Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-08 00:00:00

22 листопада 2024 року представник позивача адвокат Переверзєв О.О. звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] частину вартості автомобіля AUDI A6, д.н.з. [NUMBER] № кузова [NUMBER] , у розмірі 138023,31 грн та частину вартості автомобіля IVECO EUROCARGO 120Е17, д.н.з. [NUMBER] № кузова [NUMBER] , у розмірі 111515,25 грн., припинити право власності за [PERSON] на вказані автомобілі та визнати право власності за [PERSON] , мотивуючи позов тим, що 18.12.2015 року сторони уклали шлюб. 17.09.2024 рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області шлюб між сторонами розірвано. За час шлюбу сторонами було придбано вищевказані автомобілі. Відповідач у добровільному порядку не бажає вирішувати питання про поділ майна, що набуте у період шлюбу. Ухвалою Чернігівського районного суду від 05 грудня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. 10.01.2025 представником відповідача надано відзив, відповідно до якого сторона відповідача просили відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що сторони проживали разом до кінця травня 2024 року, відповідач мав намір зберегти сім`ю, однак 17.09.2024 за ініціативою позивача шлюб було розірвано. Під час перебування у шлюбі відповідачем було продано два автомобілі 11.04.2024 та 01.05.2024. У відзиві зазначено, що позивач та відповідач проживали разом на час продажу автомобілів, вели спільне господарство, позивач була обізнана про наміри відповідача продати автомобілі, кошти були витрачені на спільні потреби сім`ї. Відповідно до ухвали від 24 лютого 2025 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу. 04 квітня 2025 року провадження у справі відновлено для вирішення клопотання експерта. 25 квітня 2025 справу направлено для продовження проведення експертизи. 08 липня 2025 року провадження у справі відновлено. 30.07.2025 представником позивача надана заява про зменшення розміру позовних вимог з урахуванням висновку експерта. Відповідно до ухвали від 21 січня 2026 року прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. Позивач пояснила, що з відповідачем не проживають разом з лютого 2024 року. Стосунки між сторонами погіршились ще раніше і відповідач знав, що вона буде звертатись з позовом про розірвання шлюбу. Щодо відчуження автомобілів їй не було відомо і відповідач з нею це питання не узгоджував. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог, вказуючи, що сторони до травня 2024 року проживали разом, 17.09.2024 за ініціативою позивача шлюб було розірвано. Автомобілі були відчужені в період шлюбу, а отже вважає, що кошти були витрачені на потреби сім`ї. В ході судового розгляду були допитані свідки. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сестрою позивача, проживає на даний час у Закарпатській області та іноді приїжджає до с.Старий Білоус. В кінці лютого 2024 року вона приїжджала на 2 тижні та була у сестри. [PERSON] їй розповідала, що [PERSON] з січня 2024 року не ночує вдома, а у лютому 2024 року він зібрав речі та виїхав з будинку. Свідок [PERSON] суду пояснила, що перебуває у дружніх відносинах з позивачем, їх діти ходять разом до школи. Вона завжди зранку заводить свого сина до Співаків та вони разом з [PERSON] ідуть на роботу, а діти до школи, також [PERSON] підвозив дітей до школи. Коли вона заходила до будинку Співаків до лютого 2024 року, то бачила речі [PERSON] і до лютого 2024 року [PERSON] підвозив дітей до школи. У лютому 2024 року і в подальшому, коли вона заходила, то помітила, що речі [PERSON] у будинку відсутні і він не підвозив дітей до школи, також не був на дні народження свого сина. У січні 2024 року їй телефонувала [PERSON] та повідомила, що [PERSON] не ночував вдома. Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно відомостей Головного сервісного центру МВС, за [PERSON] 09.02.2022 року зареєстровано автомобіль автомобіля IVECO EUROCARGO 120Е17 5861 (1999), № шасі [NUMBER] , 10.06.2022 зареєстровано автомобіль AUDI A6 2393 (2005), № кузова [NUMBER] (а.с.14). Відповідно до звіту про оцінку № 197/24 від 30.10.2024, ринкова вартість КТЗ IVECO EUROCARGO 120Е17, д.н.з. [NUMBER] на дату оцінки складає 223030,50 грн (а.с.15-17). Відповідно до звіту № 196/24 від 30.10.2024, ринкова вартість КТЗ AUDI A6 2393, д.н.з. [NUMBER] , на дату оцінки складає 276046,62 грн (а.с. 20-22). За висновком експерта № СЕ-19/125-25/4361-АВ від 30.06.2025 за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, ринкова вартість, з урахуванням зносу, транспортного засобу AUDI А6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , № [NUMBER] , 2005 року випуску, станом на день проведення експертизи становить 205 767,83 грн. Ринкова вартість транспортного засобу IVECO EUROCARGO 120Е17, державний реєстраційний номер [NUMBER] , № кузова [NUMBER] , 1999 року випуску, станом на день проведення експертизи становить 248 854,27 грн. ( а.с.95-140) Стороною відповідача надано договір комісії № 14606 від 01.05.2024, відповідно до якого [PERSON] доручив ТОВ ЛОТ вчинення правочину щодо продажу транспортного засобу AUDI А6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , № [NUMBER] , 2005 року випуску та договір комісії № 14342 від 11.04.2024, відповідно до якого [PERSON] доручив ТОВ ЛОТ вчинення правочину щодо продажу транспортного засобу IVECO EUROCARGO 120Е17 5861, 1999 року випуску, № шасі [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . ( а.с.53-54) Відповідно до наданих копій свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб IVECO EUROCARGO 120Е17 5861, 1999 року випуску, № шасі [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] зареєстровано з 09.02.2022 за [PERSON] , транспортний засіб AUDI А6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , № [NUMBER] , 2005 року випуску зареєстровано з 18.03.2025 за [PERSON] . ( а.с.85-86) З досліджених матеріалів цивільної справи № 748/2489/24 встановлено, що 30.05.2024 представник [PERSON] , що діяв на підставі ордеру та договору, укладеного 30.04.2024, звернувся до Чернігівського районного суду Чернігівської області до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Відповідно до свідоцтва про шлюб, 18 грудня 2015 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . На адвокатський запит від 17 квітня 2024 року, сервісним центром надано відповідь 19.04.2024 щодо реєстрації транспортних засобів за [PERSON] .. Відповідно до укладеного договору купівлі-продажу № 14342 від 12 квітня 2024 року покупцем транспортного засобу IVECO EUROCARGO 120Е17 5861, 1999 року випуску, № шасі [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу № 14606 від 02 травня 2024 року покупцем транспортного засобу AUDI А6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , № [NUMBER] , 2005 року випуску є [PERSON] . Як встановлено в ході судового розгляду [PERSON] є батьком відповідача. Відповідно до рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 17 вересня 2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано та стягнуто аліменти на утриманні дитини в розмірі 5 500 грн. Згідно із ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом сумісної власності подружжя. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Як слідує з поданої заяви відповідачем не оспорюється та обставина, що спірне рухоме майно придбано у шлюбі, та те, що воно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. За положенням ст.65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Відповідно до ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У випадку відчуження автомобіля одним із подружжя проти волі без згоди іншого з подружжя, останній має право на грошову компенсацію вартості відчуженого автомобіля, виходячи з дійсної ринкової вартості аналогічних транспортних засобів. Відповідна правова позиція зазначена, зокрема в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 серпня 2022 року по справі № 545/2396/20 (провадження № 61-4894св22). Отже, в даному випадку для стягнення грошової компенсації не має значення сам факт розірвання шлюбу. Разом з тим, в ході судового розгляду достовірно встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились в лютому 2024 року. [PERSON] ще у квітні звернулась до адвоката, про що свідчить запит адвоката 17.04.2024 до сервісного центру щодо реєстрації транспортних засобів. Достовірно знаючи про наміри позивача подати на розірвання шлюбу відповідач почав вчиняти дії щодо відчуження транспортних засобів, які фактично були продані його батьку. При цьому, в матеріалах справи відсутня обов`язкова письмова згода позивача на віджучення транспортних засобів, що свідчить про те, що транспортні засоби були відчужені поза волею іншого подружжя, а отримані кошти не були використані в інтересах сім`ї, оскільки фактично у квітні 2024 року сторони разом не проживали та позивач звернулась за правовою допомогою щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів, а в подальшому і про поділ майна. З урахуванням того, що сторони придбали транспортні засоби AUDI А6, державний реєстраційний номер [NUMBER] , № [NUMBER] , IVECO [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , № кузова [NUMBER] під час перебування у зареєстрованому шлюбі, відповідач розпорядився зазначеним спільним майном подружжя на власний розсуд без повідомлення та письмової згоди [PERSON] , позивач має право на грошову компенсацію половини вартості спірних транспортних засобів, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/125-25/4361-АВ від 30.06.2025. Оскільки в ході судового розгляду встановолено, що транспортні засоби були відчужені та на даний час не перебувають у власності відповідача, то відсутні підстави для припинення частки у праві спільної сумісної власності та визнання парва власності на вказані автомобілі за [PERSON] . Отже в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. За таких підстав позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. За наведених обставин, суд вважає за необхідне понесені позивачем судові витрати по справі зі сплати судового збору в розмірі 2273,11 грн стягнути з відповідача. У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи. Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ордеру, договору про надання парвничої допомоги, акту прийняття-передачі наданих послуг судових витрат від 21.11.2024, квитанції вартість наданих послуг адвокатом Переверзєвим О.О. становить 10 000 грн, що складаються з консультації з приводу подання позову в сумі 1500 грн, складання та направлення запиту в сумі 3500 грн, складання позову та виготовлення додатків в сумі 5000 грн. З урахуванням того, що в матеріалах цивільної справи № 748/2489/24 наявний аналогічний запит до сервісного центру щодо реєстрації транспортних засобів, що не потребувало значних затрат адвокатом часу, категорії справи, доданих до позову додатків, які зібрані були не в повному обсязі, часткове задоволення заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про часткове стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги в сумі 5000 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial