Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 20.09.2012 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір та договір про надання банківських послуг № 2000897043, в якому містяться елементи різних договорів і надаються декілька різних видів послуг кредитування та видача і обслуговування міжнародних платежів пластикових карток в межах якого було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . 13.10.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі також ТОВ «ФК «ЄАПБ») було укладено договір факторингу №13/10/23, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла належні АТ «ОТП Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема і за кредитним договором № 2000897043, укладеним з [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2000897043 в сумі 70485,71грн., з яких 43009,3 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 27476,41 грн. заборгованість по відсотках. Вказану суму заборгованості та судові витрати у справі позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідачка та її представник, в судове засідання не з`явились, надали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що наданий позивачем розрахунок не підтверджений первинними бухгалтерськими документами, виписками по рахунку або доказами правомірності нарахування процентів. Також, відповідачка вказує, що вона не була належним чином повідомлена про відступлення первинного кредитора права вимоги до неї позивачу за кредитним договором № 200897043 від 20.09.2012 року. Крім того, позивачка просить застосувати строк позовної давності, враховуючи, що договір був укладений 20.09.2012 року на строк3 роки. Просять розглянути справу без їх участі. 02.02.2026 року представником відповідача надана відповідь на відзив, в якому позивач спростовує заперечення позивачки проти позову. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленомуЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК). Частинами 1 та 3статті 13 ЦПКвстановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2ст. 12 ЦПК). Відповідно до ч. 2ст. 11 ЦК Українипідставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч. 1ст. 1055 ЦК Українипередбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенізакономяк істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що 20 вересня 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений договір про надання споживчого кредиту №2000897043. Відповідно до договору ТОВ «ОТП Кредит» зобов`язалося надати та надало [PERSON] на споживчі потреби кредит у загальному розмірі 2659 грн. зі строком користування коштами протягом 6 місяців, а позичальниця зобов`язалася щомісячно частинами (згідно узгодженого графіку) повертати кредит, повернувши його в повному обсязі до 14 вересня 2013 року, а також сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних. Дата повного повернення кредиту та виконання всіх інших зобов`язань встановлених договором не пізніше 20.03.2013 року. Крім цього, за умовами вказаного договору ПАТ «ОТП Банк» зобов`язалося відкрити на користь відповідачки окремий рахунок з видачею електронного платіжного засобу (банківської картки) «MasterCard Standard» та встановленням кредитної лінії з кредитним лімітом у розмірі 1 000 грн (з правом його зміни банком), зі строком дії кредитної лінії протягом 3 років (з правом його зміни банком), а [PERSON] зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним: протягом пільгового періоду - у розмірі 0,01 % річних від суми заборгованості; при здійсненні безготівкових операцій у розмірі 2,49 % на місяць від суми заборгованості; при знятті готівки у розмірі 3,49 % на місяць від суми заборгованості; при виникненні несанкціонованого кредиту (овердрафту) у розмірі 0,15 % на день від суми заборгованості. 13.10.2023 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №13/10/23, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняла належні ПАТ «ОТП Банк» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Як вбачається з реєстру боржників №2 від 13/10/2023 року до договору факторингу № 13/10/23 позивач набув право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 2000897043 в сумі 70485,71грн., з яких 43009,3 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 27476,41 грн. заборгованість по відсотках. На підтвердження суми заборгованості в розмірі 70 485,71 грн. позивачем наданий розрахунок заборгованості за картковим рахунком № [NUMBER] , відкритим в межах кредитного договору № 2000897043 від 09.04.2013 року за період з 13.10.2023 року по 31.03.2025 року. Також позивачем наданий розрахунок заборгованості за кредитним договором № 2000897043 від 09.04.2013 року, проведений станом на 13.10.2023 року, згідно з яким заборгованість [PERSON] складає 70 485,71 грн. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] уклали між собою кредитний договір, узгодили у ньому усі істотні умови, позичальниця підписала договір власноручним підписом. Доказами придбання товару за кошти Банку є рахунок № 2059 від 20.09.2012 року специфікацією до кредитного договору, відповідно до яких [PERSON] було придбано наступний товар: телевізор плоксопанельний « MYSTERYMTV-3207W Mystery» вартістю 2659 грн. Водночас, суд звертає увагу, що позивачем не надано суду доказів зарахування коштів в межах виконання первісним кредитором умов п. 2 кредитного договору від 20.09.2012 року щодо надання кредитного ліміту, розмір якого згідно положень п. 2.4 кредитного договору становить 1000грн., та який може бути зменшений або збільшений банком кредитором без зазначення причин такої зміни. Отже суд позбавлений можливості встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником в умовах встановленого кредитного ліміту. Крім того, відповідно до ст. ст.1048,1054 ЦК Україникредитний договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками, а отже банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором. Розрахунок заборгованості, сам по собі, без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем, не може бути належним та допустимим доказом її наявності та розміру, а також укладення кредитного договору, адже будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача в межах відкритої кредитної лінії позивачем не надано, і нічим іншим не підтверджується та його правильність неможливо перевірити. Відповідно до ч. 6ст. 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженогопостановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Разом з тим, з наданої позивачем виписки з рахунку приватного клієнта № 2000897043 [PERSON] розрахований за період з 09.04.2013 року по 13.10.2023 року, вбачається, що надана виписка містить відомості по внутрішньобанківським операціям за рахунком за період з 30.10.2015 року по 05.10.2023 року; фінансові трансакції за рахунком банківської картки № [NUMBER] за період з 01.04.2016 року по 22.12.2016 року; за рахунком банківської картки № [NUMBER] за період з 22.05.2019 року по 19.01.2022 року; за рахунком банківської картки № [NUMBER] за період з 03.11.2015 року по 17.03.2016 року. Водночас, в наданій виписки відсутні відомості про зарахування відповідачки кредитних кошті в межах договору № 20.09.2012 року, розмір яких суд позбавлений можливості встановити, а також відсутні відомості про формування заборгованості відповідачки по сплаті кредитних коштів в сумі 2659 грн., які відповідачка отримала на придбання товару. Крім того, суд зауважує, що строк дії кредитного договору № 2000897043 від 20.09.2012 року визначений у 3 (три) роки (пункт 2.3 договору), водночас матеріали справи не місять відомосте щодо зміни строку дії кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не в повній мірі надано як розрахунок заборгованості так і виписку по рахунку, тобто не можливо встановити чи дійсно було отримано і в якій сумі було встановлено кредитний ліміт, оскільки надана позивачем виписка по рахунках відповідачки не охоплює дату укладання кредитного договору від 20.09.2012 року та період протягом 3 років строку дії кредитного договору № 2000897043, а також відомості про сплату відповідачкою та нарахування заборгованості за отримання кредитних коштів в сумі 2659 грн. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд звертає увагу, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач така позиція зокрема викладена у постанові ВП ВС від 07.08.2019 по справі № 2004/1979/12 (14-194цс19), аналогічні висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, та від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16. Відповідно до ч. 2ст.141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 03.03.2026 року, є дата складення повного судового рішення 31.03.2026 року.

Outcome: dismissed