Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-09 00:00:00

Позивачем, [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про визнання права власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, в якому позивач просив: визнати за ним, тобто [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами вцілому, який розташований по [ADDRESS] ; справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження; справу розглянути без його участі протягом всіх судових засідань. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив про те, що відповідно до рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради народних депутатів від 17 січня 1994 року йому було надано земельну ділянку під будівництво розміром 0,25 га за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Після цього він одразу, не отримуючи дозволу для проведення будівельних робіт, розпочав будівництво житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, яке завершив у 1997 році. Після закінчення будівництва він, будучи юридично не обізнаним, не здав побудований будинок та господарсько-побутові будівлі в експлуатацію. До кінця 2015 року діяла відповідна процедура прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків та господарських будівель, які були збудовані до 12 березня 2011 року без дозволу на виконання будівельних робіт. Але, він, будучи юридично не обізнаним, не звернувся до 31 грудня 2015 року до територіального органу Державної архітектурно-будівельної інспекції України для прийняття в експлуатацію самовільно збудованого житлового будинку та господарських будівель. На даний час не існує правового механізму прийняття в експлуатацію самовільно збудованих житлових будинків та господарських будівель та споруд. Належний технічний стан його забудов підтверджено технічним паспортом, який він виготовив у 2025 році. Також житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , відповідає діючим будівельним нормам та правилам, що підтверджується листом відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Семенівської міської ради Чернігівської області від 01 січня 2026 року. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на житловий будинок, яким він фактично володіє багато років, розташований по [ADDRESS] , він змушений звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Оскільки з 1994 року і по теперішній час позивач є користувачем земельної ділянки, на якій збудований житловий будинок (з 1993 року він зареєстрований за вказаною адресою), і це не порушує права інших осіб, то, на його думку, за ним можна визнати право власності на житловий будинок. Ухвалою судді від 02 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, а справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 10 квітня 2026 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі протягом усіх судових засідань. Представник відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівський міський голова Новгород-Сіверського району Чернігівської області Деденко Сергій Іванович у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без представника Семенівської міської ради протягом усіх судових засідань, у задоволенні позовних вимог міська рада не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне задовольнити позов повністю за наступних обставин. У справі встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Іванівської сільської ради народних депутатів від 17 січня 1994 року позивачу було надано під будівництво земельну ділянку розміром 0,25 га за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд. Після цього позивач одразу, не отримуючи дозволу для проведення будівельних робіт, розпочав будівництво житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, яке завершив у 1997 році. Після закінчення будівництва позивач, будучи юридично не обізнаним, не здав побудований будинок та господарсько-побутові будівлі в експлуатацію. До кінця 2015 року діяла відповідна процедура прийняття в експлуатацію індивідуальних житлових будинків та господарських будівель, які були збудовані до 12 березня 2011 року без дозволу на виконання будівельних робіт. Але, позивач, будучи юридично не обізнаним, не звернувся до 31 грудня 2015 року до територіального органу Державної архітектурно-будівельної інспекції України для прийняття в експлуатацію самовільно збудованого житлового будинку та господарських будівель. На даний час не існує правового механізму прийняття в експлуатацію самовільно збудованих житлових будинків та господарських будівель та споруд. Належний технічний стан забудов позивача підтверджено технічним паспортом, який позивач виготовив у 2025 році. Також житловий будинок з господарськими і побутовими будівлями та надвірними спорудами, що розташований по [ADDRESS] , відповідає діючим будівельним нормам та правилам, що підтверджується листом відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та цивільного захисту Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області від 01 січня 2026 року. Враховуючи ту обставину, що на даний час позивач не має можливості оформити право власності на житловий будинок, яким позивач фактично володіє багато років, розташований за адресою: [ADDRESS] , позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є - визнання права. Відповідно до ч. 5 ст. 376 Цивільного кодексу України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Оскільки з 1994 року і по теперішній час позивач є користувачем земельної ділянки, на якій збудований житловий будинок (з 1993 року він зареєстрований за вказаною адресою), і це не порушує права інших осіб, то за позивачем можна визнати право власності на житловий будинок. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки будь-яких заперечень проти позову від відповідача не надійшло, а тому немає ніяких перешкод для визнання права власності на зазначений будинок за позивачем [PERSON] , суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи.

Outcome: approved