Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-06 00:00:00

В провадженні Богородчанського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за договором №1045164 від 31 травня 2023 року у розмірі 7 976 грн 91 коп. Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. В обґрунтування вимог посилається на те, що 31 травня 2023 року року між ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" і [PERSON] укладено договір про надання кредиту №1045164. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на наступних умовах: сума кредиту 20 000 грн.; строк кредитування 366 днів з кінцевим терміном повернення 31 травня 2024 року включно. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, на картковий рахунок вказаний ним в особистому кабінеті. Відповідач порушив вищезазначені умови кредитного договору, а також не виконав в повному обсязі всі свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. 31 січня 2025 року було укладено договір № 31012025 відповідно до якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" відступило на користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1045164. Отже, ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" наділено правом вимоги до [PERSON] за договором № 1045164. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 7 976 грн 91 коп., а саме: заборгованість за тілом кредитом 6 803 грн 91 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 1 173 грн. Враховуючи вищезазначене, позивач просить стягнути з відповідача 7 976 грн 91 коп. заборгованості за кредитним договором, судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2 662 грн 40 коп. та 9 000 грн витрат на правничу допомогу. Процесуальні дії у справі, клопотання, позиція відповідача. Ухвалою судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 24 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надсилання судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, та шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Про причини неявки [PERSON] суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. 07 квітня 2026 року постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неприбуттям в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Фактичні обставини, які встановив суд, зміст спірних правовідносин, застосовані норми права. 31 травня 2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» і [PERSON] укладено договір в електронній формі про надання споживчого кредиту №1045164, за умовами якого ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі в розмірі 20 000 грн на строк 366 днів, з кінцевим терміном повернення 31 травня 2024 року в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності до умов договору. Тип процентної ставки фіксована, за користування кредитом нараховуються проценти за процентною ставкою, яка залежить від періоду її встановлення, за перший день користування кредитом - 25%, за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня й до кінця строку надання кредиту 100% річних. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом перерахування: у розмірі 16 000 грн на поточний рахунок споживача на платіжну картку [NUMBER] , у розмірі 4 000 грн на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом відповідно до п.3.5. договору (а.с. 7-11). Паспорт споживчого кредиту та зяаву-анкету підписано 31 травня 2023 року о 20 год 44 хв 52 с [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А491 (а.с.12, 13). Зарахування коштів на банківську картку [PERSON] підтверджується інформацією ТОВ "СЛОН КРЕДИТ", відповідно до якої на рахунок відповідача перераховано кошти в розмірі 16 000 грн через платіжну систему IPay ID транзакції 245584107 (а.с.14). Згідно з розрахунком заборгованості за договором №1045164 від 31 травня 2023 року заборгованість [PERSON] складає 7 976 грн 91 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту 6 803 грн 91 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 1 173 грн (а.с.15). Відповідно до договору факторингу №31012025 від 31 січня 2025 року між ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" у кладено договір про надання послуги з факторингу, у відповідності до умов договору ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" передає (відступає) ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" приймає належні ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до п.1.1. договору факторингу № 31012025 від 31.01.2025 року від клієнта до фактору переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості (а.с.17-31). Згідно з копією акту прийому-передачі від 31 січня 2025 року реєстру боржників за договором факторингу № 31012025 від 31 січня 2025 року фактор ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" з однієї сторони та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" уклали даний акт про те, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників від 31 січня 2025 року, складеного за формою згідно із додатком №1 до договору (а.с.33). Відповідно до копії реєстру боржників за кредитним договором укладеним між позичальником та ТОВ "СЛОН КРЕДИТ" до договору № 31012025 від 31 січня 2025 року, під номером 1911 зазначено [PERSON] , розмір заборгованості 7 976 грн 91 коп. (а.с.32) ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" є фінансовою установою, яка здійснює діяльність з надання фінансових послуг. Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. В силу ст. 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги", електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 1050 ЦК України визначено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплати суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч.1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Як зазначено в ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду за результатами розгляду справи. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання згідно з умовами кредитного договору, що підтверджується наданими виписками банком та розрахунком заборгованості. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, та інші платежі за кредитним договором. Сторони договору узгодили розмір кредиту, строки та умови кредитування, що свідчить про наявність волі позичальника для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою нанесення власноручного підпису. Згідно з розрахунком заборгованості за договором №1045164 від 31 травня 2023 року заборгованість [PERSON] складає 7 976 грн 91 коп., а саме: заборгованість за тілом кредиту 6 803 грн 91 коп.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 1 173 грн (а.с.15). Зазначений розрахунок заборгованості за договором відповідачем не спростований. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позичальник [PERSON] належним чином виконував кредитні зобов`язання як щодо первісного кредитора, так і стосовно нового кредитора. Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що за приписами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту №1045164 від 31 травня 2023 року у розмірі 7 976 грн 91 коп. Таким чином, позовні вимоги ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором споживчого кредиту №1045164 від 31 травня 2023 року на загальну суму 7 976 грн 91 коп, з яких 6 803 грн 91 коп. заборгованість за тілом кредиту та 1 173 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, підлягають задоволенню. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1, пункту 1 ч. 3 ст.133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: договір №02-07/2024 від 02 липня 2024 року про надання правової допомоги укладений між ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" та адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс", прайс-лист АО "Лігал Ассістанс" від 01 грудня 2025 року, заявка на надання юридичної допомоги №698 від 01 січня 2026 року, витяг з акту №27 про надання юридичної допомоги від 30 січня 2026 року. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначені суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрата (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (Постанова від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Так, позивачем ставилось питання про стягнення з відповідача на його користь суми понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 9000,00 грн. є не обґрунтованим та завищеним. Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, представник позивача не з`являвся до суду, надав клопотання про розгляд справи за наявними матеріалами справи. Суд зазначає та наголошує, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Відповідно до Постанови Верховного Суду від 30 вересня 2020 року по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. Тому, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу до 4 000 грн., оскільки суд вважає, що вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. З урахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на його користь судовий збір, то з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 662 грн 40 коп. судового збору, розмір якого підтверджено платіжною інструкцією № 0612300063 від 13 лютого 2026 року.

Outcome: approved