Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. 13.02.2026 р. представник ТОВ "ДеалФінанс Груп" звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6549141 від 19.08.2025 р., у розмірі 19 757,50 грн., сплаченого судового збору у розмірі 2 662,20 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грн. Позов обґрунтовувався тим, що 19.08.2025 р. між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір №6549141 шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». За даним договором відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн строком на 357 днів, зі сплатою (фіксованої) процентної ставки 0,998 % та інших платежів передбачених договором. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, утворилася заборгованість у розмірі 19 757,50 грн. яку позивач і просить стягнути з відповідачки разом з понесеними судовими витратами. Відповідач відзиву на позов не подала. ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи. У судове засідання представник позивача не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У матеріалах справи знаходиться клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «ДеалФінанс Груп». Відповідач повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення матеріалів позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця її проживання, який повернутий до суду із зазначенням причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 12.03.2026 р., для розгляду справи №742/908/26 визначено головуючого суддю Павлова В.Г. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 13.03.2026 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи неявку у судове засідання відповідача, який вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, ненадходження від нього відзиву на позовну заяву, суд на підставі ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. IV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 19.08.2025 р. [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали договір надання коштів у кредит №6549141, шляхом підписання відповідачем договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 551738, за умовами якого кредитодавець наддав клієнту грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн, шляхом їх перерахування на електронний платіжний засіб [NUMBER] , строком на 357 днів з фіксованою процентною ставкою 0,998 % в день, комісії 17,25% від суми наданого кредиту, а клієнт зобов`язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Також за допомогою одноразового ідентифікатора [PERSON] підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит /а.с.10-14 зв./ Згідно довідки про ідентифікацію вбачається, що при укладенні договору №6549141 [PERSON] 19.08.2025 о 15:54:08 пройшла ідентифікацію, їй було надіслано на електронну пошту одноразовий ідентифікатор - 551738 /а.с.14/. 19.08.2025 р. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало на платіжний інструмент [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) [NUMBER] грошові кошти у розмірі 5000 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції /а.с.8/. 16.09.2025 р. між ТОВ «ДеалФінанс Груп» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений договір про відступлення прав вимоги №16/09/25, за яким до останніх перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 6549141 від 19.08.2025 р./а.с.16 зв.-20 зв./. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6549141 від 19.08.2025 р., вбачається, що станом на 21.01.2026 р. заборгованість [PERSON] , не погашена, її залишок становить - 19 757,50 грн., з них : тіло кредиту 5 000,00 грн; проценти3 895,00 грн; пеня 10 000,00 грн та комісія 862,50 грн. ІV. Оцінка Суду. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.ст.626,629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Судом установлено, що 19.08.2025 р. відповідачем із застосуванням електронного підпису одноразового ідентифікатора 551738 було укладено в електронній формі договір надання коштів у кредит №6549141 на суму кредиту 5 000,00 грн зі строком повернення 10.08.2026 р. /строк кредитування 357 днів/, денна процентна ставка 0,998 %, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Дані кредитні кошти були перераховані на платіжну карту [PERSON] 19.08.2025 р. Відповідач користувалася кредитними коштами, проте вчасно їх не повернула, у зв`язку з чим має заборгованість перед ТОВ «ДеалФінанс Груп», у розмірі 19 757,50,00 грн., що складається з: тіла кредиту 5 000,00 грн; процентів - 3 895,00 грн; пені 10 000,00 грн та комісії 862,50 грн. Враховуючи, що відповідач [PERSON] отримала кошти за договором надання коштів у кредит №6549141, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені договором, отримані в кредит кошти не повернула, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог «ДеалФінанс Груп», щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та нарахованими відсотками на загальну суму в розмірі 8 895,00 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією на загальну суму 10 862,50 грн, суд приходить до наступного. Так, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України унормовано, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойки (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час. Таким чином, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення грошового зобов`язання. З огляду на те, що на підставі кредитного договору № 6549141 від 19.08.2025 р. пеню нараховано в період дії воєнного стану в України, на підставі п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вказані суми підлягали списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому заявлена вимога про її стягнення є неправомірною. Вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] комісії з в розмірі 862,50 грн. є безпідставними, оскільки в кредитному договорі ТОВ «ДеалФінанс Груп» не зазначило та не надало докази наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Сама по собі процедура адміністрування кредиту є обов`язком кредитора і не є окремою послугою, що підлягає додатковій оплаті споживачем. Враховуючи вищевикладене, та з урахуванням того, що за приписами ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ДеалФінанс Груп» заборгованості за договором надання коштів у кредит №6549141 від 19.08.2025 р. у загальному розмірі 8 895,00 грн, з яких: 5 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 3 895,00 грн - сума заборгованості за процентами. У частині вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією позовна заява задоволенню не підлягає. V. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, у зв`язку частковим задоволенням позовних вимог (45%) з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 1198,10 грн. Відповідно до п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч.2-6 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025 р., акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги та витяг з акту №7-ДІЛ від 14.01.2026 р., згідно яких витрати на правничу допомогу становлять 4500,00 грн /а.с. 20-23/. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. При цьому суд наголошує, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Враховуючи принципи розумності і співмірності, складність справи, обсяг фактично наданих адвокатом послуг, обґрунтованість та пропорційність розміру заявлених витрат на правничу допомогу, які позивач поніс до предмета спору, суд дійшов висновку наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00грн.

Outcome: partial