Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач системою «Електронний суд» звернувся до суду із даним позовом, в якому вказав, що 24.02.2025 р. між ТОВ «Споживчий кредит» та відповідачем укладено договір № 24.02.2025-100002206. Відповідач неналежним чином виконував обов`язки за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 49800 грн. Ухвалою суду від 10.02.2026р.було відкрито провадження у справі та її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 10.02.2026 року задоволено клопотання про витребування з АТ «Універсал банк» доказів щодо отримання відповідачем грошових коштів на банківський рахунок. Представник позивача, у позові просив проводити розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та судова повістка надсилалася відповідачу. З поштового відділення повернувся конверт, у якому міститься копія ухвали про відкриття провадження, а також судова повістка, з відміткою про причин повернення: «адресат відсутній». Таким чином, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24 лютого 2025 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у якості позичальника, уклали в електронній формі кредитний договір шляхом підписання позичальником на сайті кредитодавця за допомогою одноразового ідентифікатора пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт). У заявці позичальника погоджено, що кредит у розмірі 15000,00 грн надається строком на 217 днів з 24.02.2025 по 28.09.2025 з процентною ставкою 1% на день (п.6). Пунктом 7 договору погоджено комісію, пов`язану з наданням кредиту (економічна сутність плата за надання кредиту) у розмірі 1350 грн. Пунктом 9 визначено комісію за обслуговування кредитної заборгованості 1350 грн, що нараховується у кожному з двох чергових періодів, наступним за першим черговим періодом (за графіком платежів). Пунктом 17 передбачено неустойку у розмірі 225 грн за кожен день прострочення. Також вказано платіжний засіб позичальника для перерахування коштів: [NUMBER] . Згідно до відповіді АТ «Універсал Банк», наданої на ухвалу суду про витребування доказів, на ім`я [PERSON] в банку емітовану карту № [NUMBER] , на яку 24.02.2025 зараховано 15000 грн. Згідно до розрахунку заборгованості позивача, заборгованість позичальника за кредитним договором за період з 24.02.2025 по 28.09.2025 становить 49800 грн, що складається з: основного боргу 15000 грн; за процентами 23250 грн; 1350 грн комісія за надання кредиту, 2700 грн комісія за обслуговування кредиту, 7500,00 грн неустойка. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, наданими до суду доказами позивачем доведено, що 24.02.2025 року ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] у якості позичальника, уклали вказаний у позові кредитний договір. Отримані судом від АТ «Універсал Банк» відомості про належність відповідачу карткового рахунку, а також зарахування на цей рахунок кредитних коштів підтверджують, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало на належний відповідачу банківський рахунок кредитні кошти 15000,00 грн. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав у повному обсязі свого обов`язку по своєчасному та повному поверненню тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, а тому з нього підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за основним боргом у розмірі 15000 грн таборгу за процентами 23250грн та комісії за пунктом 9 договору 2700 грн. Що стосується стягнення неустойки в розмірі 7500,00 грн суд зазначає наступне. У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан продовжувався, зокрема, з 09.05.2025 продовжено строком на 90 діб. Оскільки, законодавець на рівні ЦК України (пункти 15, 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) передбачив спеціальний випадок звільнення від обов`язку позичальника сплатити неустойку (штраф, пеню), суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення з Відповідачки неустойки в розмірі 7500,00 грн. Що стосується стягнення з відповідачки комісії (за пунктом 8 «заявки» позичальника) у розмірі 1350 грн у якості плати, пов`язаної з наданням кредиту, суд зазначає наступне. За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою. У даному випадку, у якості винагороди за надання кредиту, сторони погодили проценти у пункті 6 та 7 договору, що відповідає положенням ч. 1 ст. 536 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 8 Закону «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Законом встановлено можливість погодження комісії кредитодавця, за послуги, пов`язані з наданням кредиту, а не за саме надання кредиту або позики. Винагородою за надання кредиту законодавством України являються проценти. Разом із цим, у кредитному договорі від 24.02.2025 не зазначено, за які, пов`язані із наданням кредиту послуги, встановлена комісія у п.8 договору. Тому, нарахована позивачем комісія 1350 грн не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, як послуга, належним чином не обґрунтована та не доведена, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають. У зв`язку із викладеним позов підлягає задоволенню у сумі 40950 грн (15000 грн таборгу за процентами 23250грн та комісії за пунктом 9 договору 2700 грн.). Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду у наступних розмірах. Сума задоволених вимог 40950,00 грн складає 82,23 % від 49800 грн. заявлених вимог. Судовий збір позивачем було сплачено у розмірі 2422,40 грн. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 82,23 % сплаченого судового збору, тобто 1991,54 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial