Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Представник ТОВ «Юніт Капітал» (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за Кредитним договором №176611 від 26.03.2025 у розмірі 11071 грн. коп., судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.03.2025 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено кредитний договір №176611 на суму 6667,00 грн. Відповідно до умов договору, Кредитодавець надав Позичальникові Кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №176611 від 26.03.2025 перейшло до позивача. У зв`язку з невиконанням умов договору у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 11071,02 грн, яка складається з: 6 667,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3903,02 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 501,00 грн - заборгованість по комісії. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про дату, час і місце розгляду справи вважається повідомленою своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 26.03.2025 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №176611 на суму 6667,00 грн. Кредитний договір укладено в електронній формі, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». При укладенні Кредитного договору між Первісним кредитором та Відповідачем узгоджені розмір кредиту, грошова одиниця, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача на укладення електронного Кредитного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (07ec0ab1). На виконання умов Кредитного договору, 26.03.2025 Первісний кредитор здійснив переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER] відповідача, що підтверджується Довідкою про перерахування коштів. 16.04.2025 Первісний Кредитор та Позивач уклали Договір факторингу № 16042025 згідно умов якого, Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Пунктом 2.1. Договору факторингу 1 встановлено, що Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 4.1. Договору факторингу 1 погоджено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог та Акту приймання-передачі Реєстру, по формі встановленій у відповідних Додатках. Відповідно до Реєстру прав вимог № 6 від 03.09.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог №6 від 03.09.2025 до Договору факторингу 1, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача за Договором про споживчий кредит №176611. Відповідно до розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором, становить - 11071,02 грн, яка складається з: 6667,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3903,02 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 501,00 грн - заборгованість по комісії. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Первісний кредитор передав своє право вимоги до відповідачки, внаслідок чого його кінцевим набувачем наразі є позивач. Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч умовам Договору, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача, відповідач не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки позивача, ані на рахунки первісного кредитора. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 10570 грн. 02 коп., яка складається з: 6667,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 3903,02 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Щодо заборгованості за комісією в розмірі 1200 грн 00 коп суд зазначає, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) ВП ВС зазначила, що банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. За таких обставин суд відхиляє здійснений позивачем розрахунок заборгованості в частині заборгованості за комісією в розмірі 1200 грн. 00 коп. Відповідно суд доходить висновку про необхідність задоволення позову частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позову (95,47%), з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 2312 грн. 66 коп. Окрім того, позивач просить стягнути понесені витрати на правничу допомогу. В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Соломко та партнери», додаткова угода №25771371895 до договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2025 на загальну суму 7000 грн. Проаналізувавши вартість і обсяг наданих адвокатом позивачу юридичних послуг та виконаних робіт у даній цивільній справі, зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представником процесуальних документів, розмір суми заборгованості за кредитним договором, яка підлягала стягненню з відповідача, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, суд дійшов до висновку, що сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню до 3000,0 грн., яка є обґрунтованою та відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушена була понести сторона позивача у цій справі. При цьому судом враховано, що заявлена стороною позивача сума витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт в інтересах позивача, не відповідає критеріям розумності їхнього розміру та справедливості розміру стягнутих за сторони позивача коштів. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial