Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що у жовтні 2025 року йому стало відомо про наявність заповіту від 17 червня 2013 року, реєстровий номер 1219, відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , заповів йому земельну ділянку площею 4,2827 га, яка належала йому на праві приватної власності. [PERSON] помер [INFO] . До натаріуса у визначений законом термін не звертався, так як не знав про наявність заповіту. Враховуючи викладене, позивач просить визначити додатковий строк для прийняття спадщини. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 22.12.2025р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 29.01.2026р. надійшла заява від відповідача про розгляд справи без його участі. У задоволенні заявлених вимог відповідач не заперечує. 10.02.2026р. закрито підготовче провадження. Враховуючи, що представник позивача надала заяву про подальший розгляд справи за її відсутності, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження. За приписами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. [PERSON] помер [INFO] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 4953889 від 17.06.2013р. вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 4,2827 га, розташована на території Жашківської міської ради. Відповідно до заповіту від 17.16.2013р., зареєстрованого приватним нотаріусом Жашківського районного нотаріального округу Черкаської області в реєстрі №1219 [PERSON] , [INFO] , заповів належну йому на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,2827 га, яка розташована на території Жашківської міської ради, з цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, [PERSON] , [INFO] . Спадкова справа була відкрита на підставі заяви [PERSON] від 13.03.2021 року про прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] у заяві від 29.01.2026р.зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюєтьсяза заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникаєу день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщинине проживав постійно із спадкодавцем, у строк шість місяців, який починаєтьсяз часу відкриття спадщини, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, згідно з цією статтею поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та врахувавши позицію сторін, виходячи із встановлених обставин, суд дійшов висновку про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для подання позивачем заяви про прийняття спадщини у межах передбаченого законодавством шестимісячного строку, зокрема те, що він не проживав спільно зі спадкодавцем, не мав спільного побуту, не знав про заповіт на своє ім`я і дізнався про нього лише у жовтні 2025 року, вже після спливу передбаченого законом строку для прийняття спадщини, спадкова справа не заводилась, тому нотаріус про заповіт позивача не повідомив, що свідчить про поважність причини пропуску такого строку. Такі висновки суду узгоджуються з позицією, неодноразово викладеною у постановах Верховного Суду та Верховного Суду України, практика у справах цієї категорії є сталою та незмінною. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини і вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки відповідачем не вчинялося жодних дій, які порушували б права позивача, причиною звернення позивача до суду є пропущення ним строку прийняття спадщини з незалежних від відповідача обставин, суд вважає за можливе не покладати судовий збір на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved