Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з [PERSON] на свою користь борг за кредитним договором № 280527031 від 08.01.2022 року в розмірі 37 261,21 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 08 січня 2022 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 280527031, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». На виконання вимог вказаного Закону відповідач зареєструвався на сайті первісного кредитодавця ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, йому було надано одноразовий ідентифікатор «MNV56WD8», який було відправлено на номер телефону відповідача. Кредитодавець надав позичальнику кредит у національній валюті у розмірі 3 000,00 грн. шляхом перерахування коштів на його картковий рахунок через банк-провайдер. В подальшому, відповідач збільшив суму кредиту до 29 900,00 грн. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, що створило заборгованість у розмірі 37 261,21 грн., яка складається з наступного: 29 899,58 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 7 361,63 грн. - заборгованість по несплачених відсотках. 28 листопада 2018 року ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та декілька разів продовжували даний договір, укладаючи додаткові угоди. 30 жовтня 2023 року між ТзОВ «Таліон Плюс» та ТзОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01, а 11.07.2025 року ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до умов якого до ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 280527031. Оскільки відповідач добровільно борг не повернув, виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 9) керівник Поляков О.В. не з`явився, в позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, вказавши, що не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи була повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення йому судових повісток рекомендованими листами з повідомленням про вручення від 19.02.2026 року та 13.03.2026 року, що не вручені в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою(а.с. 119-123). Також [PERSON] повідомлявся про виклик до суду шляхом поміщення оголошень на офіційному сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 18.02.2026 року та 16.03.2026 року (а.с. 113,116). За таких обставин суд 31.03.2026 року постановив ухвалу про проведення розгляду даної справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 даного Кодексу, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] 08 січня 2022 року на офіційному сайті ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, ознайомився зі змістом кредитного договору, графіком щомісячних платежів, паспортом споживчого кредиту та подав заявку на отримання грошових коштів в кредит, в якій серед іншого вказав дані банківської картки № [NUMBER] (а.с. 25). Тобто було укладено у електронному вигляді договір кредитної лінії № 280527031 (звор. а.с. 14-17), що підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором «MNV56WD8», за умовами якого первісний кредитор надав позичальнику кредит у національній валюті в розмірі 29 900,00 грн. на його банківську картку. Відповідно до п. 1.7 договору кредитної лінії № 280527031, кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період), а саме до 07.02.2022 року. Згідно п.п. 1.9.1, 1.9.2 вказаного договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного в п. 1.7 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 153,30 процентів річних, що становить 0,42 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 383,25 процентів річних, що становить 1,05 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Пунктами 1.12.1, 1.12.2 цього ж договору, а також паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт» від 08.01.2022 року (а.с. 13-14) передбачено, що зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Як вбачається з наданих первісним кредитором платіжних доручень від 08.01.2022 року, 25.01.2022 року та 05.02.2022 року (а.с. 33-34), [PERSON] на банківську картку № [NUMBER] було перераховано трьома транзакціями кредитні кошти: в розмірі 3 000,00 грн. (08.01.2022 року), 6 000,00 грн. (25.01.2022 року) та 20 900,00 грн. (05.02.2022 року) згідно кредитного договору № 280527031, а всього 29 900,00 грн. Долучені до матеріалів справи: договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року та додаткові угоди до нього: № 19 від 28.11.2019 року, № 26 від 31.12.2020 року, № 27 від 31.12.2021 року, № 31 від 31.12.2022 року, № 32 від 31.12.2023 року та витяг з Реєстру прав вимоги № 175 від 05.05.2022 року, договір факторингу № 30/1023-01 від 30.10.2023 року та витяг з Реєстру прав вимоги № 2 від 20.12.2023 року, договір факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 року, акт прийому-передачі Реєстру боржників до вказаного договору, платіжні інструкції в національній валюті та витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 року (а.с. 43-57,59-65,68-80), підтверджують факт набуття ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» права вимоги до [PERSON] по кредитному договору № 280527031, укладеному ним 08.01.2022 року з первісним кредитором ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до розрахунків заборгованості за кредитним договором № 280527031 від 08.01.2022 року, наданих первісним кредитором ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон Плюс», а також виписки з особового рахунку за кредитним договором, що надана позивачем (а.с. 81-84), заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 26.12.2025 року становить 37 261,21 грн., яка складається з наступного: 29 899,58 грн. - заборгованість за сумою кредиту та 7 361,63 грн. - заборгованість за відсотками. Отже, первісний кредитор надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак, останній не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, як вбачається із зазначених вище розрахунків заборгованості, [PERSON] здійснив всього 2 сплати на погашення кредиту на загальну суму 1 877,00 грн. та на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань. За вищевикладених обставин, враховуючи, що відповідач істотно порушив умови укладеного з первісним кредитором ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитного договору № 280527031 від 08.01.2022 року, право вимоги за яким згідно договорів факторингу перейшло до позивача, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з нього на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» слід стягнути заборгованість за цим кредитним договором в розмірі 37 261,21 грн. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 662,40 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції в національній валюті № 38203 від 12.02.2026 року (а.с. 10). Крім того, на підтвердження понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу до позову долучено договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 року, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» та адвокатським бюро «Соломко та партнери», додаткову угоду № 25770940468 до цього договору від 01.09.2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 29.12.2025 року (а.с. 85-88), з яких вбачається, що вартість послуг адвоката з вивчення матеріалів справи, складання позовної заяви, адвокатського запиту та клопотання становить 7 000,00 грн., які також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,512,526,626,628,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved