Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 102043236 від 11.06.2021 у розмірі 51 260,00 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 11.06.2021 р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в особистому кабінеті на сайті ТОВ «МІЛОАН» [PERSON]. було подано заявку на отримання кредиту №102043236. Законодавством України передбачено оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «Мілоан» було направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 102043236від 14.06.2021 р., який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Таким чином, відповідач уклала Договір про споживчий кредит № 102043236від 14.06.2021 р. з ТОВ «МІЛОАН» та на підставі платіжного доручення їй були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 11 000,00 грн. Проте, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 30.09.2021 р №09Т ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право вимоги за Кредитним Договором № 102043236від 14.06.2021 р, а, відповідно, ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача в сумі 51 260,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 11 000,00 грн, заборгованість за відсотками 38 610,00 грн, заборгованість за комісійними винагородами 1 650,00грн. Просить задовольнити позовні вимоги і стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та понесені позивачем судові витрати. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 21.10.2025 року справу передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. 18.11.2025 року справа надійшла до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддя була розподілена судді Подоляк Я.М. Ухвалою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Подоляк Я.М. від 21.11.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті вимог. 19.12.2025 року представником відповідача подано заяву про часткове визнання позову. Відповідно до вказаної заяви відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 000,00грн та відсотків в розмірі 3 300,00 грн. Так, сторонами кредитного договору було погоджено наступні умови: п.1.2 - сума (загальний розмір) кредиту становить 11 000,00 грн, п. 1.3 - кредит надається строком на 30 днів з 14.06.2021 (строк кредитування), п.1.4 термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 14.07.2021; п.1.5 - загальні витрати включаючи комісії та проценти складають 7260 грн без врахування тіла кредиту; п. 1.5.1 - комісія за надання кредиту: 1650,00 грн одноразово; п. 1.5.2 - проценти за користування кредитом: 5 610,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до паспорта споживчого кредиту строк кредитування - 30 днів. Відповідно до Додатку №1 "Графік платежів" загальна вартість кредиту складає 18 260 грн. (тіло кредиту 11000 + проценти за користування 5610 + комісія за надання кредиту 1650) Таким чином, сторони погодили чіткі умови щодо розміру кредиту - 11 000 грн та відсотків за користування - 5610 грн (що складає 1,7 % в день), а також строк кредитування - 30 днів. Отже, кредитор мав право нараховувати відсотки за користування тільки протягом строку кредитування, тобто протягом 30 днів. Позивач не надав доказів, що умови договору були змінені або був укладений додатковий договір із новим строком кредитування. Отже по завершенню 30 днів з дня надання кредиту - кредитор мав право звернутися до суду у зв`язку з невиконанням зобов`язання та нараховувати відсотки по ст. 625 ЦК України у зв`язку з невиконанням зобов`язання. При цьому Верховний Суд України неодноразово наголошував про те, що відсотки за користування кредитом нараховується тільки в межах строку кредитування, а після завершення цього строку - тільки згідно ст. 625 ЦК України. Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» - максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Як вбачається з умов договору кредитор встановив розмір денної процентної ставки - 1,7%, що порушує права споживача. Отже, з урахуванням обмежень встановлених законодавством розмір відсотків за спірним кредитом за 30 днів складає: 11 000 грн х 1% х 30 днів = 3300 грн (які визнає Відповідач). Крім того, кредитор включив в умови договору комісію в якості плати «за надання кредиту» в розмірі 1650 грн (пункт 1.5.1. Договору). Однак, плата за надання кредиту нарахована у вигляді відсотків за користування. Таким чином із вимог позовної заяви вбачається, що Позивач намагається стягнути подвійну плату за надання однієї послуги. Нарахування та намагання стягнути комісію не відповідає чинному законодавству України. Відповідач не визнає вимоги щодо стягнення комісії. Враховуючи викладене, відповідач визнає позов частково, а саме в частині стягнення з неї тіла кредиту в розмірі 11 000 грн та відсотків за користування кредитом в межах строку кредитування - 3300 грн, а всього - 14 300 грн, що складає 27,9% від суми позовних вимог, та, відповідно, судові витрати відповідач визнає пропорційно задоволеним вимогам, тобто в сумі 675,85грн. 22.12.2025 року представником позивача подані додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначає, що відповідно до прохальної частини заяви про визнання позову, Відповідач не заперечує проти підписання нею та укладанням договору про споживчий кредит №102043236 від 14.06.2021р, таким чином останньою не оспорюється (визнається) та не потребує додаткового доказування з боку позивача: факт укладення (підписання) договору про споживчий кредит № 102043236 від 14.06.2021р з Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН»; факт отримання фінансових послуг від Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» у вигляді надання кредитних коштів за договором про споживчий кредит №102043236 від 14.06.2021 у розмірі 11 000,00 грн та невиконання відповідачем зобов`язання щодо повернення кредиту. Отже, 14.06.2021 року за власним волевиявленням, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, [PERSON] в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «МІЛОАН за адресою: https://miloan.ua/ подано заявку на отримання кредиту №102043236. Заявка на отримання кредиту знаходиться у власному кабінеті відповідача на вказаному веб-сайті Товариства. Таким чином, відповідачу було направлено електронним повідомленням (SMS) на номер телефону [NUMBER] , який особисто вказаний відповідачем у договорі про споживчий кредит № 102043236 від 14.06.2021. Повідомлення містило одноразовий ідентифікатор J23754, при введенні якого відповідач підтвердила прийняття умов договору. Даний договір також знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства за адресою: https://miloan.ua/. Хронологія вчинення дій щодо укладення договору у формі електронного правочину, інформація з інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МІЛОАН» про надсилання SMS на номер відповідача та інформацією з електронного файлу (LogFile застосування коду) щодо підтвердження підписання позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором електронного повідомлення про прийняття пропозиції укласти кредитний договір у формі електронного правочину містяться у ч.6. Договору «Порядок укладення договору». Щодо доводів представника відповідача, що розрахунок заборгованості є завищеним, а саме сума включає надмірні відсотки, то представник позивача посилається на те, що вони нараховані відповідно до умов договору, на які погодилась позичальник. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17 зазначила, що нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Крім того, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31.10.2018 року (справа № 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі. Водночас, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням за день операцій і призначаються для видачі та відсилання клієнту. Згідно з пунктом 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Звертають увагу суду, що на підтвердження законності нарахування розміру заборгованості, позивачем до позовної заяви було долучено відомість про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 102043236 від 14.06.2021 року, яка сформована, підписана та надана первісним кредитором (додаток № 5 до позовної заяви «Деталізований розрахунок за кредитним договором ) Згідно п. 2.8. Договору для визначення будь-яких обставин виконання грошових зобов`язань або будь-якої їх частини, вирішальне значення мають дані бухгалтерського обліку Товариства. Згідно Договору відступлення сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») є обґрунтованою та документально підтвердженою, становить 51260грн., із яких: заборгованість за тілом кредиту становить 11000 грн.; заборгованість за відсотками становить 38610грн.; заборгованість за комісійними винагородами становить 1650 грн.; заборгованість за пенею становить 0 грн. Згідно з пунктом 2.3.1.2. Договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Зазначеним пунктом також передбачено, що користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Отже, на відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами. За викладеного, позивач вважає, що у спірному випадку строк кредитування пролонговувався та максимально міг бути продовженим на 60 днів, а тому проценти за користування кредитом слід нараховувати на 30 днів (строк початкового кредитування) + 60 днів (продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах). Разом з тим, згідно відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 102043236 від 14.06.2021р вбачається, що відповідачем жодного разу не вчинялися дії по сплаті тіла кредиту або комісії. За таких обставин, враховуючи, що в договорі сторонами був обумовлений строк нарахування відсотків, а саме відсотки нараховуються до дня повного погашення заборгованості за кредитом, оскільки на даний момент заборгованість по кредиту погашена не була, позивач вважає, що первісним кредитором обґрунтовано були нараховані відсотки за період користування грошовими коштами, у тому числі після настання терміну їх повернення, тому позовні вимоги в цій частині також підлягали до задоволення. Наголошують, що учасник справи має право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо представник відповідача не згодний з розрахунком заборгованості, наданим позивачем чи ставить під сумнів правильність розрахунку заборгованості, він має право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду. Але, представник відповідача розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості, частково заперечивши позовні вимоги. Клопотання про проведення експертизи з метою визначення механізму і розміру нарахованих сум, що склали заборгованість, відповідач суду не заявив. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними кредитними договорами, ані перед первісними, ані перед новим кредитором представник відповідача також суду не надав. Крім того, за весь період перебування права вимоги за договором у позивача, відповідачем ним не здійснювалося жодних додаткових нарахувань і не застосовувалося жодних штрафних санкцій до позичальника. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за договором, яка була нарахована первісним кредитором. Отже, позивачем обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним договором, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних в справі доказів. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, до розгляду справи по суті вимог представником відповідача подано заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника.. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.06.2021 у між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 102043236. Згідно з п. 1.2 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 11 000,00 грн. Відповідно до п. 1.3 договору кредит надається строком на 30 днів з 14.06.2021. Відповідно до п. 1.4 договору термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом - 14.07.2021. Згідно з положеннями пункту 1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 7260,00 грн в грошовому виразі та 47,541 відсотки річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п.1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 18 260,00 грн. Пунктом 1.5.1 договору встановлено, що комісія за надання кредиту: 1 650,00 грн, яка нараховується за ставкою 15,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно з п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом: 5 610,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 2.1. договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Положеннями п. 2.3.1.1 договору сторони визначили пролонгацію строку кредитування на пільгових умовах: позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https:// tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Встановлено строк продовження кредитування на 3 дні зі сплатою комісії 3 % від суми поточного залишку кредиту, на 7 днів зі сплатою комісії 5,00 % від суми поточного залишку кредиту, на 15 днів зі сплатою комісії 10 % від суми поточного залишку кредиту. Пунктом 2.3.1.2 договору встановлено пролонгацію строку кредитування на стандартних (базових) умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Згідно з п. 7.1 договору строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Пунктом 4.2 договору визначено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування, має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною ставкою, передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст.625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця. Позивачем на підтвердження укладення договору про споживчий кредит № 102043236 від 14.06.2021 року надано паспорт споживчого кредиту № 102043236 та анкету-заяву на кредит № 102043236 від 14.06.2021 року. На підтвердження факту отримання грошових коштів відповідачем позивачем надано копію платіжного доручення №28738359 від 14.06.2021 про перерахування коштів в сумі 11 000,00 грн на картку № [NUMBER] , отримувач [PERSON] . Як свідчить заява, подана представником відповідача про часткове визнання позову, відповідач факт отримання кредитних коштів не заперечує. 30.09.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено договір факторингу №09Т, відповідно умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» право грошової вимоги за кредитними договорами згідно Реєстру боржників. 30.09.2021 року ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було підписано акт приймання-передачі Реєстру прав вимоги від 30.09.2021 року до Договору факторингу №09Т від 30.09.2021 року. Згідно витягу з Додатку до Договору факторингу №09Т від 30.09.2021 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором №102043236 від 14.06.2021 року в загальному розмірі 51 260 грн, з яких: - заборгованість за тілом кредиту становить 11 000,00 грн, заборгованість за відсотками становить 38610,00 грн, заборгованість за комісійними винагородами становить 1 650,00 грн, заборгованість за пенею становить 0 грн. 25.07.2025 року на адресу [PERSON] позивачем було направлено вимогу про погашення кредитної заборгованості в сумі 51 260,00 грн, в якій також повідомлено останню про відступлення права вимоги ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. У постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року у справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18) зазначено, що «положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню». Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 та від 07.10.2020 у справі № 127/337824/18 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму, договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений в письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заперечень щодо укладення кредитного договору № 102043236 від 14.06.2021 року відповідачем суду не надано. Доказів погашення відповідачем заборгованості за тілом кредиту матеріали справи не містять, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 000,00 грн. Щодо розміру заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 38 610,00грн, суд зазначає про таке. Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру відсотків за користування відповідачем сумою кредиту, на відповідність умовами Договору №102043236, зокрема, п.1.3, п.1.5.2, 1.6, 2.3.1.2 та 2.4.1, встановив, що їх розмір визначений правильно з огляду на таке. Так, за період строку кредитування (з 14.06.2021 до 14.07.2021, що відповідає 30 календарним дням) розмір відсотків, які мав сплатити позикодавцю відповідач, відповідно до п.1.5.2 договору за відсотковою ставкою 1,70 становить: 5 610,00 грн (11 000 грн х 1,70% х 30 днів). Оскільки у день закінчення строку дії Договору №102043236, тобто 14.07.2021, відповідач не повернув кредитодавцю тіло кредиту та відсотки за користування сумою кредиту, тобто позичальник продовжив користуватися кредитом, тому, відповідно до п.2.3.1.2 Договору №102043236, правочин пролонгувався на 60 днів, у зв`язку з чим первинний кредитодавець ТОВ «Мілоан» здійснив нарахування відсотків за користування кредитом за стандартною (базовою) процентною ставкою, тобто 5,0% вдень. У зв`язку з цим, розмір відсотків за період з 15.07.2021 до 12.09.2021 включно, тобто за 60 днів, складає 33 000,00 грн (11 000 грн х 5,0% х 60 днів). Щодо посилання представника відповідача на те, що відповідно до ч. 5 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» - максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, суд зазначає наступне. Частиною 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Відповідно до пункту 17 розділу 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (тобто, з 24.12.2023 до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно); починаючи з 21.08.2024 та надалі - 1%. Оскільки ТОВ «Мілоан» здійснювало нарахування позичальнику відсотків за користування кредитними коштами за відсоткової ставки 5% в день в період з 14.06.2021 року до 12.09.2021 року, тобто до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, тому підстави для застосування вказаних положень Закону відсутні. Враховуючи викладене, сума відсотків у розмірі 38 610,00 грн є обґрунтованою, та відповідає умовам Договору №102043236 укладеного 14.06.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , а тому підлягає стягненню на користь позивача. Крім того, сторони погодили розмір комісії за надання кредиту у сумі 1650,00 грн, тому вказана вимоги також підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений останнім судовий збір в розмірі 2 422, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved