Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

02.02.2026 позивачка звернулася до суду із названою позовною заявою, вказуючи, що 23.08.2009 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . В шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього часу стосунки з відповідачем розладнались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, загалом спільне життя не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`язки. Примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, у зв`язку з тим, що [PERSON] неодноразово та систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного характеру. Позивачка, враховуючи викладене та посилаючись на ст. ст. 104, 105, 110-112 СК України, ст. ст. 4, 27, 175-177 ЦПК України, просить суд: - розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , 23 серпня 2009 року зареєстрований виконкомом Біліївської сільської ради Володарського району Київській області , актовий запис № 01; - розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін; - судові витрати стягнути на її користь. 17.02.2026 у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами на 17.03.2026, однак який не відбувся та був відкладений на 31.03.2026 у зв`язку з поверненням поштового відправлення направленого на адресу зареєстрованого місця проживання Відповідача, без вручення (а.с. 23). Станом на 31.03.2026 сторони про відкриття провадження та про визначену судом дату розгляду справи належним чином повідомлені, зокрема, позивач шляхом направлення відповідних процесуальних документів на відому суду адресу її зареєстрованого місця проживання, відповідач - шляхом вручення відповідних процесуальних документів, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 24). Верховний Суд у постанові від 27.07.2022 у справі № 908/3468/13 зробив висновок, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа суду адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у цьому випадку суду. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін суду не надходило. Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо. Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін до суду не надходило. З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено їх права передбачені ст. 278 ЦПК України, щодо порядку та строків подання відзиву, заперечень тощо. Станом на час розгляду справи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін до суду не надходило. З огляду на зазначене суд, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проходив за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги позицію позивачки викладену у позові, за відсутності заперечень відповідача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 серпня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований виконкомом Біліївської сільської ради Володарського району Київської області, актовий запис № 01. Після реєстрації позивачка стала носити прізвище « [PERSON] » (а.с. 8). У подружжя [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , про що виконкомом Біліївської сільської ради Володарського району Київської області було зроблено актовий запис № 02 (а.с. 9). В позовній заяві позивачка зазначила, що стосунки з відповідачем розладнались, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, загалом спільне життя не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини і сімейні обов`язки. Примирення та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, у зв`язку з тим, що [PERSON] неодноразово та систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство психологічного характеру. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Ст. 112 ч. 2 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Взявши до уваги викладене, обставини життя подружжя, наведені в позовній заяві, суд вважає, що позов слід задовольнити, оскільки добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Приймаючи до уваги відсутність заперечень відповідача проти розірвання шлюбу і ту обставину, що подружжя не підтримує сімейно-шлюбні стосунки, небажання сторін примиритися, суд вважає, що причини, що спонукають [PERSON] наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам як дружини так і чоловіка. Вирішуючи питання судових витрат, які в цій справі складаються з судового збору, суд виходить з того, що позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір, а отже за положеннями ст. 141 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задовольняються, судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб, що передбачено частиною другою статті 115 Сімейного кодексу України.

Outcome: approved