Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

20.03.2026 до Воловецького районного суду Закарпатської області надійшов вищезазначений позов, мотивований тим, що 30.05.2009 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у виконкомі Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №12. Під час шлюбу у них народилася двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у подружжя не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю. Протягом останнього часу стосунки між ними погіршились, фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб існує лише формально. У зв`язку з чим [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 23.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Надала суду клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач на виклик суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву не скористався, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.05.2009 року сторони уклали шлюб, зареєстрований у виконкомі Нижньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області, актовий запис №12 (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.05.2009 року). Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 25.08.2010) та дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27.02.2019). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивачка звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України (далі СК України). Частинами 3, 4 ст.56 СК України встановлено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. На підставі статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, то суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених позовних вимог, доходить висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, а формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища " [PERSON] " від позивачки не надходило. В позовній заяві вона просить залишити прізвище " [PERSON] ". Згідно з ч. 2 ст. 114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 1331 гривень 20 копійок.

Outcome: approved