Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

15 грудня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» (далі-ТОВ «Цикл Фінанс») через свого представника Жабченко Т.М. звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 01.04.2019 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОТП БАНК» (далі- АТ «ОТП БАНК», Банк, Первісний кредитор) та [PERSON] укладено кредитний договір №2023399214, відповідно до умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. АТ «ОТП БАНК» виконав свої зобов`язання за договором та надав [PERSON] кредит у сумі та в строки, визначені кредитним договором, однак, відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання. Відповідно до Договору факторингу №21/5/21 від 21.05.2021 року, укладеного між ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп»» згідно з яким перейшли права вимоги за Кредитним договором № 2023399214 від 01.04.2019 року, продукт (POS), укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього. Наступні права вимоги були ним набуті на підставі Договору факторингу № 437/ФК/-20 від 11.12.2020 року укладеним між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та ТОВ «Діджи Фінанс », які були раніше відступлені по договору № 11/2/20 від 11.12.2020 року укладеним між АТ ОТП Банк» та ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» становить у загальній сумі 6588,94 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 3264,23 грн., заборгованість по відсотках - 0,58 грн., заборгованість по комісії - 3324,13 грн., заборгованість по пені - 0,00 грн. ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», який набув права грошової вимоги, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі, направив повідомлення про відступлення права вимоги від АТ «ОТП БАНК» до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору, однак, відповідач на вказане повідомлення не відреагував. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача вищевказану суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 3000,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 грудня 2025 року справу передано судді Дем`яновій О.А. 24 грудня 2025 року Татарбунарським районним судом Одеської області винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 13 лютого 2026 року через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» від АТ «ОТП БАНК» до суду надійшли витребувані судом докази, а саме виписка по рахунку та розрахунок заборгованості. Представник позивача прохальній частині позову просив провести розгляд цивільної справи без участі Позивача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи без участі позивача та ухвалити заочне рішення. Відповідачу судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку за місцем його проживання направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «Адресат відсутній" (а.с.75). Згідно з відповіддю №5188/32681 від 24.12.2025 року, яка на запит суду, поданий у порядку ст.187 ЦПК України надійшла від ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області, [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.70). Згідно з ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «Відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки (постанова Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18). Судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Між тим, відповідач не скористався своїм правом подати відзив у встановлений судом строк. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до вимог ст.ст.19,279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку спрощеного позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК). Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.04.2019 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №2023399214 (а.с.39). Пунктом 1.1. Договору сторони погодили суму кредиту - 7967,00 грн, комісійна винагорода - 350,00 грн, загальний розмір кредиту 8317,00 грн. Дата остаточного повернення кредиту 01 квітня 2021 року. Згідно з п.1.2 Договору фіксована процентна ставка протягом дії Договору 0,01% річних. Згідно з п.1.4.Договору датою надання банком та отримання позичальником кредиту вважається дата підписання позивальником Кредитного договору. Кредит надається шляхом перерахування за дорученням позичальника коштів на поточний рахунок продавця на придбання товару. 01 квітня 2019 року [PERSON] підписав Анкету-заяву на отримання кредиту, у якій просив надати йому кредит у сумі 8317,00 грн (а.с.41 зворот). Анкета-заява є невід`ємною частиною Договору, Тарифів банку, які розміщені на офіційному веб-сайті банку. Шляхом підписання Заяви-анкети клієнт підтверджує, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом. Клієнт підтверджує, що всі наступні правочини та документи, перелік яких визначений Договором, можуть вчинятися клієнтом та /або банком з використанням електронного підпису. Згідно з п.8 Договору сторони погодили, що підписання Кредитного договору/Заяви-анкети банк надав клієнту в повному об`ємі інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (надалі - Закон), в тому числі шляхом надання Клієнту доступу до такої інформації на Офіційному сайті Банку. Примірники Кредитного договору/Правил кредитування/Договорів/Заяви-анкети Тарифів Банку Клієнтом отримано у дату укладення Кредитно договору/Заяви Кредитного договору/Договорів, зокрема права, обов`язки, відповідальність Сторін, в тому числі умови, що визначені Закону, Сторони визначили у Правилах кредитування та у публічних частинах Договорів. У день підписання Кредитного договору позичальник ознайомлений з Графіком платежів та розрахунком загальної вартості кредиту, про що також свідчить його підпис (а.с.40 зворот). Повернення Кредиту та сплата процентів відбувається шляхом сплати Позичальником Ануїтетних Платежів на Рахунок погашення Боргових зобов`язань, реквізити якого визначені у Додатку №1 до Кредитного договору. Застереження: Якщо дата повернення Кредиту та нарахованих процентів припадає на не Банківський день, Платежі здійснюються Позичальником в Банківський день, наступний за таким не Банківським днем. В матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту та як додаток до нього орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту від 01 квітня 2019 року, з яким відповідач був ознайомлений, про що свідчить його особистий підпис (а.с.40). Згідно паспорту споживчого кредиту її підписанням [PERSON] погодився з умовами, зокрема з тим, що сума кредиту 8317,00 грн. на споживчі цілі, шляхом видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу банку у строк визначений кредитним договором, строк кредитування 36 місяців, процентна ставка фіксована 0,01% (річних), додаткові послуги 350,00 грн. Із Виписки про рух коштів, наданої АТ «ОТП Банк» на виконання ухвали суду від 24 грудня 2025 року вбачається, що відповідачем [PERSON] в період з 01 квітня 2019 року по 11 грудня 2020 року було зараховано кошти для погашення заборгованості по кредитному договору № 2023399214 від 01.04.2019 року в сумі - 5053,00 гривень та погашення додаткової послуги СМС за кредитним договором № 2023399214 від 01.04.2019 року в сумі - 350,00 грн на загальну суму -5403,00 грн (а.с.80). 11 грудня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Діджи Фінанс» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу №11/2/20, згідно якого первісний кредитор АТ «ОТП БАНК» відступив на користь нового кредитора ТОВ Діджи Фінанс» права вимоги за Кредитним договором №2023399214 від 01.04.2019 року, продукт (POS), укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами (а.с.27-35). Згідно з п.6.2.3. Договору факторингу право Вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого Фактор стає Новим Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання Фактором та Клієнтом умов, що визначені цим пунктом, необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Актами приймання-передачі Реєстру боржників №1,2,3,4 до Договору факторингу №11/2/20 від 11.12.2020 року АТ «ОТП БАНК» передав, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняв згідно з вимогами п.8.3 Договору факторингу Реєстр Боржників №1,2,3,4 за кількістю боржників та загальною заборгованістю, зазначеними у вказаних актах (а.с.53-54 зворот). Згідно платіжного доручення №529 від 11 грудня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» було сплачено грошові кошти на користь АТ «ОТП БАНК» за договором факторингу № 11/2/20 від 11 грудня 2020 року (а.с.13). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №11/2/20 від 11 грудня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 6588,94 грн (а.с.52). 11 грудня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Укрфінанс Груп» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу №437/ФК-20, згідно якого ТОВ «Діджи Фінанс» відступив на користь нового кредитора ТОВ «Укрфінанс Груп» права вимоги за Кредитним договором №2023399214 від 01.04.2019 року, продукт (POS), укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами (а.с.15-22). Згідно з п.6.2.3. Договору факторингу право Вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого Фактор стає Новим Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання Фактором та Клієнтом умов, що визначені цим пунктом, необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Актами приймання-передачі Реєстру боржників №1,2 до Договору факторингу №437/ФК-20 від 11.12.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» передав, а ТОВ «Укрфінанс Груп» прийняв згідно з вимогами п.8.3 Договору факторингу Реєстр Боржників №1 за кількістю боржників та загальною заборгованістю, зазначеними у вказаних актах грн (а.с. 56, 56- зворот). Згідно платіжного доручення №511 від 11 грудня 2020 року ТОВ «Укрфінанс Груп» було сплачено грошові кошти на користь ТОВ «Діджи Фінанс» за договором факторингу №437/ФК-20 від 11 грудня 2021 року (а.с.12). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №437/ФК-20 від 11 грудня 2020 року ТОВ «Укрфінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 6588,94 грн (а.с.47). 21 травня 2021 року між ТОВ «Укрфінанс Груп» та ТОВ « Цикл Фінанс» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір факторингу №21/5/21, згідно якого ТОВ «Укрфінанс Груп» відступив на користь нового кредитора ТОВ «Цикл Фінанс» права вимоги за Кредитним договором №2023399214 від 01.04.2019 року, продукт (POS), укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] , разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами (а.с.23-26). Згідно з п.6.2.3. Договору факторингу право Вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого Фактор стає Новим Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання Фактором та Клієнтом умов, що визначені цим пунктом, необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається. Актами приймання-передачі Реєстру боржників №1,№2 до Договору факторингу №21/5/21 від 21 травня 2021 року ТОВ «Укрфінанс Груп» передав, а ТОВ « Цикл Фінанс» прийняв згідно з вимогами п.8.3 Договору факторингу Реєстр Боржників №1,№2 кількістю боржників та загальною заборгованістю, зазначених у вказаних актах (а.с. 55,55 - зворот). Згідно платіжного доручення №81 від 14 липня 2021 року ТОВ « Цикл Фінанс» було сплачено грошові кошти на користь ТОВ «Укрфінанс Груп» за договором факторингу №21/5/21 від 21 травня 2021 року (а.с.11). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №21/5/21 від 21 травня 2021 року ТОВ «Цикл Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму 6588,94 грн (а.с.49). ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», який набув права грошової вимоги, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі, направлено повідомлення про відступлення права вимоги від АТ «ОТП БАНК» до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», зазначивши інформацію про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору. 08 липня 2025 року ТОВ «Цикл Фінанс» звернулося до [PERSON] з вимогою про погашення кредитної заборгованості, яка залишилася без виконання (а.с.8). У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 207 ЦК України,правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання водному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно зі ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено що, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Матеріалами справи доведено, що 01 квітня 2019 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2023399214, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти із зобов`язанням їх повернути в строк кредитування. Вказаним договором передбачені істотні умови договору. Також судом встановлено, що 11 грудня 2020 року відбувся перехід права майнової вимоги за кредитним договором відносно боржника [PERSON] від АТ «ОТП Банк» до Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», наступні права вимоги були ним набуті на підставі Договору факторингу № 437/ФК/-20 від 11.12.2020 року укладеним між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп», які були надалі відступлені по договору №21/5/21 від 21 травня 2021 року укладеним між ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» та ТОВ «Цикл Фінанс». Крім того, наявні у справі докази вказують на те, що всупереч умовам кредитного договору, відповідач, отримавши кредитні кошти, та частково виконав свої зобов`язання та не повернув кошти в сумі 3264,23 грн. Враховуючи,що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору частково не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактичного залишку суми кредитних коштів. Розмір заборгованості з тіла кредиту в розмірі 3264,23 грн. підтверджується витягами з додатків №1 до договорів факторингу за №11/2/20 від 11.12.2020, № 437/ФК-20 від 11.12.2020, № 21/5/21 від 21.05.2021 та розрахунком заборгованості за кредитним договором №2023399214, наданим АТ «ОТП БАНК» які сумніву у суду не викликають та не спростовані відповідачем. Таким чином, наявні законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості з тіла кредиту в розмірі 3264,23 грн. Щодо сплати простроченої заборгованості за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 0,58 грн., суд вважає також такі позовні вимоги обгрунтованими та доведеними матеріалами справи, враховуючи, що необхідність сплати процентів та їх розмір прямо передбачено кредитним договором, який підписаний відповідачем. З огляду на те, що [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, в повному обсязі не виконав, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «Цикл Фінанс» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, та стягненню з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором №2023399214 від 01.04.2019 у розмірі 3264,81 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3264,23 грн., заборгованість за відсотками 0,58 грн. Також, позивачем пред`явлено вимоги про стягнення комісії у розмірі 3324,13 грн. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору, що укладений між сторонами, фінансова установа надала позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21, зроблено наступний правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Матеріали справи, яка є предметом розгляду не містять переліку додаткових (супутніх) банківських послуг кредитодавця (кредитного посередника), які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена комісія за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне управління кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за управління кредиту без конкретного переліку які саме послуги надаються є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».» За таких обставин, вимоги позивача про стягнення комісії у розмірі 3324,13 грн задоволенню не підлягають. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно - правового спору. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Суд зобов`язаний забезпечити (організувати) дійсно змагальний процес, тобто створити особам, які беруть участь у справі, всі умови для реалізації ними своїх процесуальних прав і виконання покладених на них процесуальних обов`язків, (див. постанову Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 404/6483/17 (провадження № 61-14432св19)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2023 року у справі № 11-228сап21 зазначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності втрачає сенс (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 916/3027/21). Враховуючи наведене вище, суд прийшов до висновку про те, що відповідач, отримавши від первісного кредитора кредитні кошти у розмірі та у строки, передбачені Кредитним договором, взятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, право вимоги за його заборгованістю позивачу, а тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості за тілом кредиту та процентів, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі на користь ТОВ «Цикл Фінанс», відмовляючи при цьому у задоволенні позовних вимог про стягнення з нього комісії за надання кредиту у сумі 3324,13 грн. Визначаючи розмір понесених витрат суд виходить з наступного. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір» судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн. Враховуючи те, що позов ТОВ «Цикл Фінанс» задоволено частково, суд, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, визначає позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у сумі 3264,81 грн, що становить 49,55 % від пред`явленої позивачем суми стягнення, при поданні позовної заяви сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн, відтак до стягнення з [PERSON] на користь позивача належить судового збору 1200,30 (2422,40 х 49,55/100). Також, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано Договір про надання правової допомоги №43453613/1 від 25 серпня 2025 року (а.с.36-38), Додаткову угоду № 2023399214 від 14 листопада 2025 року (а.с.14). Надання правничої допомоги адвокатом Гулієвою С.А. підтверджується: актом №2023399214 від 14 листопада 2025 року про факт надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, наданих послуг) та Детальним опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 14 листопада 2025 року (а.с.50,48). Згідно з п.2.1.3. Договір про надання правової допомоги до обов`язків адвоката входить представлення у встановленому порядку інтересів КЛІЄНТА в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів. Підписувати та подавати до суду від імені КЛІЄНТА позовні заяви, відзиви та заперечення, виключно із використанням електронного кабінету Клієнта зареєстрованого в підсистемі «Електронний суд». Пунктом 4.4. Договору про надання правової допомоги визначено, що за результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої АДВОКАТОМ юридичної допомоги і її вартість. Сторона також погодили, що сума, вказана в п. 4.1. даного Договору є гонораром АДВОКАТА за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає (п. 4.6. Договору про надання правової допомоги). Згідно з п. 1. Додаткової угоди №2023399214 до Договору №43453613/1 про надання правової допомоги від 25 серпня 2025 розширено розділ «1. Предмет договору» та доповнено новим пунктом такого змісту: «1.2. Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів Клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ». Із Акту №2023399214 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) та Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Гулієвою С.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" щодо стягнення кредитної заборгованості, вбачається, що розмір гонорару за Договором про надання правової допомоги 43453613/1 від 25 серпня 2025 року та Додатковою угодою до нього по заборгованості [PERSON] складає 3000,00 грн. Таким чином, суд під час вирішення питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, оцінивши обґрунтованість пред`явлених вимог, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення цієї вимоги з огляду на наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт (постанова Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22). Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. Враховуючи на відсутність клопотання відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд,

Outcome: partial