Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

20 лютого 2026 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 25 березня 2023 року ТОВ «Споживчий центр» та відповідач уклали кредитний договір № 25.03.2023-100000134, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 7000 грн строком на 70 днів на умовах, встановлених договором. За умовами договору відповідач зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти, комісію. У зв`язку з невиконанням належним чином відповідачем зобов`язань за кредитним договором, станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 15106 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7000 грн, заборгованості за процентами 7056 грн, комісії 1050 грн, чим порушено права та інтереси позивача. Крім того, повідомляє, що орієнтовний розрахунок судових витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи, включає судовий збір в сумі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі орієнтовно 6000 грн. Зазначає, що докази понесення судових витрат на оплату правничої допомоги будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 25.03.2023-100000134 від 25 березня 2023 року у розмірі 15106 грн та судові витрати у розмірі 2662,4 грн. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 25 лютого 2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 39 на звороті). Одночасно, у позовній заяві представником позивача заявлено клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення (а.с. 7 зворот). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 41). Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 25 березня 2023 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали електронний кредитний договір № 25.03.2023-100000134, який складаєтьсяз пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), розміщеної на вебсайті кредитодавця в загальному доступі, а також у особистому кабінеті позичальника на вебсайті кредитодавця; заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитодавця, та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (кода), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаному при його ідентифікації на сайті (а.с. 22-27). Договір підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором А256. Основні умови кредитування згідно цього кредитного договору: - кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію (п. 3.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти)); - кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача (п. 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти)); - сума кредиту: 7 000 грн. (п. 2 Заявки); - строк, на який надається кредит - 70 днів з дати його надання (п. 3 Заявки); - дата повернення (виплати) кредиту - 02.06.2023 (п. 4 Заявки); - період користуванння кредитом кожні наступні 14 днів з дня його надання (п. 5 Заявки); - процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,2 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом першого періоду та протягом періоду «Економ» (п. 7 Заявки); - процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім першого чергового періоду та періоду «Економ» (п. 8 Заявки); - проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового /часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді (п. 9 Заявки); - комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі «Комісія») 15% від суми кредиту та дорівнює 1050 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту (п.10 Заявки). - неустойка 70 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконаного зобов`язання. Розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України становить 438% річних (п.14, 15 Заявки). Відповідачем також 25.03.2023 року підписано одноразовим ідентифікаторм паспорт споживчого кредиту та додаток до анкети позичальника (а.с.18-19, 20-21). Аналізуючи зміст кредитного договору № 25.03.2023-100000134 від 25.03.2023, вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання кредиту. З інформації, наданої позивачем, вбачається, що позичальник [PERSON] пройшов ідентифікацію шляхом використання системи BankID НБУ (а.с. 28). Отримання кредитних коштів відповідачем у розмірі 7000 грн підтверджено квитанцією АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів через систему платежів LiqPay № 2260124478 від 25.03.2023 року, призначення платіжної операції: видача кредитних коштів за договором 25.03.2023-100000134 від 25.03.2023 року, номер платіжного інструменту: 414949*88 (а.с. 17). З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 25.03.2023-100000134 від 25.03.2023 року станом на 09.02.2026 року, долучено представником позивача до матеріалів справи, встановлено, що боржник має заборгованість перед ТОВ «Споживчий центр» у розмірі 15106 грн, що складається з основного боргу 7000 грн, процентів 7056 грн, 1050 грн комісії за надання кредиту (а.с. 44-45). Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позичальник [PERSON] допустив неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно не сплачена. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Згідно з положеннями статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розглянувши та оцінивши надані матеріали справи, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері договірних правовідносин, а саме щодо виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. З наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що станом на дату звернення заборгованість по кредиту становить 15106 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 000 грн, по процентам в розмірі 7056 грн та комісії 1050 грн. Відповідач заборгованість за кредитним договором № 25.03.2023-100000134 від 25.03.2023, а саме за тілом кредиту та відсотками, комісією не спростував, заперечень щодо правильності розрахунку такої заборгованості не надав. Дослідженими судом доказами підтверджено, що відповідач на підставі укладеного кредитного договору отримав кредит, однак, в обумовлений договором строк його не повернув, а тому позов в частині вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7 000 грн підлягає до задоволення. Враховуючи розмір процентної ставки (п. 7, п.8 заявки кредитного договору) та умови договору про сплату комісії за надання кредиту (п.10 заявки), вимоги про стягнення заборгованості по процентах та комісії також підлягають до задоволення. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 25.03.2023-100000134 від 25.03.2023 року в розмірі 15106 грн. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн. На підставі ст. ст. 207, 509, 526, 530, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved