Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-07 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовними вимогами до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №101343601 від 09.11.2023 в розмірі 45942,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 09.11.2023 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит №101343601, згідно з умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 13000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів відповідачем не було сплачено кредитні кошти, комісію і проценти за користування кредитом у строк встановлений кредитним договором. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 13000,00 грн. Відповідач зі свого боку не виконав умов кредитного договору. Відповідно до умов Договору про відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26.03.2024, відбулася передача права вимоги позивачу за кредитним договором №101343601 від 09.11.2023. Сума заборгованості відповідача становить 45942,00грн, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 11700,00 грн; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 32942,00 грн; простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту в розмірі 1300,00 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості на рахунки ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», що стало підставою для звернення позивачем до суду із даним позовом. Просить, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також, просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. Ухвалою судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області Бучинського А.Б. від 10.02.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, витребувано з АТ КБ "ПриватБанк" докази. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. На виконання вимог ухвали судді від 10.02.2026, АТ КБ «ПриватБанк» 03.03.2026 надано витребувані судом докази в справі. Позивач явку представника в судове засідання 08.04.2026 не забезпечив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В прохальній частині позовної заяви та клопотанні від 06.04.2026 просив позов задовольнити, розгляд справи здійснювати без участі представника та заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме судові повістки, якими суд повідомляв відповідача про розгляд справи, отримані ним в електронному кабінеті 14.02.2026 та 13.03.2026. Відзив на позов у строк встановлений судом, відповідач не подав, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 08.04.2026 постановлено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд ухвалює судове рішення про наступне. Судом встановлено, що 09.11.2023 між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Мілоан» за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 577584, було підписано Договір про споживчий кредит №01343601 (індивідуальна частина). Згідно умов даного договору сторони домовилися, що кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених договором, надати позичальнику кредитні кошти в сумі, визначеній договором, а позивальник зобов`язався повернути їх у термін, визначений договором, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (п. 1.1 Договору). Сума (загальний розмір) кредиту становить 13000,00 грн. Кредит надається строком на 105 днів з 09.11.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 24.11.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 22.02.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 24.11.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 22.02.2024 (останнього дня строку кредитування) (п. 1.2 -1.4 Договору). Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 4517.50 грн. в грошовому виразі та 141762.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за пільговий період), загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 45467.50 грн. в грошовому виразі та 18515.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 17517.50 гривень. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 58467.50 гривень (п.1.5). Комісія за надання кредиту: 1300.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 3217.50 грн., які нараховуються за ставкою 1.65 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (1.5.2). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 40950.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3 договору). Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Позичальник не повинен сплачувати на користь кредитодавця будь-які платежі не передбачені цим договором (з урахуванням додаткових угод/договорів до цього договору) та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної реальної річної процентної ставки. Вказані в цьому договорі розміри комісій, процентів та будь-яких інших винагород кредитодавця не можуть бути збільшені кредитодавцем без згоди позичальника (п. 1.7 договору). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] (п. 2.1 договору). Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п. 6.1 договору). Також вказаним договором визначено інші умови отримання та повернення кредиту. До договору долучено Додаток №1, яким є графік платежів та додаток №2 паспорт споживчого кредиту №101343601. Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що відповідач [PERSON] , 09.11.2023 підписав акцепт договору аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 577584, який йому був відправлений 09.11.2023 о 07:05:41 на номер телефонус [NUMBER] . Також, анкета-заява на отримання кредиту містить детальну інформацію щодо персональних даних відповідача [PERSON] зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу реєстрації і адресу проживання, номер мобільного телефону, соціальний статус, місце роботи, поетапний процес оформлення та розгляду заяви, тощо. На виконання умов кредитного договору№101343601, ТОВ «Мілоан» переказало грошові кошти у розмірі 13000 грн, на рахунок відповідача [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням №76176745 від 09.11.2023 та інформацією наданою АТ КБ «ПриватБанк». В подальшому, відповідно до договору про відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26.03.2024, ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали цей договір про те, що кредитор передає (відступає) новому кредитору за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників. Додатковою угодою №1 від 04.02.2025 до договору відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26.03.2024 внесено зміни, а саме в Додаток №1 до договору форму реєстру боржників. Відступлення прав вимоги також підтверджується платіжною інструкцією №407, актом прийому-передачі реєстру боржників від 26.03.2024, витягом з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26.03.2024 (у новій редакції згідно Додаткової угоди №1 від 04.02.2025). Згідно витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги, позивач набув права вимоги за кредитним договором №101343601 від 09.11.2023 до боржника [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 45942грн. Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором №101343601, станом на 28.01.2026 заборгованість [PERSON] становить 45942,00грн, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 11700,00 грн; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 32942,00 грн; простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту в розмірі 1300,00 грн. Відповідно до претензії ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за вих. № 23454291/4753 від 23.01.2026, [PERSON] запропоновано сплатити боргові зобов`язання в сумі 45942,00грн, однак така вимога залишилася поза увагою. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів. Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з приписами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не установлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля його сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до норм статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (далі Закону № 675-VIII). Статтею 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Цією статтею зазначеного Закону установлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ (частина сьома, дванадцята статті 11 Закону № 675-VIII). Норми статті 11 Закону № 675-VIII відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Частина 1 статті 514 ЦК України зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи наведене, суд вважає, що представлені стороною позивача Договір факторингу та Реєстр права вимоги є належними та допустимими доказами, які у встановленому законом порядку підтверджують перехід до позивача пред`явлення права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №101343601 від 09.11.2023, оскільки укладаючи договір факторингу сторони узгодила всі істотні умови для такого виду договорів відповідно до чинного законодавства та дійшли згоди щодо укладання договору на зазначених у ньому умовах, а тому з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Належних та допустимих доказів того, що сторонами договору факторингу в момент його підписання не додержано вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять. Оскільки судом встановлено, що позичальником [PERSON] умови кредитного договору №101343601 від 09.11.2023 не виконано, грошові кошти на умовах визначених кредитним договором не повернуто, внаслідок чого утворилася заборгованість, суд доходить висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, процентів та комісії. Однак, суд не погоджується із розміром та порядком нарахування процентів за кредитним договором з наступних підстав. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023 доповнено ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23.04.2024 не більше 1,5 %, а з 21.08.2024 не більше 1 %. Як вбачається з договору №101343601 від 09.11.2023, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" надало позичальнику фінансовий кредит в розмірі 13000,00грн. строком на 105 днів, процентна ставка за користування кредитом становить 1.65 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (1.5.2) та 3.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3 договору). Строк кредиту складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 24.11.2023 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 22.02.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 24.11.2023 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 22.02.2024 (останнього дня строку кредитування) (п.1.2 -1.4 Договору). Комісія за надання кредиту: 1300.00 грн., яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п.1.5.1). Згідно наданого первісним кредитором ТОВ «Мілоан» розрахунку заборгованості та особового рахунка за кредитним договором №101343601, станом на 28.01.2026 заборгованість [PERSON] становить 45942,00грн, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 11700,00грн; простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 32942,00грн; простроченої заборгованості за комісією за видачу кредиту в розмірі 1300,00грн. Розмір процентів з урахуванням умов кредитного договору за період з 09.11.2023 по 24.12.2023 нараховано згідно з умовами кредитного договору за процентною ставкою 3,50%. Однак, з розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за період з 25.12.2023 по 06.01.2024 також нараховані первісним кредитором за процентною ставкою 3,50 %, тобто у розмірі більшому ніж встановлений Законом України «Про споживче кредитування». А тому, враховуючи вимоги закону, розмір заборгованості за даний період підлягає перерахунку та такий становить в сумі 3802,50грн, (11700грн*2,5%*13 днів), в той час як первісним кредитором за даний період нараховано 5323,50 грн. Крім того, позивачем нараховано заборгованість поза межами строку дії кредитного договору, а саме, як вбачається з розрахункузаборгованості первісного кредитора заборгованість розрахована по 08.03.2024, в той час, як строк дії договору до 22.02.2024 (п.1.4). Таким чином розмір заборгованості за процентами в сумі 4036,50 грн, що нарахований за період з 23.02.2024 по 08.03.2024 не підлягає стягненню, оскільки нарахований поза межами строку кредитного договору. Таким чином загальний розмір заборгованості по відсотках за користування кредитом №101343601 від 09.11.2023 в межах строку кредитування, який підлягає стягненню з відповідача, з урахуванням сплаченої позичальником суми, становить 27384,50 гривень. З огляду на наведене позов слід задовольнити частково, а саме стягнути з [PERSON] на користь позивача за Договором кредиту №101343601 від 09.11.2023 заборгованість в розмірі 40384,50 грн, а саме 11700грн тіло кредиту, 27384,50грн заборгованість по процентах, 1300,00 прострочена комісія за видачу кредиту. В задоволенні решти позовних вимог про стягнення процентів, слід відмовити за їх безпідставністю. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2340,33 гривень. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в сумі 8000,00 грн, суд зазначає наступне. Згідно з ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п.1,2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з висновків викладених у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 201/14495/16-ц та від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи В постанові Верховного Суду від 23.06.2022 року в справі № 607/4341/20 (провадження № 61-18451св20) вказано, що процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц. На підтвердження отримання професійної правничої допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги №0107 від 01.07.2025 укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Апологет», акт №Д/15043 наданих послуг від 28.01.2026, детальний опис наданих послуг до акту №Д/15043 наданих послуг від 28.01.2026 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, ордер від 20.10.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Усенко М.І. від 29.09.2012, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Дійсно як вбачається з представлених позивачем доказів, фактичний розмір понесених ним витрат на правничу допомогу адвоката становить 8000,00грн. В той же час оцінивши надані адвокатом послуги та витрачений ним час на складання процесуальних документів, а саме позовної заяви, клопотання про витребування доказів, зважаючи зокрема на складність справи, ціну позову, суд приходить до висновку, що визначений стороною та його адвокатом розмір витрат на правову допомогу є завищеним щодо іншої сторони спору і з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати пов`язані з наданням правничої допомоги в розмірі 3000 гривень 00 копійок.

Outcome: partial