Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до [PERSON] (далі «Відповідач») про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 15 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 75561843. Цим договором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу кредит на суму 1 000 гривень на визначений строк та узгоджено процентну ставку. В цей же день відповідачу були надані кредитні кошти. В цей же день сторонами підписано додаткову угоду, якою суму позики збільшено до 3 000 гривень. 26 жовтня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» був укладений договір факторингу № 2610, яким право вимоги до [PERSON] за договором № 75561843 від 15.05.2021 передане новому кредитору ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ». 03 квітня 2023 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та позивачем укладений договір факторингу № 030423-ФК, за яким позивачу було передано право вимоги за рядом кредитних договорів, в тому числі й право вимоги до відповідача за договором № 75561843 від 15.05.2021. Станом на момент укладення договору факторингу з позивачем відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 9 766,00 гривень, з яких: 3 000,00 гривень заборгованість за кредитом; 6 766,00 гривень заборгованість з процентів за користування кредитом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи судовою повісткою, направленою за зареєстрованою адресою його проживання. Ухвалою від 25.03.2026 суд постановив проводити заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до умов договору позики (на умовах повернення в кінці строку позики) № 75561843 від 15 травня 2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] кредит в розмірі 1 000 гривень строком на 24 дні до 08.06.2021. Вказаний договір підписано в електронній формі за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «HSOG0Dt7ft». В цей же день між сторонами підписано додаткову угоду, якою сума отриманої [PERSON] позики збільшена на 2 000 гривень до 3 000 гривень. В матеріалах справи також містяться копії договорів факторингу, якими право вимоги до [PERSON] за договором позики передане позивачу. Вказане підтверджується й відповідними витягами з реєстрів боржників. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 3 000 гривень за цим договором. Окрім суми основного боргу позивачем за договором від 15.05.2021 заявлені вимоги про стягнення процентів за користування позикою в розмірі 6 766 гривень 00 копійок. Вказана сума нарахована за період до 05.09.2021. Згідно до п. 2.3. Договору від 15.05.2021 сторони погодились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься за визначеною процентною ставкою у 1,99 % від суми позики на день. Строк кредитування встановлений цим пунктом 2.2. та складає 24 дні (до 08.06.21). Також судом досліджено додаткову угоду від 15.05.2021, якою суму позики збільшено до 3 000 гривень. Процентна ставка та строк кредитування не змінювався. При перевірці обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку процентів за договором від 15.05.2021, судом встановлено наступне. Розмір процентів за договором вираховується виходячи з визначеної договором процентної ставки (1,99 % на день), строку кредитування (24 дні) та суми позики (3 000 гривень): 3 000 грн. * 1,99 %/день * 24 дні = 1 432,80 грн. Така ж сума процентів за договором визначена і в додатковій угоді (у складі загальної вартості позики: 4 432,80 грн. = 3 000 грн. позики та 1 432,80 грн. процентів). Ця сума процентів обґрунтована умовами договору № 75561843 від 15 травня 2021 року та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за цим договором. Стосовно стягнення процентів в зазначеному розмірі за період після 08 червня 2021 року, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору строк кредитування встановлений до 08 червня 2021 року включно. Зі спливом цього строку, тобто з 09 червня 2021 року, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю заборгованість за договором, оскільки це прямо визначено в самому договорі. Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі. Таким чином, нарахування процентів за договором № 75561843 від 15 травня 2021 року за період після 08 червня 2021 року є необґрунтованим, оскільки здійснене поза межами строку кредитування. Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню в межах строку кредитування, що становить 1 432,80 гривень. При цьому суд вважає за необхідне звернути увагу на доводи позивача щодо автоматичної пролонгації договору, які наведені у позовній заяві. З цими доводами суд не може погодитись з огляду на те, що така автоматична пролонгація передбачена не самим договором, а Правилами надання грошових коштів у позику, на які в договорі міститься посилання. Самі Правила, при цьому, відповідачем не підписані. Таким чином суд, з урахуванням правової позиції ВП ВС у справі № 342/180/17 (касаційне провадження № 14-131цс19) від 03.07.2019, вважає відповідні доводи позивача хибними. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4 432 грн. 80 коп. Судові витрати (судовий збір та витрати на правничу допомогу) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог на підставі ч. 1 ст. 141 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial