Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача 06.11.2025 орган опіки та піклування Берездівської сільської ради звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] . Позов мотивований тим, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . З моменту припинення фактичних шлюбних відносин з [PERSON] відповідач не піклується про доньку [PERSON] , не цікавиться її життям та здоров`ям, з нею не спілкується, жодної участі у її вихованні, житті та розвитку не приймає, матеріально не забезпечує, не цікавиться її фізичним, духовним здоров`ям, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, жодного разу не відвідував її за місцем проживання, хоча не має перешкод у виконанні батьківських обов`язків. Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків впродовж останніх 10 років. З травня 2021 року сім`я [PERSON] , зокрема дитина [PERSON] , перебувала на обліку сімей Центру надання соціальних послуг Берездівської сільської ради, як така, що перебуває у складних життєвих обставинах, а з 31.07.2025 дитина поставлена на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах служби у справах дітей Берездівської сільської ради у зв`язку з тим, що батьки безвідповідально ставилися до виховання, навчання та утримання дитини, що призвело до неналежного виконання ними батьківських обов`язків. З метою підвищення виховного потенціалу, контролю за виконанням батьківських обов`язків та покращення житлово-побутових умов, сім`я [PERSON] перебуває на постійному контролі спеціалістів служби в справах дітей, Центру надання соціальних послуг та відділу з питань соціального захисту населення Берездівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Згідно інформації за вих. №123/15 від 31.10.2025, складні життєві обставини в родині є затяжними та останнім часом погіршились. Малолітня [PERSON] постійно має занедбаний вигляд, брудний одяг, не має чистої білизни, має постійні проблеми з педикульозом, батьки не піклуються про її раціональне та повноцінне харчування, оскільки під час обстеження соціальними працівниками встановлено, що продуктів харчування в сім`ї постійно обмаль, відсутня готова їжа. У зв`язку з цим, за заявою матері [PERSON] та за згодою батька [PERSON] їх донька з 01.08.2025 поміщена у патронатну родину спочатку терміном на1 місяць, а у подальшому цей термін збільшений на 3 місяці. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Берездівської сільської ради 31.10.2025 відповідач [PERSON] зазначив, що він не вважає себе біологічним батьком [PERSON] , тому не має наміру виконувати батьківські обов`язки та не заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно дитини. Натомість, малолітня [PERSON] не бажає проживати з відповідачем, бо вважає його стороннього людиною та не знайома з ним особисто. 31.10.2025 рішенням виконавчого комітету Берездівської сільської ради №307 затверджений висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] . За наведених обставин, позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь особи чи установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за дитиною, аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.11.2025 і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Зазначила, що відповідач до дворічного віку [PERSON] приймав участь у її вихованні, в подальшому - понад 10 років не цікавиться дитиною, його поведінка є винною, свідомою та доведеною належними доказами. Відповідач надав згоду на поміщення дитини у патронатну родину та не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, суду показав, що Житомирським районним судом Житомирської області розглядається справа за позовом відповідача про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька, оскільки згідно генетичної експертизи відповідач не є біологічним батьком дитини, а тому в разі виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини, не буде підстав для позбавлення його батьківських прав. Підтвердив, що відповідач приймав участь у вихованні дитини до досягнення нею дворічного віку, понад 10 років не спілкується ні з матір`ю дитини, ні з дитиною. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 07.11.2025 позивач звернувся до суду з цим позовом. 10.11.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив загальне позовне провадження та призначив справу до підготовчого засідання на 09.12.2025. 01.12.2025 суд за клопотання представника позивача постановив ухвалу про проведення усіх судових засідань у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів представника позивача адвоката Невеської О.О. Підготовче засідання відкладалося у зв`язку з відсутністю електроенергії (за графіком), та за клопотаннями представника відповідача адвоката Руденка Д.В. 19.02.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду на 18.03.2026, яке відкладалося на 23.03.2026 за клопотанням представника відповідача Руденка Д.В., у зв`язку з його зайнятістю в іншій справі. В судовому засіданні 23.03.2026 суд, без оформлення окремого документа, відповідно до п.6 ч.1 ст. 251 ЦПК України та ч.2 ст. 252 ЦПК України постановив ухвалу про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача Руденка Д.В. про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про батьківство. Ухвала мотивована тим, що не встановлено обставин, які перешкоджають здійснювати розгляд справи за позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів та обставин об`єктивної неможливості її розгляду до розгляду справи про виключення відомостей про батьківство, а також не допускається зупинення провадження в справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство. Також суд 23.03.2026, без оформлення окремого документа, постановив ухвалу, якою відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача Руденка Д.В. про визнання обов`язковою явки представника третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради. Ухвала мотивована тим, що відповідач заперечує проти позову з підстав оспорювання батьківства, не виявляє намірів виховувати дитину, орган опіки та піклування виконавчого комітету Шепетівської міської ради не надавав висновку щодо розв`язання спору, відсутня необхідність участі представника для надання особистих пояснень. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання обов`язків по вихованню дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України). Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст. 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00053643588 від 16.09.2025, за змістом якого відомості про батька дитини записані відповідно до ст. 126 СК України (визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою). Представник відповідача [PERSON] визнав, що понад 10 років відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні [PERSON] , аліментів на її утримання не сплачує, добровільно участі в її утриманні не приймає. Не має наміру виконувати батьківські обов`язки щодо дитини, оскільки не є її біологічним батьком, звернувся до відповідного суду з позовом про виключення відомостей про нього з актового запису про народження дитини. Згідно інформації Центру надання соціальних послуг Берездівської сільської ради за вих. №123/15 від 31.10.2025, мати дитини [PERSON] та її чоловік [PERSON] проживають у будинку [ADDRESS] . Разом з ними проживають троє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З травня 2021 року родина знаходиться на обліку сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах Центру надання соціальних послуг Берездівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. 31.07.2025 [PERSON] звернулась до Берездівської сільської ради з заявою, в якій просила влаштувати її дітей в патронатну сім`ю у зв`язку з складними життєвими обставинами (упорядкування житла та забезпечення належних санітарно-гігієнічних умов проживання). Родина проживає у будинку, який складається з трьох кімнат, кухні, веранди, без комунальних зручностей. У вересні 2025 року через значну суму заборгованості відключене електропостачання у будинку. У будинку брудно, холодно, розкидані речі, відсутні окремі спальні місця для дітей, місця для їх занять та навчання, відсутній одяг, взуття, умови для життя дітей, що встановлено актом обстеження умов проживання, що складений 30.10.2025 працівниками служби у справах дітей. Відповідно до витягу з протоколу №20 засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Берездівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 31.10.2025, відповідач [PERSON] приймав участь у засіданні по відеозв`язку та повідомив, що не може забрати [PERSON] до себе на проживання та виховання, тому не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. Напередодні засідання під час спілкування працівників служби в справах дітей з дівчинкою, вона повідомила, що не бажає проживати з [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Берездівської сільської ради №307 від 31.10.2025 вирішено відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] та затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно [PERSON] 31.10.2025 на виконання наказу служби в справах дітей Берездівської сільської ради №49од, малолітніх дітей поставлено на первинний облік як таких, що залишились без батьківського піклування, у зв`язку з чим дітей знято з обліку як таких, які перебувають у складних життєвих обставинах, що слідує з відповідного наказу служби в справах дітей Берездівської сільської ради №50од від 31.10.2025. Малолітня [PERSON] з 2019 по 2025 роки навчалася в Барашівському ліцеї, до класних керівників батько дитини [PERSON] жодного разу не звертався, ні особисто, ні засобами телефонного зв`язку, життям, здоров`ям та навчанням [PERSON] не цікавився, дитина про батька ніколи не розповідала. Наразі дитина навчається у Іванівському ліцеї, батьки жодного разу не звертались до класного керівника щодо питання навчання та виховання [PERSON] . Вказане підтверджується відомостями характеристик дитини, виданих вказаними навчальними закладами. Відповідно до висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду за №51528 від 26.12.2025, ймовірність того, що [PERSON] є біологічним батьком дитини [PERSON] в рамках проведеного дослідження складає 0%. Норми права, які застосував суд Згідно з ч. 2, 3, 5 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17). Згідно зі ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст. 182 СК України). Згідно з ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оцінка суду Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Представник відповідача [PERSON] визнав, що понад 10 років відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні [PERSON] , аліментів на її утримання не сплачує, добровільно участі в її утриманні не приймає, є фізично здоровим, а тому відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню, оскільки суд не має обґрунтованого сумніву щодо її достовірності. У матеріалах справи містяться переконливі докази винної поведінки [PERSON] щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню доньки [PERSON] . Впродовж 10 років, відповідач, будучи записаним батьком дитини у свідоцтві про її народження, не цікавиться потребами дитини і, як наслідок, не має тісного психологічного зв`язку з нею. Маючи станом на час розгляду справи всі необхідні умови для реалізації свого права і виконання обов`язку щодо належного виховання дитини, без поважних причин ухиляються від їх виконання, свідомо нехтує ними, не має наміру виховувати дитину, оскільки не вважає себе її біологічним батьком, Обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладений на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дитини, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про намір змінити обставини свого життя, зокрема змінити місце проживання дитини з ним, та вчинити дії, спрямовані на виховання дитини. Викладене свідчить про відсутність будь-яких поважних причин, які б перешкоджали вихованню дитини відповідачем, про його свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків та про необхідність позбавити його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] . Також відповідач ухиляється від обов`язку піклуватися та матеріально забезпечувати дитину, що є грубим порушенням норм закону, оскільки обов`язок по утриманню дитини покладається законом на її батьків, а відповідач станом на дату розгляду справи судом є батьком дитини, записаний таким у свідоцтві та актовому записі про її народження. Враховуючи вищевикладені обставини, зважаючи на стан здоров`я та матеріальне становище дитини [PERSON] , суд враховує, що відповідач є працездатним, оскільки його представником не доведене протилежне, і зобов`язаний матеріально утримувати дитину, забезпечивши її мінімально необхідними благами, які потрібні для її життя та виховання, спроможний сплачувати аліменти на утримання дочки та дійшов висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За наведених обставин, суд вважає необхідним стягувати з відповідача аліменти, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 06.11.2025. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Твердження представника відповідача про те, що згідно висновку експертизи [PERSON] не є біологічним батьком дитини, а тому не може бути позбавлений батьківських прав та з нього не можуть стягуватися аліменти на утримання дитини, не впливають на висновок суду щодо задоволення цього позову. Так, з матеріалів справи слідує, що до звернення позивача в суд з цим позовом, відповідачу було відомо, що він не є біологічним батьком дитини, про що він зазначав спеціалістам органу опіки та піклування під час його опитування для складання висновку про позбавлення батьківських прав обох батьків щодо дитини, проте він не вживав жодних заходів щодо зміни свого правового статусу. Отже з часу внесення до актового запису про народження дитини відповідних відомостей про батька, за заявою відповідача [PERSON] та матері дитини [PERSON] , які не перебували у шлюбі між собою, до вирішення питання про виключення таких відомостей, відповідач [PERSON] є батьком дитини, має обов`язок по її вихованню та матеріальному забезпеченню. Такий висновок суду узгоджується із принципом найкращих інтересів дитини. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зауважує, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України (частина перша статті 121 СК України). Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (частина перша статті 122 СК України). Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України). Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (частини перша та друга статті 136 СК України). Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (згідно із частиною п`ятою статті 136 СК України). Європейський суд з прав людини зазначив у справі "Йевремович проти Сербії", що у відповідності до статті 8 Конвенції під час розгляду скарги про встановлення батьківства, суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини ("Jevremovic v. Serbia", заява № 3150/05, пункт 109, рішення Європейського суду з прав людини від 17 травня 2007 року). Законодавством передбачено певні обов`язки батьків щодо їх дитини, а також вимогу ухвалювати судові рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, інших осіб. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII). Отже, при вирішенні справ про оспорювання батьківства суди повинні керуватися найкращими інтересами дитини, забезпечуючи баланс між інтересами дитини та сторін по справі. За приписами частини п`ятої статті 136 СК України (не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком) для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на батька покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а матір повинна довести належними та допустимими доказами, що особа в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати. Враховуючи вищевикладене, суд зауважує, що характер правовідносин відповідача [PERSON] з матір`ю дитини [PERSON] під час реєстрації народження дитини [PERSON] , [INFO] , зокрема чи знав він про відсутність кровного споріднення з дитиною станом на дату подання заяви про реєстрацію його батьком дитини, встановлюватиметься судом під час вирішення спору про виключення з актового запису відомостей про його батьківство. Отже наявність висновку експертного дослідження про те, що [PERSON] не є біологічним батьком дитини не є підставою для відмови у позові про позбавлення його батьківських прав щодо дитини та стягнення аліментів на її утримання у цій справі, оскільки такий висновок не може привести до безумовного виключення відомостей про нього як про батька з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , а досліджуватиметься судом під час вирішення спору про виключення з актового запису відомостей про його батьківство, у сукупності з іншими доказами. Розподіл судових витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав на підставі п. 14 ч.2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Outcome: approved