Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 16.03.2026 року у цивільній справі № 596/1754/23 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в задоволенні позову Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Редько О.В. через систему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, зокрема витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 20 000 грн. та 42 408,00 гривень витрат, пов`язаних з проведенням експертизи. Представником відповідача [PERSON] адвокатом Бордюженко Е.Р.через систему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, зокрема витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 20 000 грн. Представником позивача Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк адвокат Деркач О.Р. подано заяву, в якій сторона позивача виклала свої заперечення на заяви про розподіл витрат на правничу допомогу та витрат у звязку з проведенням експертизи, посилаючись на те, що в задоволенні заяв слід відмовити, оскільки в ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України). В матеріалах справи відсутні докази подання попереднього (орієнтовного) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує повнести у зв`язку з розглядом справи за участю адвоката Редько О.В. при цьому враховуючи, що участь у справі приймала адвокатка Бордюженко Е.Р. , якою також подано заяву про стягнення з АТ КБ ПриватБанк" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Наведені у звіті адвоката розцінки про виконані роботи, на думку відповідача, є завищеними та необґрунтованими. Крім того, копії розрахунку витрат надання правничої допомоги від 19.03.2026 року вбачається, що адвокати надали Гричан Л.В. наступні юридичні послуги: робота з клієнтом з приводу надання необхідних документів по справі, правової позиції у справі, обговорення позовних вимог, надання консультацій щодо супроводу судової справи; пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у відповідних правовідносинах; аналіз законодавства, яке регулює відповідні правовідносини; участь в судових засіданнях (15); підготовка заяв, клопотань, пояснень. У вказаному розрахунках не зазначено витрат часу по п.1-5, які були необхідні для надання правничої допомоги, як і не зазначено дати судових засідань в яких адвокат приймав участь (лише загальна кількість 15) та не вказано чіткий перелік підготовлених ним заяв, клопотань, пояснень. Відсутність такої інформації у розрахунку позбавляє можливості можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу, оскільки, одночасно з адвокатом Редько О.В., участь у справі приймала адвокатка Бордюженко Е.Р., яка також подала до суду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу до якого додала розрахунку витрат надання правничої допомоги від 19.03.2026 з аналогічним змістом, на аналогічну суму у розмірі 20000грн. Розрахунки витрат на правничу допомоги від 19.03.2026 з аналогічним змістом, подані двома адвокатами, які одночасно приймали участь в одній і тій ж справі позбавляє можливості визначити пропорційність виконаних робіт кожним адвокатом окремо. Таким чином, стороною Відповідача не доведено обґрунтованості заявленої суми до стягнення враховуючи, що участь у справі приймало двоє адвокатів. Щодо стягнення витрат, пов`язаних з проведенням експертизи у розмірі 42 408.00 грн, то на думку сторони позивача, проведення вказаної експертизи було недоцільним та необґрунтованим. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору (постанова Верховного Суді від 19.05.2021 року у справі № 206/1293/19). Крім цього, як вбачається з рішення Гусятинський районний суд Тернопільської області від 16.03.2026 року, то вказаний висновок не був врахований судом при прийнятті рішення, оскільки суд відмовив задоволенні позову зазначив про відсутність заборгованості. Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанція прийняв як доказ відсутності заборгованості по кредитному договору розрахунок заборгованості поданий до суду адвокаткою Бордюженко Е.Р. через систему "Електронний суд" 03.10.2025, а не висновок експертизи, який підтверджує заборгованість заявлену Позивачем у справі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22 виснувала, що підлягають відшкодуванню витрати на експертизу, якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Враховуючи, що такий висновок судом не був врахований як доказ, то витрати на вказану експертизу не підлягають відшкодуванню. В судовому засіданні представники відповідачки [PERSON] адвокати Редько О.В., Бордюженко Е.Р. підтримали подані заяви про ухвалення додаткового рішеня про розподіл судових витрат. Представник відповідача адвокат Бордюженко Е.Р. додатково звернула увагу на складність справи та значення цієї справи для відповідачки [PERSON] . Також пояснила, що адвокатом Редько О.В. додатково готувався розрахунок заборгованості. Крім того, представники відповідачки брали участь в 15 засіданнях суду. З врахуванням наведеного, вважала заявлений стороною відповідача розмір витрат на правничу допомогу справедливим та реальним. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» адвокат Деркач О.Р. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення заяв про стягнення судових витрат, з підстав, зазначених в поданих до суду запереченнях. Суд, заслухавши доводи представників сторін, перевіривши заяви та заперечення щодо необхідності ухвалення додаткового рішення та розподілу судових витрат, приходить до наступного. Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року по справі 755/9215/15-ц ВП ВС роз`яснила, що положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» 536/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Верховний Суд неодноразово викладав позицію про те, що можуть бути відшкодовані судові витрати на професійну правову допомогу після розгляду справи судом та подання відповідних доказів у строки, встановлені процесуальним законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрат пов`язаних з проведенням експертизи. Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України. У частині 3 статті 141 ЦПК України зазначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі відмови в позові - на позивача. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Пунктом 1 частини 2 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частинами першою і другою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Застосування статті 134 ЦПК України про необхідність подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат та аналіз положень статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку у суду є право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх стягненні, якщо такий розрахунок попередньо (з першою заявою по суті спору) не надавався, оскільки закон використовує термін «може відмовити», а не «відмовляє». Для цього суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника. Таким чином, хоча відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу у зв`язку з неподанням заявником попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат є правом суду, а не обов`язком, суд має враховувати конкретні обставини справи та принцип диспозитивності цивільного судочинства. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви, так і відзиву, оскільки з огляду на положення процесуального закону попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, актів виконаних робіт тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21, (провадження № 12-43гс22), від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22, (провадження № 14-123цс23). Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суд про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення (див.: ухвала Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07 липня 2023 року у справі № 340/2823/21, провадження № К/990/16360/22) Як встановлено судом, між відповідачем [PERSON] та адвокатським бюро «Елли Бордюженко» укладено Договір про надання правової допомоги від 12 грудня 2023 року. У пункті 1.1. зазначеного Договору регламентовано, що 1.1 Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання по паданню правничої допоиоги Клієнту щодо представництва прав і законних інтересів Клієнта в судах усіх інстанцій, в правоохоронних органах України, в державних підприємствах, установах і оріанізаціях усіх форм власності щодо справи № 596/1754/23 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У пункті 4.1.1 Договору зазначено, що вартість послуг за даним договором становить 20000 гривень. (а.с.87, т.4). На підтвердження понесених витрат на професійну правничої допомоги надано копію акту про виконання робіт від 19.03.2026 року за Договором про надання привничої допомоги б/н від 12.12.2023, згідно яких вартість наданих послуг складають 20 000 грн. Відповідно до розрахунку від 19.03.2026 року витрат надання правничої допомоги та сума гонорару адвоката Бордюженко Е.Р., у справі №596/1754/23, нею надано наступні послуги: пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у відповідних правовідносинах 1000 грн; аналіз положень законодавства, яке регулює відповідні правовідносини 1000 грн; участь в судових засіданнях (15) 10000 грн; підготовка заяв, клопотань, пояснень 8000 грн.. (а.с.88, т.4). У вказаному розрахунк звіті вказано всі дії, що були вчинені адвокатом, в тому числі підготовка позовної заяви, а також участь у судових засіданнях. Між відповідачем [PERSON] та адвокатським бюро «Олександра Редька» укладено Договір про надання правової допомоги від 25 січня 2024 року. У пункті 1.1. зазначеного Договору регламентовано, що 1.1 Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання по паданню правничої допоиоги Клієнту щодо представництва прав і законних інтересів Клієнта в судах усіх інстанцій, в правоохоронних органах України, в державних підприємствах, установах і оріанізаціях усіх форм власності щодо справи № 596/1754/23 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У пункті 4.1.1 Договору зазначено, що вартість послуг за даним договором становить 20000 гривень. (а.с.79, т.4). На підтвердження понесених витрат на професійну правничої допомоги надано копію акту про виконання робіт від 19.03.2026 року за Договором про надання привничої допомоги б/н від 25.01.2024, згідно яких вартість наданих послуг складають 20 000 грн. Відповідно до розрахунку від 19.03.2026 року витрат надання правничої допомоги та сума гонорару адвоката Редька О.В. у справі №596/1754/23, ним надано наступні послуги: робота з клієнтом з приводу надання необхідних документів по справі, правової позиції у справі, обговорення позовних вимог, надання консультацій щодо супроводу судової справи 1000 грн; пошук та аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у відповідних правовідносинах 1000 грн; аналіз положень законодавства, яке регулює відповідні правовідносини 1000 грн; участь в судових засіданнях (15) 10000 грн; підготовка заяв, клопотань, пояснень 7000 грн.. (а.с.82, т.4).У вказаному розрахунк звіті вказано всі дії, що були вчинені адвокатом, в тому числі підготовка позовної заяви, а також участь у судових засіданнях. Зі змісту договорів про надання правничої допомоги від від 12 грудня 2023 року, 25 січня 2024 року вбачається, що адвокатами Редько О.В. Бордюженко Е.Р. надається [PERSON] правнича допомога в питанні щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Представниками відповідачки Гричан Л.В. до закінчення судових дебатів у справі в суді зроблено відповідну заяву про подання доказів (договору, звіту, тощо) щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, що підтверджується протоколом судового зсідання від 09.03.2026. Стороною відповідача подано, протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, витрат пов`язаних з проведенням експертизи та надано докази направлення такої заяви разом із додатками стороні позивача, а також надано докази, що підтверджують обсяг наданих адвокатами послуг. Під час розгляду вищевказаної справи за заявою представника відповідача адвоката Редько О.В. ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26.12.2024 року призначено економічну експертизц. Судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз (ЛНДІСЕ) Міністерства юстиції України наданий висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи №25-569-Е від 10.02.2025 року за проведення якої відповідачем [PERSON] були сплачені кошти у розмірі 42 408 грн. На підтвердження сплати судових витрат за проведення судової експертизи представником відповідачки [PERSON] адвокатом Редько О.В. надано квитанцію від 24.03.2025 на суму 42 408 грн. Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частиною 6 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат на проведення експертизи встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Таким чином наведені докази свідчать про те, що вказані витрати понесені саме відовідачем [PERSON] . Твердження сторони позивача про те, що висновок судово-економічної експертизи №25-569-Е від 10.02.2025 не був врахований судом як доказ є необгрунтованими та спростовуються мотивувальною частиною тексту рішення суду. Згідно приписів ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних вище обставин на підставі зібраних у справі доказів суд приходить до переконання, що стороною відповідача в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України доведено реальність витрат на правову допомогу, роботи та послуги, надані адвокатами, відповідають умовам договору про надання правової допомоги та пов`язані з даною справою, їх розмір є співмірним з урахуванням складності справи, значення справи для сторони відповідача, обсягу виконаної адвокатами роботи, зокрема, пошуком судової практики та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, а також фінансового стану учасників справи, а також доведено витрати, понесені з проведенням судової екпертизи. У свою чергу сторона позивача подала заяву (заперечення) щодо безпідставності витрат, понесених у звязку з проведенням судової експертизи а також витрат на оплату правничої допомоги без надання будь-яких доказів на підтвердження своїх доводів, не навела переконливих доводів та заперечень, що спростовували б вимоги сторони відповідача та надані ними докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу. Крім того, посилаючись на те, що витрати є завищеними, сторона не наводить обґрунтований розрахунок витрат, які є співмірними. Проаналізувавши зазначені обставини у справі в їх сукупності, враховуючи те, що питання щодо розподілу судових витрат, понесених відповідачем в рішенні суду від 16 березня 2026 року не вирішено, суд вважає за необхідне прийняти додаткове рішення, яким заяви представників відповідача [PERSON] адвокатів Редько Л.В., Бордюженко Е.Р. про ухвалення додаткового рішення задовольнити та стягнути з позивача на користь відповідача 40000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 42 408 грн. витрат, пов`язаних з проведення судово-економічної експертизи.

Outcome: approved