Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Представник позивача Держан В.В., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини; стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача, підтверджені документально. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що з листопада 2012 року по квітень 2014 року позивачка разом з відповідачем [PERSON] перебували у близьких відносинах без реєстрації шлюбу. Від даних відносин у них народилася донька [PERSON] . Відповідач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , проте під час реєстрації народження дитини запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було здійснено зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З метою стягнення аліментів на утримання доньки виникла необхідність встановити у визначеному порядку батьківство. [PERSON] спочатку визнавав себе батьком дитини, але офіційно засвідчити своє батьківство він не бажає та не бажає сплачувати аліменти. Донька проживає разом з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, в додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини участі не приймає. Враховуючи вказані обставини, позивачка змушена звернутися до суду за захистом її прав. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 15.07.2025 року було відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08.08.2025 року. 30.07.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позовна заява не містить чіткого викладу обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги, а також належних і допустимих доказів, що підтверджують батьківство відповідача. З урахуванням того, що позивачка раніше заперечувала біологічне батьківство відповідача, встановлення факту батьківства можливе виключно на підставі висновку судово-генетичної експертизи. У зв`язку з чим відповідач просить суд, у задоволенні позовних вимог про визнання батьківства та стягнення аліментів відмовити за відсутності висновку судово-генетичної експертизи, щодо клопотання позивачки про призначення судово-генетичної експертизи відповідач заперечень не має. Ухвалою суду від 08.08.2025 року призначено судово-генетичну експертизу та провадження у справі було зупинено на час проведення експертизи. 08.09.2025 року на адресу суду повернулась без виконання ухвала про проведення судово-генетичної експертизи в зв`язку з тим, що Державна спеціалізована установа «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» не проводить дослідження з використанням ДНК-аналізу. Ухвалою суду від 06.10.2025 року було відновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 21.10.2025 року. Позивач [PERSON] подала заяву про проведення підготовчого засідання без її участі. Клопотання про призначення експертизи підтримала та просила його задовольнити. Доручити проведення експертизи експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (м. Київ, вул. Докучаєвська, 4). Відповідач [PERSON] також подав заяву про проведення підготовчого засідання без його участі. Не заперечує проти призначення генетичної експертизи. Представник Звенигородського ВДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в підготовче судове засідання не з`явився. Звернулись до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника. 22.12.2025 року до суду з Державної спеціалізованої установи «Київське міське бюро судово-медичної експертизи» відділення судово-медичної ідентифікації надійшов висновок судово-медичного експерта-імунолога №103-161-2025 від 11.11.2025 року. Ухвалою суду від 29.12.2025 року було відновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 19.02.2026 року. Ухвалою суду від 19.02.2026 року було закрите підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті на 24.03.2026 року. Представник позивача Держан В.В. та позивач [PERSON] в судове засідання не з`явились. Позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи без її участі. Позов підтримує та просить задовольнити. Судові витрати стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнав повністю. Судові витрати просить стягнути в розмірі 50 відсотків суми, яку сплатила позивач. Від представника третьої особи Звенигородського районного відділу ДРАЦС Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника. Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З`ясувавши обставини справи та перевіривши наявність законних підстав для ухвалення рішення, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження вбачається, що при реєстрації про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.9-10). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 25 липня 2018 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано 29 грудня 2011 року, актовий запис № 91. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.13). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища, вбачається, що 08 вересня 2017 року Ватутінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області зареєстровано актовий запис про шлюб № 64 між [PERSON] та [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 25.05.2018 року, яке набрало законної сили від 25.06.2018 року шлюб було розірвано (а.с.11-12). З повторно виданого свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] ») та [PERSON] 14.07.2018 року зареєстрували шлюб у Ватутінському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Відомості про шлюб внесені до актового запису № 42. Свідоцтво серії [NUMBER] видано 20.07.2018 року (а.с.16). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.12.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ватутінського міського управління юстиції у Черкаської області, [PERSON] народилась [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 31.12.2013 року зроблено відповідний актовий запис за № 123. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Також судом досліджено висновок експерта № 103-161-2025, з якого встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] щодо [PERSON] становить не менш ніж 99,99 %, що доводить його батьківство (а.с.89-92). Що стосується вимоги позивача про визнання батьківства, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 цієї постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved