Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. Представник ТОВ «Санфорд Капітал» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27/06/2019 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та [PERSON] уклали договір кредиту та страхування №Z06.00201.005420673. Даний договір був підписаний позичальником власноручно. Відповідно до п.1.7. кредитного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 34835,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 3 022,21 грн, а позивальник зобов`язується повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця, згідно з графіком. У пунктах 1.4. та 1.6. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 36 місяців і датою повернення кредиту є 27/06/2022 року. Згідно п.1.3. кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення кредитного договору становила 21.99% % річних і в подальшому не змінювалась. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти в сумі 34835,00 гривень. Згідно виписки по рахунку позичальника за весь строк з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення з цим позовом позичальник сплатив банку лише 2215,00 гривень. Останній платіж проведено 12/08/2019 року. Строк на який було надано кредит за договором сплив 27/06/2022 року. Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії. У зв`язку із зазначеним, станом на 27/06/2022 сформувалася наступна заборгованість позичальника перед банком за договором: заборгованість за основним боргом в сумі 34 801,65 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 25 786,99 гривень, що разом становить 60 588,64 гривень. Станом на 16.11.2023 року розмір заборгованості за основним боргом і відсотками не змінився. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23. Таким чином Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z06.00201.005420673 від 27/06/2019 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» 29.12.2023 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23. Відповідно до додатку №2 «Друкований реєстр боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z06.00201.005420673 від 27/06/2019 року. Згідно до Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z06.00201.005420673 від 27/06/2019 року, сформованої АТ «Ідея Банк» станом на 16.11.2023 року заборгованість Боржника/Позичальника становить:- заборгованість за основним боргом в сумі 34 801,65 гривень;- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 25 786,99 гривень, що разом становить 60 588,64 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 30.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Подав заяву про чергове відкладення розгляду справи, відзиву на позовну заяву не подав. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 27.06.2019 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та [PERSON] уклали договір кредиту та страхування №Z06.00201.005420673. Відповідно до п.1.7. кредитного договору банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 34835,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 3 022,21 грн, а позивальник зобов`язується повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця, згідно з графіком. У пунктах 1.4. та 1.6. кредитного договору сторони погодили, що строк кредитування становить 36 місяців і датою повернення кредиту є 27/06/2022 року. Згідно п.1.3. кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку річну процентну ставку 21.99% % річних. Банк свої зобов`язання по договору виконав, надав відповідачу кошти в розмірі 34835,00 грн, що підтверджується ордерами-розпорядженнями від 27.06.2019. Станом на 27.06.2022 заборгованість відповідача перед банком за договором становила: заборгованість за основним боргом в сумі 34 801,65 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 25 786,99 гривень, що разом становить 60 588,64 гривень. 16.11.2023 року між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23. Таким чином Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» набув право вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z06.00201.005420673 від 27/06/2019 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» 29.12.2023 року уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23. До ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z06.00201.005420673 від 27/06/2019 року. Згідно до довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №Z06.00201.005420673 від 27/06/2019 року, сформованої АТ «Ідея Банк» станом на 16.11.2023 року заборгованість Боржника/Позичальника становить: заборгованість за основним боргом в сумі 34 801,65 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 25 786,99 гривень, що разом становить 60 588,64 гривень. IV. Норми права, які застосував суд. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У п. 76 Постанови Великої Палати Верховного Суду №338/180/17 від 05 червня 2018 року зазначено, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Разом з тим, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу (Постанова Верховного Суду від 23.12.2020 по справі №127/23910/14-ц). Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд робить висновок, що 27.06.2019 виникли договірні відносини між первісним кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем у зв`язку з укладенням Кредитного договору № Z06.00201.005420673. [PERSON] , будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. [PERSON] отримав кредитні кошти і у нього виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ «Санфорд Капітал» є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності заперечень щодо такого розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Тому, позов суд задовольняє. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Так за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що понесені ТОВ «Санфорд Капітал» витрати на правничу допомогу в розмірі 7200 грн, підтверджуються матеріалами справи: Договором №1/04 про надання правничої допомоги від 01.04.2024; Додатком №2 до Договору про надання правничої допомоги «Вартість послуг»; Актом приймання-передачі послуг від 05.05.2025. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved