплата процентів за цей день прямо передбачені умовами кредитного договору, з якими ознайомилась і погодився відповідач. Зауважує на правову позицію Верховного Суду, що викладена в постанові від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21), а саме: «можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено пунктом 2.2.3 кредитного договору, який укладено між сторонами. Тому суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування у розмірі 13 499,10 грн за період з 03 квітня 2020 року до 01 червня 2020 року». Крім того, згідно п. 4.2. кредитних договорів, сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання за ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. Щодо розрахунків заборгованості за договором №104069458, як вбачається з Відомостей про щоденні нарахування та погашення, складені ТОВ «Мілоан» за Договором про споживчий кредит №104069458 від 22.09.2021, складених Первісним кредитором, 22.09.2021 (дата укладення договору) відповідачу було видано кредит у розмірі 8 100,00 грн та нараховано комісію за оформлення кредиту, що передбачена п. 1.5.1. договору, а з 23.09.2021 відбулись щоденні нарахування процентів за користування кредитом, що відповідає умовам договору. З цих же відомостей вбачається, що відповідачем неодноразово здійснювались пролонгації строку кредитування шляхом оплати комісії за пролонгацію, частини тіла та процентів, що відповідає умовам, передбаченим пунктом 2.3.1.1. договору, а саме: 20.10.2021 - на 7 днів. Разом з тим, з відомостей також вбачається, що після завершення строку кредитування відбулась автопролонгація строку користування кредитом відповідно до пункту п. 2.3.1.2 договору, але не більше 60 днів. Своєю чергою, як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] (так зазначено у відповіді на відзив) за Договором №104069458 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», що набуло право вимоги до відповідача за договором факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022, останнім було здійснено нарахування процентів за період з 17.01.2022 по 23.02.2022 згідно пункту 4.2. кредитного договору, яким передбачено змінену процентну ставку згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, що відповідає чинним вимогам законодавства. Звертають увагу, що позивачем, який набув право вимоги до відповідача за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, не здійснювалось жодних нарахувань за Договором №104069458. Щодо розрахунків заборгованості за договором №4635478, як вбачається з Відомостей про щоденні нарахування та погашення, складені ТОВ «Мілоан» за Договором про споживчий кредит №4635478 від 12.10.2021 року, складених Первісним кредитором, 12.10.2021 (дата укладення договору) відповідачу було видано кредит у розмірі 8 000,00 грн, а з 13.10.2021 відбулись щоденні нарахування процентів за користування кредитом, що відповідає умовам договору. З цих же відомостей вбачається, що після завершення строку кредитування відбулась автопролонгація строку користування кредитом відповідно до пункту п. 2.3.1.2 договору, але не більше 60 днів. Своєю чергою, як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором №4635478 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», що набуло право вимоги до відповідача за договором факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022, останнім було здійснено нарахування процентів за період з 26.01.2022 по 23.02.2022 згідно пункту 4.2. кредитного договору, яким передбачено змінену процентну ставку згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, що відповідає чинним вимогам законодавства. Звертають увагу, що позивачем, який набув право вимоги до відповідача за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, не здійснювалось жодних нарахувань за Договором позики №4635478. Таким чином, вказані розрахунки містять усі складові загальної суми заборгованості, в тому числі нарахувань та погашень, а розрахунки ТОВ «Мілоан» взагалі є детальними та відображають нарахування процентів та здійснення оплат відповідачем за кожен день строку кредитування. Щодо договору №984788, пунктом 4 Договору передбачено, що Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики. Позичальник ознайомився на сайті http://clickcredit.com.ua/documentslicense.html з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою мобільного додатку «СlickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті http://clickcredit.com.ua/documents-license.html (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі (п. п. 6.1., 6.2. Договору№984788). Згідно п. 20 Договору №984788 інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною Договору. Відповідно до п. 6.5. Правил у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Водночас, згідно пунктів 7.1., 7.6. Розділу 7 Правил, яким визначено порядок продовження строку користування позикою, Позичальник має право подовжити строк користування Позикою (далі - Пролонгація). За подовження строку користування Позикою, Позичальник сплачує Товариству Проценти на умовах, обраних Позичальником для здійснення певного виду Пролонгацій. Позичальник має право подовжити строк користування Позикою необмежену кількість разів. Пунктом 7.7. Правил встановлено, що при кожному подовженні строку користування Позикою, змінюється кінцева дата Строку Позики та кінцева дата строку (терміну) дії Договору позики на відповідну кількість календарних днів. Відповідно до п. 7.9. Правил Позичальник погоджується, що при виконання умов встановлених Товариством для оформлення пролонгації та продовження строку (терміну) дії Договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, та згода Позичальника проявляється у здійснені дій по внесенню грошових коштів на ім`я Товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення. У зв`язку з неповерненням Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику Первісним кредитором було нараховано відсотки за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування, але не більше 90 календарних днів, тобто до 25.01.2022. Своєю чергою, як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] за Договором №984788 перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», що набуло право вимоги до відповідача за договором факторингу №25/01/2022/1 від 25.01.2022, останнім було здійснено нарахування 3% річних за період з 25.01.2022 по 23.02.2022, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 625 ЦК України та чинним вимогам законодавства. Звертають увагу, що позивачем, який набув право вимоги до відповідача за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, не здійснювалось жодних нарахувань за Договором позики (т. 2 а.с. 21-28). 24.12.2025 ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів (т. 2 а.с. 45). Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 07.01.2026 зустрічний позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про визнання недійсним пункту 2.3.1.2. договору про споживчий кредит №104069458 від 22.09.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр») та [PERSON] , та визнання недійсним пункту 2.3.1.2 договору про споживчий кредит №4635478 від 12.10.2021, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр») та [PERSON] , - прийнято до спільного розгляду з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, об`єднавши зустрічний позов в одне провадження з первісним позовом (т. 2 а.с. 56, 57). 20.01.2026 директор ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. подала до суду через систему «Електронний суд» відзив на зустрічну позовну заяву, та просить відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви [PERSON] про визнання недійсними пунктів договорів про споживчий кредит, в обґрунтування зазначила, що у договорах №104069458 та №4635478 визначено основні істотні умови, в тому числі розмір процентів, умови кредитування, умови щодо наслідків у разі неповернення коштів, поняття автопролонгації, підстави та наслідки її застосування, а також розмір відсотків, якщо така буде застосована, [PERSON] погодився на укладення цих договорів саме такого змісту. Отже, умови пунктів 2.3.1.2. договору №104069458 та договору №4635478 про автопролонгацію, відповідають положенням ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів». Доводи представника відповідача щодо порушення принципу свободи договору є безпідставними, адже, підписавши кредитні договори за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора, відповідач погодився з усіма їх умовами, в тому числі з автопролонгацією договорів у разі неповернення коштів у вказаний в договорах строк. З урахуванням фактичних обставин справи, договори №104069458 та №4635478 підписані сторонами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, що свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов договору. Умови договору викладено чітко та з повною інформацією стосовно умов кредитування, з якими відповідач погодився, підписавши договори, і додаткових вимог щодо цих умов під час укладення договорів він не заявляв. Не заслуговують на увагу посилання представника відповідача на постанови апеляційних судів, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (т. 2 а.с. 76-82). Представник відповідача - адвокат Працевитий Г.О. подав 28.01.2026 через систему «Електронний суд» додаткові пояснення справі, в яких зазначив, що передбачаючи в договорі умову, якою надається можливість кредитору ще на 60 днів продовжувати строк кредитування, незалежно від волі позичальника на це, фактично було введено в оману позичальника щодо реального строку кредитування. Відповідач за первісним позовом вважає, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживачів відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а тому завуальовані умови договору, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нараховувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом, що не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. Позичальник є слабшою стороною у правовідносинах, що виникли, а положення про автоматичне продовження нарахування відсотків кредитором в порядку п. 2.3.1.2 договору ставлять будь-яку фізичну особу-споживача в ще більш невигідне положення в порівнянні із кредитором (т. 2 а.с. 83-89). 29.01.2026 ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 99, 100). Представник відповідача - адвокат Працевитий Г.О. подав 18.02.2026 через систему «Електронний суд» додаткові пояснення справі (т. 2 а.с. 126-132), та представник відповідача - адвокат Біллерис Ю.О., який діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії АР №1273556 від 25.11.2025 (т. 1 а.с. 250, 251), подав 26.03.2026 через систему «Електронний суд» клопотання в порядку ст. 211 ЦПК України (т. 2 а.с. 145-150). Учасники справи про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (т. 2 а.с. 141-144). Представник позивача у судове засідання не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав, у позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», та у відповіді на відзив на позовну заяву просить позовну заяву ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР`до Прохорова С.О. про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити в повному обсязі (т. 1 а.с. 8, т. 2 а.с. 25). Відповідач - [PERSON] та його представники у судове засідання не з`явилися, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подали, у клопотанні в порядку ст. 211 ЦПК України представник відповідача - адвокат Біллерис Ю.О. просить провести розгляд за відсутності представника відповідача, визнати недійсними пункти 2.3.1.2. договорів про споживчий кредит №104069458 від 22.09.2021, та №4635478 від 12.10.2021, укладених між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] ; зменшити загальну суму заборгованості [PERSON] : за договором №104069458 від 22.09.2021 до 8757,84 грн; за договором №4635478 від 12.10.2021 до 15520,00 грн; за договором №984788 від 11.10.2021 до 8785,50 грн (т. 2 а.с. 145 - 150). На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 зазначено, що згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, приходить до переконання, що первісний позов про стягнення заборгованості за кредитними договорами необхідно задовольнити частково, у задоволенні зустрічного позову про визнання недійсними пунктів договорів про споживчий кредит необхідно відмовити повністю, з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 22.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан», кредитодавець) та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (далі позичальник), було укладено договір про споживчий кредит №104069458 (індивідуальна частина), який підписаний позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором V87021,за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 8100,00 грн строком на 28 днів з 22.09.2021, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 20.10.2021. Комісія за надання кредиту: 405,00 грн, яка нараховується за ставкою 5,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 1428,84 грн, які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 4.2. договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Пунктами 6.1.-6.5. кредитного договору передбачено, що даний договір укладається в електронній формі, й підписаний електронними підписами з одноразовим ідентифікатором, та прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (далі кредитний договір №104069458). Відповідно до п. 2.1. кредитного договору №104069458, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з п. 2.3.1.1., п. 2.3.1.2. кредитного договору №104069458, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства tengo.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці: строк продовження днів - 3, максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 3,00; строк продовження днів - 7, максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 5,00; строк продовження днів - 15, максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 10,00. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2. договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору (п. 3.3.2. кредитного договору). Відповідно до п. 7.1. кредитного договору №104069458, цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1, №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладання і діє до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань (т. 1 а.с. 110-114). Додатками №1 й №2 до кредитного договору №104069458 є графік платежів за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту, відповідно до яких загальна вартість кредиту становить 9933,84 грн, кількість днів у розрахунковому періоді 28 днів (т. 1 а.с. 118, 119). Згідно з довідкою про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №104069458 від 22.09.2021 ідентифікований ТОВ «Мілоан», одноразовий ідентифікатор V87021, дата відправки ідентифікатора позичальника 22.09.2021, номер телефону: [NUMBER] (т. 1 а.с. 127). ТОВ «Мілоан» на виконання умов кредитного договору №104069458 на рахунок 516875*23 перерахувало кошти в розмірі 8100,00 грн, що підтверджується квитанцією від 22.09.2021 (т. 1 а.с. 128). 12.10.2021 між ТОВ «Мілоан» (далі кредитодавець) та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] (далі позичальник), було укладено договір про споживчий кредит №4635478 (індивідуальна частина), який підписаний позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором F32786, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 8000,00 грн строком на 30 днів з 12.10.2021, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 11.11.2021. Комісія за надання кредиту: 1520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 6000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 4.2. договору, у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Обов`язок Позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Пунктами 6.1.-6.5. кредитного договору передбачено, що даний договір укладається в електронній формі, й підписаний електронними підписами з одноразовим ідентифікатором, та прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (далі кредитний договір №4635478). Відповідно до п. 2.1. кредитного договору №4635478, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з п. 2.3.1.1., п. 2.3.1.2. кредитного договору №4635478, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством, що розміщені на веб-сайті товариства tengo.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені у таблиці: строк продовження днів - 3, максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 3,00; строк продовження днів - 7, максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 5,00; строк продовження днів - 15, максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту - 10,00. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною пунктом 1.5.2. договору. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору (п. 3.3.2. кредитного договору). Відповідно до п. 7.1. кредитного договору №4635478, цей договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками №1, №2), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п. 2.1 цього Договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладання і діє до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань (т. 1 а.с. 49-53). Додатками №1 й №2 до кредитного договору №4635478 є графік платежів за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту, відповідно до яких загальна вартість кредиту становить 15520,00 грн, кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів (т. 1 а.с. 67, 68). Згідно з довідкою про ідентифікацію, клієнт [PERSON] , дата народження: [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №4635478 від 12.10.2021 ідентифікований ТОВ «Мілоан», одноразовий ідентифікатор F32786, дата відправки ідентифікатора позичальника 12.10.2021, номер телефону: [NUMBER] (т. 1 а.с. 109). ТОВ «Мілоан» на виконання умов кредитного договору №4635478 на рахунок 516875*23 перерахувало кошти в розмірі 8000,00 грн, що підтверджується квитанцією від 12.10.2021 (т. 1 а.с. 115). 11.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1БАНК», позикодавець) та [PERSON] (далі - позичальник), ІПН [NUMBER] , укладено договір позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) №984788 (надалі - кредитний договір №984788), який підписаний відповідачем електронним підпис одноразовим ідентифікатором eyWgv6f0gY, за яким Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника (рахунок: [NUMBER] ), а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Параметри та умови надання позики: сума позики становить - 5000,00 грн, строк позики (строк договору) - 30 днів, дата надання позики 11.10.2021, дата повернення позики 10.11.2021, процентна ставка за перший день користування Позикою 17,71%, базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення Позики (фіксована) 2,00%; знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення Позики 0.01%; процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день, 2,70% (не застосовується у період карантину); пеня - 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 649,14 %, орієнтовна загальна вартість позики 5900,00 грн. Позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг кредитодавця, кредитного посередника(за наявності) та третіх осіб за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що: Позичальник ознайомився на сайті http://clickcredit.com.ua/documents-license.html з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою мобільного додатку «СlickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті http://clickcredit.com.ua/documents-license.html (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення Позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація), йому зрозумілі. Цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» Договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі (т. 1 а.с. 126). Згідно з довідкою ТОВ «Фінансова компанія Фінекспрес» №22/09-2025-2/ТНПП від 22.09.2025, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції та завершення платіжної операції 11.10.2021, сума 5000,00 грн за номером платіжної картки [NUMBER] (т. 1 а.с. 171). Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За правилом ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України). За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України). Аналізуючи викладене, можна прийти до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19; від 16.12.2020 року у справі №561/77/19 та від 22.11.2021 року у справі№ 234/7719/20. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину. За змістом частин 3, 4, 6, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022, відповідно до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» приймає право грошової вимоги до боржників, і стає новим кредитором за договорами (т. 1 а.с. 137-146, 156-159). ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснено на користь ТОВ «МІЛОАН» оплату згідно з договором факторингу №17-01/2022-54 від 17.01.2022, що підтверджується платіжним дорученням №321370005 від 18.01.2022 (т. 1 а.с. 153). Реєстр боржників переданий ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за актами приймання-передачі Реєстру Боржників (т. 1 а.с. 154, 155). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №17-01/2022-54 від 18.01.2022, за порядковим номером 698 до Реєстру внесено відомості про [PERSON] ; номер кредитного договору №104069458, загальна сума заборгованості - 32587,20 грн (т. 1 а.с. 156-159). Між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022, відповідно до умов якого, ТОВ «МІЛОАН» відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» приймає право грошової вимоги до боржників, і стає новим кредитором за договорами (т. 1 а.с. 177-186). ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснено на користь ТОВ «МІЛОАН» оплату згідно з договором факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022, що підтверджується платіжним дорученням №324190002 від 27.01.2022 та листом уточнення платежу №122-03/23 від 07.03.2023 (т. 1 а.с. 10). Реєстр боржників переданий ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за актами приймання-передачі Реєстру Боржників (т. 1 а.с. 11, 12). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №26-01/2022-83 від 26.01.2022, за порядковим номером 1847 до Реєстру внесено відомості про [PERSON] ; номер кредитного договору №4635478, загальна сума заборгованості - 39520,00 грн (т. 1 а.с. 13, 16-18). Між ТОВ «1БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №25/01/2022/1 від 25.01.2022, відповідно до умов якого, ТОВ «1БАНК» відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» приймає право грошової вимоги до боржників, і стає новим кредитором за договорами (т. 1 а.с. 160-168). ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» здійснено на користь ТОВ «1БАНК» оплату згідно з договором факторингу №25/01/2022/1 від 25.01.2022, що підтверджується платіжним дорученням №323430001 від 25.01.2022 (т. 1 а.с. 169). Реєстр боржників переданий ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за актами приймання-передачі Реєстру Боржників (т. 1 а.с. 170, 172). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №25/01/2022/1 від 25.01.2022, за порядковим номером 2629 до Реєстру внесено відомості про [PERSON] ; номер кредитного договору №984788, загальна сума заборгованості - 15600,00 грн (т. 1 а.с. 173-176). 10.01.2023 укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за кредитними договорами №104069458, №4635478 та №984788 (т. 1 а.с. 19-29). Надано акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 28.02.2023 (т. 1 а.с. 30, 31). Реєстр боржників переданий ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за актами приймання-передачі Реєстру Боржників (т. 1 а.с. 32, 33). Відповідно до реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, за порядковим номером 24460 до Реєстру внесено відомості про [PERSON] , номер кредитного договору №104069458, загальна сума заборгованості - 47207,70 грн (сума заборгованості за основним зобов`язанням 7695,00 грн, заборгованість за процентами 39107,70 грн, заборгованість за комісіями 405,00 грн); за порядковим номером 21277 до Реєстру внесено відомості про [PERSON] , номер кредитного договору №4635478, загальна сума заборгованості - 51120,00 грн (сума заборгованості за основним зобов`язанням 8000,00 грн, заборгованість за процентами 41600,00 грн, заборгованість за комісіями 1520,00 грн) та за порядковим номером 74039 до Реєстру внесено відомості про [PERSON] , номер кредитного договору №984788, загальна сума заборгованості - 15692,32 грн (сума заборгованості за основним зобов`язанням 5000,00 грн, заборгованість за процентами 10600,00 грн, відповідальність за порушення грошового зобов`язання, згідно ст. 625 ЦК 92,32 грн) (т. 1 а.с. 34-36, 39-47). Згідно з ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Будь-яких застережень про неможливість заміни кредитора у зобов`язанні кредитні договори не містять. Отже, суд вважає, що відступлення права вимоги за кредитними договорами відбулися за договорами факторингу та договором про відступлення прав вимоги, які є чинними, ніким не оскаржені, визнані недійсними не були, відтак позивач має право на стягнення з [PERSON] заборгованості за відповідними кредитними договорами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З розрахунків заборгованості вбачається, що: - за кредитним договором №104069458 первісним кредитором ТОВ «Мілоан» було нараховано заборгованість у загальному розмірі 32587,20 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 7695,00 грн; заборгованості за процентами - 24487,20 грн; заборгованості по комісії за надання кредиту - 405,00 грн (т. 1 а.с. 129, 130), новим кредитором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», який придбав право вимоги до відповідача, здійснено додаткове нарахування заборгованості за кредитним договором за період з 17.01.2022 по 23.02.2022, а саме за 38 днів додатково нараховано заборгованість за процентами за ставкою 5,00 % у сумі 14620,50 грн (т. 1 а.с. 133); загальна сума заборгованості, згідно розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за договором №104069458, станом на 17.10.2025 складає 47207,70 грн (т. 1 а.с. 136); - за кредитним договором №4635478 первісним кредитором ТОВ «Мілоан» було нараховано заборгованість у загальному розмірі 39520,00 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 8000,00 грн; заборгованості за процентами - 30000,00 грн; заборгованості по комісії за надання кредиту - 1520,00 грн (т. 1 а.с. 116, 117), новим кредитором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», який придбав право вимоги до відповідача, здійснено додаткове нарахування заборгованості за кредитним договором за період з 26.01.2022 по 23.02.2022, а саме за 29 днів додатково нараховано заборгованість за процентами за ставкою 5,00 % у сумі 11600,00 грн (т. 1 а.с. 132); загальна сума заборгованості, згідно розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за договором №4635478, станом на 17.10.2025 складає 51120,00 грн (т. 1 а.с. 135); - за кредитним договором №984788 первісним кредитором ТОВ «1БАНК» було нараховано заборгованість у загальному розмірі 15600,00 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 5000,00 грн; заборгованості за процентами - 10600,00 грн (т. 1 а.с. 37), новим кредитором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», який придбав право вимоги до відповідача, здійснено нарахування 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України за період з 25.01.2022 по 23.02.2022 - 12,32 грн, та інфляційні збитки за користування за користування грошовими коштами у відповідності до ст. 625 ЦК України за лютий 2022 - 80,00 грн (т. 1 а.с. 131); загальна сума заборгованості, згідно розрахунку заборгованості ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», за договором станом на 17.10.2025 складає 15692,32 грн (т. 1 а.с. 134). У наданих представником відповідача відзиві на позовну заяву й зустрічній позовній заяві визнається та не заперечується факт укладення кредитних договорів №104069458, №4635478 та №984788, а також отримання грошових коштів. У поданих представником відповідача відзиві на позовну заяву і зустрічній позовній заяві визнається та не заперечується факт укладення [PERSON] кредитних договорів, а також отримання грошових коштів. Щодо зустрічних позовних вимог до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в частині визнання недійсними пунктів договорів про споживчий кредит №104069458 та №4635478. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина п`ята статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення (п. 33.5.). Таким чином зустрічні позовні вимоги про визнання недійсними положень пунктів 2.3.1.2. договорів про споживчий кредит №104069458 та №4635478 не підлягають задоволенню саме у зв`язку із обранням неналежного способу захисту порушеного права. Щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами за договорами про споживчий кредит №104069458 та №4635478, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). У постанові Верховного Суду від 12.01.2022 у справі №754/4475/19 зазначено, що сторони на момент укладення правочину, щодо якого правові наслідки пов`язуються з настанням певної обставини, усвідомлюють можливість ненастання такої обставини. Водночас згідно з абзацом другим частини першої статті 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За змістом цієї норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, відповідна подія має неминуче настати. Тлумачення змісту договору не може бути таким, що призводитиме до неможливості виконання договірного зобов`язання взагалі і ніколи. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 740/2904/17 (провадження № 61-15352св20). Відкладальна обставина повинна мати вірогідний характер, однак сторонам завчасно невідомо, чи матиме місце така обставина. Укладаючи правочин з відкладальною обставиною, його сторони пов`язують виникнення прав і обов`язків за таким правочином з певною обставиною, щодо появи якої в майбутньому у сторін існує лише відповідна вірогідність. Відкладальна обставина може полягати у діях як однієї із сторін договору, так і третьої особи, яка нею не є, але у будь-якому разі повинна обумовлювати настання (зміну) відповідних прав і відповідних обов`язків обох сторін договору, а не лише однієї з них, та у момент укладання договору стосовно такої обставини має бути невідомо, настане вона чи ні. Таким чином, на відміну від строку, яким є визначений проміжок часу до відомого моменту або події, яка неминуче має настати, відкладальна обставина має характер такої обставини, що може і не настати. Матеріалами справи підтверджено факт укладення кредитних договорів №104069458 й №4635478, та погодження сторонами його істотних умов, зокрема, погоджено зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної обставини відповідно до статті 212 ЦК України і яка полягає, у продовженні користування кредитними коштами позичальником після спливу строку кредитування, визначеного п. 1.3., 1.4. й згідно з п. 2.3.1., п. 2.3.2. договорів. Такі умови договорів позичальником не заперечувалися до їх укладання та після їх підписання, договори укладені в електронній формі, про умови договорів відповідач був ознайомлений попередньо, а відтак вільно та свідомо погодився виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитним коштами з урахуванням пролонгації строку кредитування. Кредитні договори укладені на визначений строк, за яким відповідач повинен сплатити проценти, що є платою за користування кредитом, а не компенсацією у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». На користь такого підходу у тлумаченні умов кредитного договору про його автопролонгацію (продовження строку кредитування) і, відповідно, правомірності нарахування саме процентів за користування кредитними коштами свідчать висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 08 серпня 2022 року у справі №234/7298/20 (провадження №61-2902св21) та у постанові від 30 грудня 2024 року у справі 174/968/23. У наданому розрахунку заборгованості первісного кредитора ТОВ «Мілоан» по кредитному договору №104069458 [PERSON] 20.10.2021 сплатив комісію за пролонгацію - 405,00 грн, сплатив тіло кредиту - 405,00 грн, сплатив проценти по кредиту - 366,00 грн. ТОВ «Мілоан» відповідно до п.п. 1.5.2, 2.3.1.1. кредитного договору №104069458 продовжив строк кредитування на 7 днів з нарахуванням процентів у розмірі 0,63% від поточного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. В подальшому товариством з 28.10.2021 проведено пролонгацію договору відповідно до п.п. 1.6., 2.3.1.2. кредитного договору №104069458, однак не більше 60 днів, тобто до 26.12.2021 (т. 1 а.с. 129, 130). Отже, за період з 23.09.2021 по 20.10.2021 нарахування процентів має здійснюватися за відсотковою ставкою 0,63% від поточного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а тому розмір відсотків за 28 днів становить 1 428,84 грн (8100,00 грн. х 0,63% х 28 днів); за період з 21.10.2021 по 27.10.2021 нарахування процентів має здійснюватися за відсотковою ставкою 0,63% від поточного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а тому розмір відсотків за 7 днів становить 339,36 грн (7 695 грн. х 0,63% х 7 днів); за період з 28.10.2021 по 26.12.2021 нарахування процентів має здійснюватися за відсотковою ставкою 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а тому розмір відсотків за 60 днів становить 23 085,00 грн (7 695 грн. х 5,00% х 60 днів). Загальний розмір заборгованості по відсоткам за кредитним договором №104069458 становить 24 487,20 грн (24 853,20 грн (1 428,84 + 339,36 +23 085,00) - 366,00 грн (сплачені проценти по кредиту відповідачем)). Продовження нарахування процентів ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» після 26.12.2021 за ставкою згідно п. 1.6 кредитного договору №104069458 після закінчення строку кредитування, а саме за період з 17.01.2022 по 23.02.2022 (т. 1 а.с. 133), є неправомірним. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором №104069458(20.10.2021). [PERSON] з 21.10.2021 по 27.10.2021 продовжив строк кредитування на пільгових умовах, а з 28.10.2021 пролонгація кредитного договору відбулась автоматично на стандартних (базових) умовах - не більше 60 днів. Таким чином, вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом, які нараховані у межах визначеного договором строку кредитування (28+7+60 днів) у сумі 24 487,20 грн, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Згідно з розрахунком заборгованості первісного кредитора ТОВ «Мілоан» по кредитному договору №4635478, товариство нараховувало [PERSON] за період з 13.10.2021 по 11.11.2021 проценти за відсотковою ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом відповідно до п. 1.5.2. кредитного договору, а тому розмір відсотків за 30 днів становить 6000,00 грн (8000,00 грн. х 2,50% х 30 днів). В подальшому товариством з 12.11.2021 проведено пролонгацію договору відповідно до п.п. 1.6., 2.3.1.2. кредитного договору №4635478, однак не більше 60 днів, тобто до 10.01.2021. За період з 12.11.2021 по 10.01.2022 нарахування процентів товариством здійснювалося за відсотковою ставкою 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а тому розмір відсотків за 60 днів становить 24000,00 грн (8000,00 грн. х 5,00% х 60 днів). Загальний розмір заборгованості по відсоткам за кредитним договором №4635478 становить 30000,00 грн (6000,00 грн + 24000,00 грн) (т. 1 а.с. 116, 117). Продовження нарахування процентів ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» після 10.01.2022 за ставкою згідно п. 1.6 кредитному договору №4635478 після закінчення строку кредитування, а саме за період з 26.01.2022 по 23.02.2022 (т. 1 а.с. 132), є неправомірним. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором №4635478(11.11.2021). Відтак [PERSON] продовжив строк кредитування на стандартних (базових) умовах - не більше 60 днів. Таким чином, вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом, які нараховані у межах визначеного договором строку кредитування (30+60 днів) у сумі 30000,00 грн, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення заборгованості за комісіями за договорами про споживчий кредит №104069458 та №4635478, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Пунктом 1.5.1. кредитного договору №104069458, передбачена сплата комісії за надання кредиту у розмірі 405,00 грн; пунктом 1.5.1. кредитного договору №4635478, передбачена сплата комісії за надання кредиту у розмірі 1520,00 грн, дана комісія є одноразовою і сплачується за оформлення кредиту, її розмір є незмінним, що погоджується з висновком Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2020 року у справі №554/1400/16-ц. Щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами за кредитним договором №987488, суд приходить до наступного висновку. До позовної заяви позивачем надано Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» за допомогою мобільного додатку «ClickCredit» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджені директором товариства наказом №29/07/2021 від 29.07.2021 (далі Правил)(т. 1 а.с. 147-152). Відповідно до п. 6.1 Правил, за користування позикою позичальник сплачує товариству проценти у розмірі, визначеному у договорі позики. Позичальник зобов`язаний повернути отриману суму позики та проценти за користування нею відповідно до умов укладеного договору позики. Згідно з п. 6.2 Правил, проценти за користування позикою нараховуються на суму позики (її залишок), виходячи із строку фактичного користування позикою. Пунктом 6.5 Правил, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. Розділом 7 Правил, передбачено порядок продовження строку користування позикою. Так, обґрунтовуючи вимоги про стягнення процентів, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» посилалося на Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», як невід`ємні частини спірного договору позики. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису [PERSON] , тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору №987488, укладеного сторонами 11 жовтня 2021 року. При вирішення даної справи, суд враховує правову позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17, правову позицією Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 справа №365/159/19, у постанові від 23.12.2020 у справі №191/2648/17. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді можливість пролонгації і відповідно нарахування відсотків протягом довшого строку, ніж 30 днів з дня укладення договору позики і до 10.11.2021 включно. У постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Відповідно до п. п. 4, 5 кредитного договору №987488, проценти за договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики; знижена процентна ставка з другого дня користування позикою встановлюється позичальнику відповідно до умов акції «Економ». У разі порушення позичальником умов зазначеної акції, позичальник є таким, що не відповідає умовам акції, відтак не має право на отримання зниженої процентної ставки, визначеної в п. 2 договору, у зв`язку із чим нараховані згідно умов договору проценти за зниженою процентною ставкою підлягають перерахуванню до базової процентної ставки, розмір якої зазначається в п. п. 2.3. п. 2 договору та підлягають оплаті позичальником в повному обсязі на загальних умовах незалежно від запропонованих особливих умов. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про виконання відповідачем своїх зобов`язань з повернення коштів за тілом кредиту у строк, визначений договором №987488(10.11.2021). Таким чином, враховуючи п. п. 4, 5 кредитного договору №987488, за період з 12.10.2021 по 10.01.2021 нарахування процентів здійснюються за базовою процентною ставкою 2,00%, а тому розмір відсотків за 29 днів становить 2900,00 грн (5000,00 грн х 2,00% х 29 днів). Загальний розмір заборгованості по відсоткам за кредитним договором №987488 становить 3 785,50 грн (885,50 грн =(5000,00 грн. х 17,71% х 1 день) + 2900,00). Таким чином, вимога позивача про стягнення процентів за користування кредитом, які нараховані у межах визначеного договором строку кредитування (30 днів) у сумі 3 785,50 грн, є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі №489/2951/16-ц зазначено, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Застосуванням індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер, а тому не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України. Згідно з розрахунком, наданим позивачем розмір інфляційних збитків за лютий 2022 становить 80,00 гривень, за період з 25.01.2022 по 23.02.2022 три проценти річних від простроченої суми становить 12,32 гривень. Відтак, позовні вимоги ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми є такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вище викладене, загальна сума заборгованості: по кредитному договору 104069458 становить 32 587,20 грн (основна сума боргу (за тілом кредиту) 7695,00 грн + заборгованість за відсотками 24 487,20грн + комісія за надання позики - 405,00 грн); по кредитному договору 4635478становить 39 520,00 грн (основна сума боргу (за тілом кредиту) 8000,00 грн + заборгованість за відсотками 30000,00 + комісія за надання кредиту - 1520,00 грн); по кредитному договору 987488становить 8 877,82 грн (основна сума боргу 5000,00 грн + заборгованість за відсотками 3 785,50грн + інфляційні збитки - 80,00 грн + три проценти річних від простроченої суми - 12,32 грн). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання у повному обсязі взятих на себе за кредитним договором зобов`язань відповідач не надав. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити у повному обсязі. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. За ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. На підтвердження обґрунтованості витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді, представник позивача додав договір №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024, укладений ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», в особі директора Ткаченко М.М., з Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», в особі керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни, відповідно до умов якого клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. Розділом 4 договору визначено умови встановлення вартості послуг та порядку їх прийняття, відповідно до яких вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього Договору. Клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги після надання адвокатським об`єднанням Клієнту відповідного рахунку для оплати. Факт надання Послуг за Договором підтверджується Актом про надання юридичної допомоги, який готується адвокатським об`єднанням та надсилається Клієнту для підписання не пізніше 10 числа місяця, наступного за місяцем, в якому була надана юридична допомога. Клієнт протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання Акта про надання юридичної допомоги повинен підписати та направити адвокатському об`єднанню його примірник або надати адвокатському об`єднанню письмову мотивовану відмову від підписання такого Акта. Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 (п`яти) днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав адвокатському об`єднанню письмові аргументовані заперечення на акт. Сума, визначена в Акті про надання юридичної допомоги, на акт є гонораром адвокатського об`єднання за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає. В акті сторони можуть визначити іншу вартість юридичної допомоги, ніж була зазначена в заявці. Підписанням Акта про надання юридичної допомоги, сторони підтверджують, що жодних претензій по якості, повноті, строках та обсягу наданих послуг в цілому один до одного не мають (т. 1 а.с. 60-64). 01.09.2025 сторонами підписано заявку на надання юридичної допомоги №2169 по стягненню з [PERSON] заборгованості, згідно із якою адвокатське об`єднання зобов`язалось надати такі послуги: надання усної консультації 2 години, вартістю 2000,00 грн на суму 4000,00 грн; підготовка пропозиції 3 години, вартістю 2000,00 грн на суму 6000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 5 годин вартістю 3000,00 грн на суму 15000,00 грн. Всього вартість послуг, згідно із заявкою, складає - 25000,00 грн (т. 1 а.с. 65). 30.09.2025 сторонами підписано акт №14 про надання юридичної допомоги на загальну суму 25000,00 грн (т. 1 а.с. 66). При цьому суд зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20). Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шість статті 137 ЦПК України). Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Представником відповідача подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, в якому зазначено, що ціни за «вивчення документів», «підготовки пропозицій» та «складання позовної заяви» надмірними, у зв`язку із тим, що справа є типовою, позовна заява не розписано деталізовано; по суті надана позовна заява є сформованим зразком, який використовується щодо всіх боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» в подібних правовідносинах; матеріали справи не містять жодних документів, платіжних квитанції тощо, які б підтверджували понесення заявленої суми витрат на правову допомогу, відповідач просить суд зменшити розмір витрат на правову допомогу ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до 1 000,00 грн з урахуванням незначної складності та зразковості справи (т. 1 а.с. 245, 247). Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.09.2023 у справі №686/31892/19 при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Такий же правовий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц (постанова від 19.02.2020). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правничу допомогу суд бере до уваги нескладність самої справи, оскільки вона не є великою за фабулою та предметом доказування; підготовка її до розгляду не потребує аналізу великої кількості норм чинного законодавства, значних затрат часу та зусиль; враховує, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, а також тривалість затраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. З урахуванням вищенаведеного, положень ст. 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності, справедливості, реальності наданих адвокатом послуг та враховуючи нескладність справи, усталеність судової практики при вирішенні справ подібної категорії, її розгляд в суді без участі представника позивача, суд доходить висновку, що зазначені представником позивача витрати на правничу допомогу не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру, не є необхідними і виправданими витратами позивача та не є справедливим по відношенню до іншої сторони. Враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» роботи, обумовленої договором про надання правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з ціни позову, конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатським об`єднанням роботи та значимості таких дій у справі, суд дійшов висновку, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та приходить до висновку про те, що сума витрат на правову допомогу у даній справі, яка відповідає критеріям дійсності та реальності, а також принципам справедливості, пропорційності та верховенства права становить 3000,00 грн. Враховуючи вище викладене, у зв`язку із частковим задоволенням первісних позовних вимог ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1720,56 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн, а всього 4720,56 грн, понесені відповідачем за первісним позовом під час розгляду справи №535/1059/25, покладаються на [PERSON] пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою задоволення у повному обсязі зустрічних позовних вимог [PERSON] до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про визнання недійсними пунктів договорів про споживчий кредит, судові витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом під час розгляду справи №535/1059/25, покладаються на [PERSON] .

Outcome: partial