Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій зазначив що ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» є правонаступником АТ «Укрсиббанк» та просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 54060,34 грн., яка складається з 27047,98 грн. - заборгованості за кредитом, 26962,36 грн. - заборгованості за процентами, 50 грн. - заборгованості з плати за обслуговування, також стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Зазначає, що відповідач не виконував в повному обсязі умови договору та допустив утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. Представник позивача Руденко К.В. у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягає. 02.02.2026 на адресу суду надав відповідь на відзив в якому заперечує проти відзиву та просить суд задовольнити позовні вимоги позивача в повному розмірі та зменшити витрати відповідача на професійну правничу допомогу, оскільки в матеріалах справи наявні всі належні докази видачі первісним кредитором відповідачу карткового рахунку із лімітом на 30000 грн., відповідно до умов кредитного договору було надано відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений Договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідачу надавалась інформація щодо умов договору, з якою він ознайомився та підтвердив підписом факт ознайомлення із кредитним договором. Остання свої зобов`язання не виконала у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка до цього часу відповідачем не погашена. Між первісним кредитором та позивачем був укладений договір факторингу відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги по вказаному кредиту до відповідача. Також зазначив про співмірність судових витрат. Відповідач [PERSON] та її представник-адвокат Яресько Т.В. проти задоволення позовних вимог заперечували, надали відзив на позов і заперечення на відповідь на відзив, у якому проти задоволення позовних вимог заперечували, посилаючись на відсутність в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів, доказів укладання договору, його строків 24 міс., правомірності нарахування відсотків/комісії та доказів отримання вказаних кредитних коштів, їх суми, карткового рахунку. А також заперечували щодо розміру витрат на правничу допомогу та просили стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що 22.08.2015 між Акціонерним товариством «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №93080763000, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 8619 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит, плату за кредит, інші платежі передбачені Договором строком на 24 місяці. 27.08.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Укрглобал-Фінанс», укладено договір факторингу №283/2 у відповідності до умов якого, АТ «Укрсиббанк» передає ТОВ «Фінансова Компанія «Укрглобал-Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Укрглобал-Фінанс» приймає належні АТ «Укрсиббанк» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №283/2 від 27.08.2024, ТОВ «Фінансова Компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло право вимоги до відповідача в розмірі 54060,34 грн. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, судом було встановлено, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача . Як зазначає представник позивача у відповіді на відзив на позовну заяву подану 02.02.2026, що 22.08.2015 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено Договір №93080763000, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 30000 грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок № [NUMBER] . На підтвердження укладання вказаного договору та видачі вказаних кредитних коштів надав: договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку №93080763000 від 22.08.2015 на суму 8619 грн.; додаток№1 до договору; графік платежів; анкету заяву про надання споживчого кредиту на суму 8619 грн.; видаткову накладну на товари на загальну суму 8719 грн.; умови кредитування; а також лист-рух коштів по рахунку картки з лімітом, розрахунковий період: 11.02.2019 - 10.03.2019, кредитна картка «Шоппінг картка» [NUMBER] та виписку за картковим рахунком клієнта за період з 01.01.2024 по 07.11.2025, кредитна картка від УКРСИББАНК № [NUMBER] . Судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач отримала кредитні кошти, їх суму (відсутні квитанція чи платіжне доручення на перерахування/зарахування коштів, довідку які карткові рахунки їй було видано за вказаним кредитним договором від 22.08.2015, довідку про встановлений ліміт по картці), і в подальшому порушила обов`язок із їх повернення, тобто не виконувала, або неналежним чином виконувала умови договору від 22.08.2015 укладений між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] . Як зазначено позивачем, відповідач має заборгованість по вказаному кредиту в загальній сумі 54060,34 грн., із яких 27047,98 грн. - кредит, 26962,36 грн. - відсотки. Однак, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. В той же час, слід відзначити, що розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Також, суду не надані і виписки з рахунку відповідача починаючи з 22.08.2015 для встановлення розміру наданого кредиту, факту користування відповідачем наданими їй коштами, обставин погашення відповідачем кредиту та сплати відсотків. Згідно ч.1 та ч.5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 - 3 ст.83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. Позивачем у справі відповідно до ч.4 ст.83 ЦПК України, не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Укрглобал-Фінанс» задоволенню не підлягають за недоведеністю. Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Так, згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України»», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v.Italy), №34884/97). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-цта в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19та від 11 листопада 2020 року у справі №673/1123/15-ц. Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved