Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

1.Стислий виклад: 1.1. позиції позивача 15 квітня 2024 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» (надалі за текстом ТОВ «Газтехбуд» /позивач), в особі представника адвоката Стець Максима Леонідовича, який діє на підставі довіреності від 06.03.2023, звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] (надалі за текстом [PERSON] /відповідач), предметом якої є: стягнення з відповідача боргу, трьох відсотків річних, інфляційного збільшення боргу за договором про відступлення прав вимоги у загальній сумі 2 750 271 грн 68 коп. В обґрунтування позову ТОВ «Газтехбуд» зазначає, що між ТОВ «Газтехбуд» та [PERSON] 04.07.2018 укладений договір відступлення прав вимоги, предметом якого є відступлення ТОВ «Газтехбуд» (надалі за текстом - Первісним кредитором) на користь [PERSON] прав вимоги, що випливають з: кредитного договору №MKLVU1.69162.004 від 21.12.2012, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» боржником - ТОВ виробничо-технічним підприємством «Теплоенергопром», у розмірі всієї існуючої на день укладання цього Договору заборгованості та заборгованості, яка виникне за цим кредитним договором в майбутньому; з договору іпотеки №ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012, укладеного між боржником ТОВ виробничо технічним підприємством «Теплоенергопром» та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», посвідченим приватним нотаріусом Слоневською Д.В. Харківського МНО, реєстр. № 4369, (предметом іпотеки є нежитлова будівля, літ. «Б-3», загальною площею 2279,5 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ); з договору поруки від 21.12.2012 №PX029031.68835.001, укладеному між боржником ТОВ виробничо технічним підприємством «Теплоенергопром», ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та поручителем [PERSON] ; з договору поруки від 21.12.2012 №PX029031.68947.001, укладеному між боржником ТОВ виробничо технічним підприємством «Теплоенергопром», ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та поручителем [PERSON] . Зазначені права вимоги належали ТОВ «Газтехбуд» на підставі Договору про відступлення прав вимоги №01/06 від 01.06.2017, укладеному з ТОВ «Фінансова компанія «ІНТЕРЕС ГРУП». Позивачем виконані всі зобов?язання за Договором про відступлення прав вимоги від 04.07.2018, однак відповідачем, до цього часу, оплата відступлених прав вимоги не відбулася, при цьому він на власний розсуд розпорядився отриманими правами вимоги, зокрема 01.04.2019 відступив права вимоги за договором іпотеки №ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012 на користь [PERSON] , який, в свою чергу, того ж дня звернув стягнення на предмет іпотеки, шляхом прийняття у власність нежитлової будівлі, літ. «Б-3», загальною площею 2279,5 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи зазначене, позивач просить стягнути з відповідача 1 466 363, 14 грн, як розрахунок за договором про відступлення права вимоги від 04.07.2018, 249 242, 00 грн як 3% річних за період з 03.08.2018 по 01.04.2024, 1 034 666, 54 грн як інфляційне збільшення боргу, що у загальній сумі становить 2 750 271, 68 грн, а також судовий збір у сумі 33 003, 26 грн та 10% «гонорару успіху» від суми позовних вимог, які будуть задоволені судом у якості витрат на професійну правничу допомогу (т. 1 а.с. 1- 6д). 25 червня 2024 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Газтехбуд» Стець Максима Леонідовича надійшла відповідь на відзив (т. 1 а.с. 10-118), у якому зазначено, що наданий стороною відповідача договір поруки від 24.03.2017 викликає сумнів щодо його дійсності, заразом зазначає, що цей договір нібито укладено 24.03.2017, тобто зі спливом двох тижнів після настання строку виконання зобов`язань з боку [PERSON] за договором позики від 26.01.2017, у той час, як за звичаями ділового обороту, порука укладається одночасно з договором, що встановлює основне зобов`язання. Щодо Акту-заяви від 05.07.2018 про зарахування однорідних вимог, то позивач її не отримував, про її існування дізнався під час ознайомлення з відзивом на позов, що суперечить викладеній позиції Касаційного господарського суду ВС у постанові від 15.08.2019 справа № 910/21683/17.є Окрім зазначеного, позивач зауважив, що [PERSON] також не вважає вказані зобов`язання припиненими, оскільки йде судовий розгляд справи за його позовом до [PERSON] про стягнення боргу, предметом якого є зокрема й стягнення боргу за договором позики від 26.01.2017, станом на 30.09.2020. 1.2.заперечень відповідача 30 травня 2024 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника [PERSON] адвоката Овсяника Сергія Анатолійовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1163045 від 13.12.2023, надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Газтехбуд» та покласти судові витрати на позивача (т. 1 а.с. 96-105б). В обгрунтування заперечень зазначено, що факт укладення між сторонами договору відступлення права, відповідно до якого позивач, як первісний кредитор, відступив на користь відповідача, як новому кредитору, права вимоги по зазначеним у позові договорам, не заперечує. Одночасно з договором про відступлення права, між сторонами укладено договір поруки, відповідно до якого ТОВ «Газтехбуд» поручився перед [PERSON] за належне виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за договором позики, укладеним 26.01.2017 між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) на суму 1 000 000,00 грн у строк до 10.03.2017, однак [PERSON] у строк до 10.03.2017 позичені кошти [PERSON] не повернув, відсотки за користування позикою не сплатив, у зв`язку з чим у [PERSON] виникло право пред`явити вимогу до [PERSON] , та ТОВ «Газтехбуд», як солідарним боржниками, виконати грошові зобов`язання позичальника за договором позики. Отже, ТОВ «Газтехбуд» як поручитель позичальника [PERSON] , солідарним з ним боржником і повинен у повному обсязі виконати зобов`язання позичальника [PERSON] перед відповідачем по цій справі [PERSON] . Щодо письмової вимоги, яку 05.07.2018 ТОВ «Газтехбуд» пред`явило до відповідача про сплату 1 466 363,14 грн за договором про відступлення права вимоги від 04.07.2018, при цьому, станом на 05.07.2018 між сторонами по справі склалися правовідносини, за якими: у позивача ТОВ «Газтехбуд» виникло право вимагати від відповідача [PERSON] виконання грошового зобов`язання за договором про відступлення права вимоги від 04.07.2018; а у відповідача [PERSON] виникло зустрічне право вимагати виконання позивачем ТОВ «Газтехбуд», як солідарним з позичальником [PERSON] боржником, грошового зобов`язання перед відповідачем [PERSON] за договором поруки від 24.03.2017. Тобто, станом 05.07.2018, зокрема на момент пред`явлення ТОВ «Газтехбуд» вимоги к [PERSON] про сплату 1 466 363,14 грн, сума грошових зобов`язань солідарних боржників, якими є позичальник [PERSON] і його поручитель ТОВ «Газтехбуд», перед [PERSON] складала 4 868 692,91 грн, з яких: 1 000 000,00 грн сума позики, 17 260,27 грн відсотки за користування позикою за період з 26.01.2017 по 11.03.2017, нараховані відповідно до ст. 1048 ЦК України на рівні облікової ставки НБУ, 161 816,20 грн інфляційні втрати, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 11.03.2017 по 05.07.2018, 39 616.44 грн - 3 % річних, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України за період с 11.03.2017 по 05.07.2018, 3 650 000,00 грн - пеня в розмірі 1% за прострочення повернення позики за період з 05.07.2017 по 05.07.2018, нарахована відповідно до п. 4 договору позики. [PERSON] , отримавши вимогу ТОВ «Газтехбуд» від 05.07.2017, склав Акт-заяву про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, відповідно до якого зарахував грошові зобов`язання ТОВ «Газтехбуд» перед собою, [PERSON] , у сумі 1 466 363,14 грн за договором поруки від 24.03.2017, та в рахунок своїх грошових зобов`язань перед ТОВ «Газтехбуд» в сумі 1 466 363,14 грн за договором про відступлення права вимоги від 04.07.2018. Унаслідок складання Акту-заяви з 05.07.2018 зарахуванням зустрічних однорідних вимог припинилися, у зв`язку з чим, позовні вимоги є безпідставними та підлягають залишенню без задоволення. 2. заяви, клопотання 25.04.2024 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Газтехбуд» - адвоката Стець М.Л. надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (т. 1 а.с. 12-19). 25.04.2024, 26.04.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Газтехбуд» - адвоката Стець М.Л. надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову (т. 1 а.с. 20-28, 43-60) та про долучення доказів (т. 1 а.с. 61-66). 13.05.2024 на адресу суду надійшли заяви від Дзержинського районного суду м. Харкова, які на їх адресу були помилково направлені адвокатом Стець М.Л. (т. 1 а.с. 67). 30.05.2024 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника [PERSON] адвоката Овсяника Сергія Анатолійовича, який діє на підставі ордеру серії АХ № 1163045 від 13.12.2023, надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 96-105б); клопотання про долучення доказів до матеріалів справи (т. 1 а.с. 71-77); заява про ознайомлення з матеріалами справи (т. 1 а.с. 78-81); зустрічна позовна заява (т. 1 а.с. 82-95). 25.06.2024 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Газтехбуд» - адвоката Стець М.Л., надійшла відповідь на відзив (т. 1 а.с. 106-118). 28.07.2024 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Газтехбуд» - адвоката Стець М.Л. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі та заперечення проти прийняття до спільного розгляду зустрічного позову (т. 1 а.с. 119-140). 09.12.2024 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника [PERSON] адвоката Овсяника С.А. надійшло клопотання про направлення справи за підсудністю до Красноградського районного суду Харківської області (т. 1 а.с. 150-157); та клопотання про заміну заходу забезпечення позову (т. 1 а.с. 158-160). 13.01.2025 на адресу Красноградського районного суду Харківської області через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Газтехбуд» - адвоката Стець М.Л. надійшла заява про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 09.01.2025 (т. 1 а.с. 179-210). 29.04.2025 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від представника ТОВ «Газтехбуд» - адвоката Стець М.Л. надійшла заява про продовження строку підготовчого провадження (т. 2 а.с. 38). 28.05.2025 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Газтехбуд» - адвоката Стець М.Л. надійшла заява про долучення до матеріалів справи додаткових доказів (т. 2 а.с. 45-58). 02.06.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника [PERSON] адвоката Овсяника С.А. надійшла зустрічна позовна заява із збільшеними позовними вимогами (т. 2 а.с. 62-86); та клопотання про залучення зустрічної позовної заяви із збільшеними позовними вимогами до матеріалів справи (т. 2 а.с. 87-93). 23.06.2026 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Газтехбуд» - адвоката Стець М.Л. надійшли заперечення щодо прийняття зустрічного позову (т. 2 а.с. 103-107). 16.07.2025 на адресу Харківського апеляційного суду через систему «Електронний суд» від представника [PERSON] адвоката Овсяника С.А. надійшла апеляційна скарга на ухвалу Індустріального районного суду м. Харкова від 02.07.2025 про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви із збільшеними позовними вимогами та повернення цієї заяви (т. 2 а.с. 147-152). 25.11.2025 на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника [PERSON] адвоката Овсяника С.А. надійшла заява про повернення до стадії підготовчого судового процесу та вирішити питання про прийняття спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «Газтехбуд» зустрічної позовної заяви [PERSON] від 30.05.2024 (т. 2 а.с. 191-193). 28.11.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Газтехбуд» - адвоката Стець М.Л. надійшла заява із запереченнями щодо задоволення клопотання представника відповідача про повернення до стадії підготовчого провадження для вирішення питання прийняття до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «Газтехбуд» зустрічної позовної заяви [PERSON] у справі № 644/2739/24 від 30.05.2024 (т. 2 а.с. 200-204). 25.12.2025 через канцелярію суду від представника ТОВ «Газтехбуд» - адвоката Стець М.Л. надійшла заява про проведення судового засідання, яке призначене на 25.12.2025 о 10 год 00 хв, за відсутності представника позивача за наявними матеріалами по справі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (т. 2 а.с. 209). 25.12.2025 адресу суду через систему «Електронний суд» від представника [PERSON] адвоката Овсяника С.А. надійшли заперечення на заяву ТОВ Газтехбуд», в яких представник Ємельяненка Ю.О. підтримав попередньо надане до суду клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження для вирішення питання прийняття до спільного розгляду з первісним позовом ТОВ «Газтехбуд» зустрічної позовної заяви [PERSON] у справі № 644/2739/24 від 30.05.2024 та просив його задовольнити (т. 2 а.с. 210-214). 19.03.2026 адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Газтехбуд» - адвоката Стець М.Л. надійшла заява про проведення судового засідання, яке призначене на 20.03.2026 о 10 год 00 хв, за відсутності представника позивача за наявними матеріалами по справі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Заразом, просив суд здійснити розподіл судових витрат, в тому числі стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10% «гонорару успіху» від суми позовних вимог, які можливо будуть задоволені судом. (т. 2 а.с. 245). Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, від учасників справи до суду не надходило. 3.інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 15.04.2024 справа № 644/2739/24 визначена на розгляд судді Клименку А.М. (т. 1 а.с. 7). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Клименка А.М. від 22.04.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання даної ухвали (т. 1 а.с. 9-10). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 вжиті заходи забезпечення позову, а саме: заборонено відчуження корпоративних прав належних [PERSON] у ПП «КАР`ЄР» та ТОВ «УНІВЕРСАЛ ПРОМ ТРЕЙД», а також заборонено державну реєстрацію змін відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, у зв`язку зі зміною частки [PERSON] у статутному капіталі зазначених юридичних осіб (т. 1 а.с. 30-31). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.04.2024 відкрито провадження у зазначеній вище справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 32). На підставі розпорядження керівника апарату суду «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ» від 16.05.2024 №187 здійснено повторний автоматизований розподіл справи та справу передано судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова Шевченку С.В. (т. 1 а.с. 41). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.12.2024, справу № 644/2739/24 передано за підсудністю до Красноградського районного суду Харківської області (т. 1 а.с. 164). 06.01.2025 до Красноградського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа № 644/2739/24 (т. 1 а.с. 166). 28.08.2024 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника позивача про зупинення провадження у справі № 644/2739/24 (т. 1 а.с. 172-173). 09.12.2024 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» надійшла заява від представника відповідача про зміну заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 29.04.2024 (т. 1 а.с. 158-159). Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 06.01.2025 справа № 644/2739/24 визначена на розгляд судді Гордєєвій А.В. Красноградського районного суду Харківської області (т. 1 а.с. 172). Ухвалою Красноградського районного суду Харківської від 09.01.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання даної ухвали (т. 1 а.с. 174-177). Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 15.01.2025 справу № 644/2739/24 передано за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (т. 1 а.с. 211-214). 03 лютого 2025 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла цивільна справа № 644/2739/24 (т. 2 а.с. 1) Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 03.02.2025 справа визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (т. 2 а.с.7) Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.02.2025 прийнято до розгляду позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» (61106, м. Харків, пр-т Героїв Харкова, б. 283, кв. 2, ЄДРПОУ 34329007) до [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення боргу, трьох відсотків річних, інфляційного збільшення боргу за договором про відступлення прав вимоги, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (т. 2 а.с. 8-12). Відповідно до Закону України від 26.02.2025 № 4273-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», найменування Орджонікідзевського районного суду міста Харкова змінено на Індустріальний районний суд міста Харкова. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 02.07.2025 залишено без задоволення клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Овсяник Сергія Анатолійовича про заміну одного заходу забезпечення позову іншим (т. 2 а.с. 123-129). Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 02.07.2025 відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви із збільшеними позовними вимогами [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» про стягнення загальної суми коштів 22 251 990,19 грн, з яких: 2 029 188,14 грн, за договором позики від 13.02.2017 на суму 10 000 дол США та договором поруки від 24.03.2017; 993 409,69 грн, за договором позики від 23.03.2017 р. на суму 5 000 доларів США та договором поруки від 23.03.2017; 466 125,68 грн за договором позики від 24.03.2017 р. на суму 70 000 грн та договором поруки від 24.03.2017; 3 131 510,14 грн, за договором позики від 24.03.2017 р. на суму 14 000 євро та договором поруки від 24.03.2017; 8 280 524,04 грн, за договором позики від 24.03.2017 р. на суму 41 500 дол США та договором поруки від 24.03.2017; 7 351 232,50 грн, за договором позики від 11.10.2017 на суму 37 000 дол США та договором поруки від 11.10.2017 та повернуто заявнику (т. 2 а.с. 130-135). Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 02.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» до [PERSON] про стягнення боргу, трьох відсотків річних, інфляційного збільшення боргу за договором про відступлення прав вимоги до судового розгляду по суті (т. 2 а.с. 136-139). Постановою Харківського апеляційного суду від 24.09.2025 апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Овсяника Сергія Анатолійовича залишено без задоволення. Ухвалу Індустріального районного суду м. Харкова від 02 липня 2025 року залишено без змін (т. 2 а.с. 176-177). Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 25.12.2025 залишено без розгляду клопотання представника [PERSON] адвоката Овсяника Сергія Анатолійовича про повернення до підготовчого провадження та вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви [PERSON] до ТОВ «Газтехбуд» у справі № 644/2739/24 від 30.05.2024 (т. 2 а.с. 216-218). Представник ТОВ «Газтехбуд» у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, матеріали справи містять клопотання, у якому він просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності за наявними у справі матеріали, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (т. 2 а.с. 245). Відповідач [PERSON] та його представник Овсяник С.А. у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа (т. 2 а.с. 243), причин неявки суду не повідомили. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (ст. 1 ЦПК, ст. 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку викладеному у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16. З приводу чергової неявки в судове засідання відповідача та його представника, та можливості продовження розгляду справи за їх відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності [PERSON] та його представника адвоката Овсяника С.А., оскільки їх відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду. Судом установлено, що 04 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» (надалі за текстом Первісний Кредитор) та [PERSON] (надалі за текстом Новий Кредитор» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Первісний Кредитор в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України відступає (передає), а Новий Кредитор приймає (набуває) право вимоги, що належить Первісному Кредитору, і стає кредитором (т. 1 а.с. 5а-5г), за: Кредитним договором № MKLVU1.69162.004 від 21.12.2012, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» і Боржником - ТОВ виробничо-технічним підприємством «Теплоенергопром», в розмірі всієї існуючої на день укладання цього Договору заборгованості та заборгованості, яка виникне за цим кредитним договором в майбутньому; Договором іпотеки № ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012, укладеного між ТОВ виробничо технічним підприємством «Теплоенергопром» та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», посвідченим приватним нотаріусом Слоневською Д.В. Харківського МНО, реєстр. №4369; Договором поруки від 21.12.2012 № PX029031.68835.001, укладеному між боржником ТОВ виробничо технічним підприємством «Теплоенергопром», ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та поручителем [PERSON] ; Договором поруки від 21.12.2012 № PX029031.68947.001, укладеному між боржником ТОВ виробничо технічним підприємством «Теплоенергопром», ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та поручителем [PERSON] . Пунктом 1.1.3 визначено, що оскілки Договір іпотеки забезпечує належне виконання Боржником основного зобов`язання за Кредитним договором № MKLVU1.69162.004 від 21.12.2012, укладеним між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та боржником ТОВ виробничо-технічним підприємством «Теплоенергопром», сторони домовились, що винагорода за відступлення права вимоги за Договором іпотеки № ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012, укладеним між ТОВ виробничо-технічним підприємством «Теплоенергопром» та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», посвідченим приватним нотаріусом Слоневською Д.В. Харківського МНО, реєстр № 4369, входить в розмір вартості права вимоги за цим Договором, що передбачена п. 3.1. цього Договору. Розділом 3 Договору про відступлення права вимоги від 04.07.2018, встановлена ціна договору та порядок оплати, зокрема, відповідно до п.3.1. договору передбачено, що за домовленістю сторін загальна вартість відступлених прав складає 1 466 363, 14 грн. Пунктом 3.2. договору передбачено, що розрахунок між сторонами може бути здійснений в будь-який спосіб, що не суперечить вимогам законодавства. Пунктом 4.2. Договору передбачено, що Новий кредитор зобов`язується здійснити розрахунок з Первісним кредитором відповідно до умов Договору. Зазначений Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного його виконання Сторонами (п. 7.1 Договору про відступлення права вимоги від 04.07.2018). Суд установив, що предметом договору іпотеки №ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-технічним підприємством «Теплоенергопром» та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку», посвідченого приватним нотаріусом Слоневською Д.В. Харківського МНО, реєстр. №4369, є нежитлова будівля, літ. «Б-3», загальною площею 2279,5 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 5в/на звороті). Відповідно до Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами від 04.07.2018, до договору про відступлення права вимоги від 04.20.18, [PERSON] набув права грошової вимоги за Договором іпотеки № ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012, Договором поруки від 21.12.2012 № PX029031.68835.001, Договором поруки від 21.12.2012 № PX029031.68947.001, що підтверджується платіжною інструкцією № 14836 від 24.12.2024, що свідчить про виконання Фактором своїх обов`язків за вищевказаним Договором факторингу. За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356068557 від 27.11.2023 (т. 1 а.с. 6-6г) судом установлено, що [PERSON] 01.04.2019 відступив права вимоги за договором іпотеки № ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012 на користь [PERSON] , який, в свою чергу, того ж дня звернув стягнення на предмет іпотеки, шляхом прийняття у власність нежитлової будівлі, літ. «Б-3», загальною площею 2279,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] . 03.04.2024 на адресу [PERSON] направлено письмову вимогу про оплату за договором про відступлення права вимоги від 04.07.2018 (т. 1 а.с. 6ґ). 26 січня 2017 року між [PERSON] (надалі за текстом Позикодавець) та [PERSON] (надалі за текстом Позичальник) укладено Договір позики, відповідно до якого Позикодавець передав у позику Позичальнику 1 000 000,00 грн, а Позичальник зобов`язується використати позику на свій розсуд і повернути позичені кошти і порядку та у строк, визначені цим Договором (т. 1 а.с. 105а). строк договору позики до 10.03.2017 (п. 2 цього Договору). 24 березня 2017 року між [PERSON] (надалі за текстом Кредитор) та ТОВ «Газтехбуд» (надалі за текстом Поручитель) укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником всіх його зобов`язань, що випливають з Договору позики. У випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов`язань за Договором позики, Поручитель і Боржник відповідають перед Кредитором солідарно (п. 4). (т. 1 а.с. 105б). Згідно Акту-заяви про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог від 05.07.2018 вважаються припиненими грошові зобов`язання (т. 1 а.с. 105/на звороті), зокрема: боржника ТОВ «Газтехбуд», перед [PERSON] у сумі 1 466 363,14 грн за договором поруки, укладеним 24.03.2017 між ним [PERSON] ті поручителем ТОВ «Газтехбуд»; грошові зобов`язання боржника [PERSON] перед кредитором ТОВ «Газтехбуд» у сумі 1 466 363,14 грн за договором про відступлення права вимоги, укладеним 04.07.2018 між ТОВ «Газтехбуд» та [PERSON] . У додатку до Акту-заяви [PERSON] про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог від 050.7.2018 наведено розрахунки (т. 1 а.с. 104), зокрема відсотки за користування позикою (нараховані на рівні облікової ставки НБУ відповідно до ст. 1048 ЦК України); інфляційних втрат та 3% річних (нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України); пені (нарахована відповідно до п. 4 договору позики від 26.01.2017 укладеного між позикодавцем [PERSON] і позичальником [PERSON] ). Судом установлено, що ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21.03.2023 прийнято до свого провадження справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу (справа № 644/7889/20) (т. 1 а.с. 114). Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 16.08.2024 відкрито провадження у справі № 626/2857/24 за позовом ТОВ «Газтехбуд» до [PERSON] про визнання правочину недійсним (т. 1 а.с. 133-134). Заочним рішення Красноградського районного суду Харківської області від 08.01.2025 визнано недійсним Акт-заяву [PERSON] від 05.07.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 1 466 363,14 грн за договором поруки від 24.03.2017 та за договором про відступлення права вимоги від 04.07.2018 (т. 2 а.с. 49-55). Додатки в електронному вигляді 24 березня 2017 року між [PERSON] (надалі за текстом Позикодавець) та [PERSON] (надалі за текстом Позичальник) укладено Договір позики, відповідно до якого Позикодавець передав у позику Позичальнику 41 500 (сорок одна тисяча п`ятсот) доларів США, а Позичальник зобов`язується використати позику на свій розсуд і повернути позичені кошти і порядку та у строк, визначені цим Договором, зокрема, у строк до 31.12.2019. 11 жовтня 2017 року між [PERSON] (надалі за текстом Позикодавець) та [PERSON] (надалі за текстом Позичальник) укладено Договір позики, відповідно до якого Позикодавець передав у позику Позичальнику 37 000 (тридцять сім тисяч) доларів США, а Позичальник зобов`язується використати позику на свій розсуд і повернути позичені кошти і порядку та у строк, визначені цим Договором. 24 березня 2017 року між [PERSON] (надалі за текстом Кредитор) та ТОВ «Газтехбуд» (надалі за текстом Поручитель) укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником всіх його зобов`язань, що випливають з Договору позики. (Договір позики укладений 13.02.2017 між [PERSON] та [PERSON] , на суму 10 000,00 доларів США). 24 березня 2017 року між [PERSON] (надалі за текстом Кредитор) та ТОВ «Газтехбуд» (надалі за текстом Поручитель) укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником всіх його зобов`язань, що випливають з Договору позики. (Договір позики укладений 23.03.2017 між [PERSON] та [PERSON] , на суму 5 000,00 доларів США). 24 березня 2017 року між [PERSON] (надалі за текстом Кредитор) та ТОВ «Газтехбуд» (надалі за текстом Поручитель) укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником всіх його зобов`язань, що випливають з Договору позики. (Договір позики укладений 24.03.2017 між [PERSON] та [PERSON] , на суму 70 000,00 грн). 24 березня 2017 року між [PERSON] (надалі за текстом Кредитор) та ТОВ «Газтехбуд» (надалі за текстом Поручитель) укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником всіх його зобов`язань, що випливають з Договору позики. (Договір позики укладений 24.03.2017 між [PERSON] та [PERSON] , на суму 14 000,00 Євро). 24 березня 2017 року між [PERSON] (надалі за текстом Кредитор) та ТОВ «Газтехбуд» (надалі за текстом Поручитель) укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником всіх його зобов`язань, що випливають з Договору позики. (Договір позики укладений 24.03.2017 між [PERSON] та [PERSON] , на суму 41 500,00 доларів США). 24 жовтня 2017 року між [PERSON] (надалі за текстом Кредитор) та ТОВ «Газтехбуд» (надалі за текстом Поручитель) укладено договір поруки, відповідно до умов якого Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання Боржником всіх його зобов`язань, що випливають з Договору позики. (Договір позики укладений 11.10.2017 між [PERSON] та [PERSON] , на суму 37 000,00 доларів США). Згідно з розписками [PERSON] останній неодноразово брав грошові кошти в борг у [PERSON] , зокрема: 13.02.2017 - 10 000 (десять тисяч) доларів; 23.03.2017 5 000 (п`ять тисяч) доларів; 04.03.2017 70 000 (сімдесят тисяч) грн; 41 500 (сорок одна тисяча п`ятсот) доларів та 14 000 (чотирнадцять тисяч) Євро; 11.10.2017 37 000 (тридцять сім тисяч) доларів. 5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 512 ЦК України). Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За ч.1 ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Воно відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Так, згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.3 ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.692 України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами. Суд зазначає, що частиною 1 ст. 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 524, 533-535 та 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зауважувала, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на не договірні (зокрема деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст. 599 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1, 2 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.12, ч.1 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України). 6.Висновки суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі. Суд бере до уваги, що 04 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» (надалі за текстом Первісний Кредитор) та [PERSON] (надалі за текстом Новий Кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги (надалі за текстом - Договір), відповідно до умов якого Первісний Кредитор в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України відступає (передає), а Новий Кредитор приймає (набуває) право вимоги, що належить Первісному Кредитору, і стає кредитором (т. 1 а.с. 5а-5г), за: Кредитним договором № MKLVU1.69162.004 від 21.12.2012, укладеного між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» і Боржником - ТОВ виробничо-технічним підприємством «Теплоенергопром»; Договором іпотеки № ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012, укладеного між ТОВ виробничо технічним підприємством «Теплоенергопром» та ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», посвідченим приватним нотаріусом Слоневською Д.В. Харківського МНО, реєстр. №4369; Договором поруки від 21.12.2012 № PX029031.68835.001, укладеному між боржником ТОВ виробничо технічним підприємством «Теплоенергопром», ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та поручителем [PERSON] ; Договором поруки від 21.12.2012 № PX029031.68947.001, укладеному між боржником ТОВ виробничо технічним підприємством «Теплоенергопром», ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та поручителем [PERSON] . Судом враховано, що відповідач не заперечує факту укладення вищевказаного Договору про відступлення права вимоги від 04 липня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» та [PERSON] , не заперечує та спростовує його умов, а також підтверджує отримання вимоги про сплату 1 466 363, 14 грн направленої позивачем (а.с. 97), що в силу положень ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, оскільки зазначені обставини визнаються учасниками справи, в заявах по суті справи, поясненнях представників учасників справи, а у суду не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.03.2021 у справі № 906/1174/18 зроблено висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, в якому виникло таке зобов`язання. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, в якому виникло таке зобов`язання. Наведені правила є універсальними. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права та може відбуватись, зокрема, на підставі договору купівлі-продажу, дарування, міни. Суд бере до уваги, що на виконання умов договору відповідно додатку 2 до Договору ТОВ «Газтехбуд» передало, а [PERSON] прийняв оригінали кредитного договору №MKLVU1.69162.004 від 21 грудня 2012 року, договору іпотеки №ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012 року, договору поруки від 21.12.2012 року №PX029031.68835.001, правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, технічний паспорт на предмет іпотеки, та інші документи кредитної справи, а також на виконання п. 1.1.2. Договору від 04.07.2018 ТОВ «Газтехбуд» та [PERSON] укладено Договір про відступлення прав за іпотечним договором №ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012, укладеним між позичальником Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-технічним підприємством «Теплоенергопром» та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку», посвідченим приватним нотаріусом Слоневською Д.В. Харківського МНО, реєстр. №4369, що посвідчений 02.08.2018 приватним нотаріусом Шаульською Н.І. Харківського міського нотаріального округу, реєстр. №1018 (т. 1 а.с. 6-6г), що не заперечується відповідачем, та підтверджується наданими суду письмовими доказами, зокрема: реєстром договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами від 04.07.2018, до договору про відступлення права вимоги від 04.07.2018, та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 356068557 від 27.11.2023 (т. 1 а.с. 6-6в), що свідчить про виконання Фактором Товариством з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» своїх обов`язків за вищевказаним Договором про відступлення прав вимоги від 04.07.2018, що не спростовано відповідачем. Окрім цього, суд бере до уваги, що відповідач, отримавши права за іпотечним договором №ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012, в межах виконаних обов`язків позивачем за Договором про відступлення прав вимоги від 04.07.2018, 01.04.2019 відступив права вимоги за договором іпотеки № ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012 на користь [PERSON] , який, в свою чергу, того ж дня звернув стягнення на предмет іпотеки, шляхом прийняття у власність нежитлової будівлі, літ. «Б-3», загальною площею 2279,5 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 6г). Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов переконання, що з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Газтехбуд» виконано всі зобов?язання за Договором про відступлення прав вимоги від 04.07.2018. Суд відхиляє доводи представника відповідача, що на момент пред`явлення ТОВ «Газтехбуд» вимоги до [PERSON] про сплату 1 466 363,14 грн, останній, отримавши вимогу ТОВ «Газтехбуд» від 05.07.2017, склав Акт-заяву про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог, відповідно до якого зарахував грошові зобов`язання ТОВ «Газтехбуд» перед собою, [PERSON] , у сумі 1 466 363,14 грн за договором поруки від 24.03.2017, та в рахунок своїх грошових зобов`язань перед ТОВ «Газтехбуд» в сумі 1 466 363,14 грн за договором про відступлення права вимоги від 04.07.2018, унаслідок складання зазначеного Акту-заяви з 05.07.2018 зарахуванням зустрічних однорідних вимог припинилися, у зв`язку з чим, позовні вимоги є безпідставними та підлягають залишенню без задоволення. Так, суд бере до уваги, що заочним рішення Красноградського районного суду Харківської області від 08.01.2025 визнано недійсним Акт-заяву [PERSON] від 05.07.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог у сумі 1 466 363,14 грн за договором поруки від 24.03.2017 та за договором про відступлення права вимоги від 04.07.2018, яке не оскаржене у визначеному законом порядку та набуло законної сили 20.03.2025 (т. 2 а.с. 49-55), що відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення, оскільки обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, враховуючи зазначене, в порушення вимог Договору про відступлення права вимоги від 04.07.2018 відповідачем не виконано свій обов`язок визначений п.3.1., 3.2. Договору, згідно з яким [PERSON] зобов`язується здійснити розрахунок з ТОВ «Газтехбуд» та сплатити загальну вартість відступлених прав, що становить 1 466 363, 14 грн, що за загальним правилом свідчить про права позивача вимагати стягнення з відповідача в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання. У зв`язку із тривалим невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договору про відступлення права вимоги від 04.07.2018, позивач звернувся до суду із цією позовною заявою, в якій нарахував за період з 03.08.2018 по 01.04.2024 інфляційні втрати в сумі 1 034 666,54 грн та 3 % річних у сумі 249 242,00 грн. Отже, у ТОВ «Газтехбуд» згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до [PERSON] щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Суд бере до уваги, що відповідно до розрахунку позовних вимог позивач просить стягнути з відповідач 1 466 363, 14 грн, як розрахунок за договором про відступлення права вимоги від 04.07.2018, 249 242, 00 грн як 3% річних за період з 03.08.2018 року по 01.04.2024, 1 034 666, 54 грн як інфляційне збільшення боргу, а всього 2 750 271, 68 грн. Як зазначає позивач у позові та вбачається з наданого розрахунку, нарахування 3% річних та інфляційних втрат у цій справі позивачем здійснено за період з 03.08.2018, зокрема, коли позивачем виконано в повному обсязі п.1.1.2. та 1.1.3. Договору відступлення права вимоги від 04.07.2018 (т.1 а.с. 5а/на звороті), з укладенням Договору про відступлення прав за іпотечним договором №ZXR039523.69162.005 від 21.12.2012, який був посвідчений 02.08.2018 приватним нотаріусом Шаульською Н.І. Харківського міського нотаріального округу, реєстр. №1018, та внесенням того ж дня відповідних змін до державних реєстрів, тож обов?язок з оплати відступлених прав виник у [PERSON] 03.08.2018, по 01.04.2024 (до дати подання позову до суду) на суму заборгованості в розмірі 1 466 363, 14 грн. Суд бере до уваги, що відповідач не висловив своїх заперечень щодо періоду стягнення заборгованості за основним боргом, відносно розрахунку 3% річних та інфляційних втрат у цій справі, не спростував суми нарахувань та їх періоди, та не надав власного контррозрахунку, що свідчить про те, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Враховуючи викладене вище, суд зауважує, що згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Отже, дослідивши наданий розрахунок 3% річних у загальній сумі 249 242,00 грн за заявлений позивачем період прострочення та суму заборгованості 1 466 363, 14 грн, суд установив, що такі нарахування відповідають вимогам чинного законодавства, умовам договору та фактичним відносинам, що склались між сторонами, арифметично обчислення здійснені вірно. Дослідивши наданий розрахунок інфляційних втрат у сумі 1 034 666,54 грн на суму заборгованості 1 466 363, 14 грн з урахуванням індексів інфляції за період серпень 2018 року - березень 2024 року, суд дійшов переконання, що такі нарахування відповідають вимогам чинного законодавства, умовам договору та фактичним відносинам, що склались між сторонами, арифметично обчислення здійснені вірно. З урахуванням наведеного, суд бере до уваги, що якщо право вимоги відступається за плату, то сторони договору купівлі-продажу відповідно до ч. 3 ст. 656, 627 ЦК України можуть на власний розсуд визначити ціну продажу цього права. Чинне законодавство не містить заборони на встановлення ціни права грошової вимоги, що відступається за договору купівлі-продажу, у розмірі меншому, ніж номінальний розмір таких вимог. Крім того, визначення сторонами договору купівлі-продажу права вимоги ціни її продажу ніяким чином не впливає на розмір відступленого права та на суму зобов`язань боржника, ціна відступлення права вимоги ніяким чином не впливає на здійснення нарахувань на суму грошового зобов`язання боржника за ст. 625 ЦК України або можливість здійснення таких нарахувань в меншому розмірі. Отже, враховуючи викладене, а також, що відповідачем не надано доказів на спростування вище наведеної інформації та обставин, не надано доказів на підтвердження факту повного виконання умов договору оплати відступлених прав, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Газтехбуд» щодо стягнення основного боргу у сумі 1 466 363, 14 грн за невиконаним зобов`язанням відповідача, так і в частині стягнення 3% річних у загальній сумі 249 242,00 грн та інфляційних втрат у сумі 1 034 666,54 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. право ТОВ «Газтехбуд» невиконанням у повному обсязі зобов`язання з боку відповідача порушено і підлягає судовому захисту, а позов підлягає задоволенню. Ухвалюючи судове рішення, суд керується ст. 265 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у справі, суд дійшов переконання про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття судового рішення, інші твердження та докази судом відхилені як такі що не стосуються предмету доказування в межах цієї справи, обгрунтування на які викладені в окремих судових рішеннях, зокрема: ухвалі Індустріального районного суду м. Харкова від 02.07.2025, якою відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви із збільшеними позовними вимогами (т. 2 а.с. 130-135) та ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 25.12.2025, якою залишено без розгляду клопотання представника [PERSON] про повернення до підготовчого провадження та вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви [PERSON] до ТОВ «Газтехбуд» у справі № 644/2739/24 від 30.05.2024 (т. 2 а.с. 216-218) Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. 7. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За приписами ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. За таких обставин, на дату ухвалення рішення у справі розподіл витрат на правничу допомогу не здійснюється. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 33 000,26 грн (т. 1 а.с. 16). Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Газтезбуд» судові витрати по сплаті судового збору у сумі 33 000,26 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved