Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2025 року. В цьому шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не сплачує аліменти на утримання дитини, хоча є здоровим та працездатним, офіційно працевлаштований, інших утриманців не має та аліменти нікому не сплачує. Оскільки вони не можуть досягнути згоди з приводу способу виконання відповідачем обов`язку по утриманню їх неповнолітньої дочки, то вона вимушена звернутися в суд з даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві висловила прохання про розгляд справи за її відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення йому судової повістки рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 09.03.2026 року, яка не вручена в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. За таких обставин суд 26.03.2026 року постановив ухвалу про проведення розгляду даної справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 даного Кодексу передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.09.2025 року. Про те, що в цьому шлюбі в них [INFO] народилася дочка [PERSON] , свідчить актовий запис про № 7, отриманий позивачкою з порталу «Дія» (а.с. 14-15), на підставі чого 14.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області видано свідоцтво серії [NUMBER] . Суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу (аліменти) на утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, оскільки він є здоровим, працездатним, офіційно працевлаштованим, про що ствердила у заяві позивачка. За таких обставин позов [PERSON] слід задоволити та стягнути на її користь з [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які стягувати з часу звернення в суд з даним позовом і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved