Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

22.01.2026 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на період навчання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років. Позов мотивовано тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який досяг повноліття, однак продовжує навчання у відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка». Він є здобувачем освіти ІІІ курсу денної форми навчання за спеціальністю 133 «Галузеве машинобудування» за рахунок коштів державного бюджету. На період навчання [PERSON] не має самостійного заробітку, тому потребує допомоги з боку батьків. Справу передано головуючому судді 26.01.2026 р. 29.01.2026 р. отримано відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 30.02.2026 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 02.03.2026 р. 02.03.2026 р. від відповідача надійшло клопотання, зареєстроване за вх. № 1101, про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю часу для отримання довідок про доходи та стан здоров`я. Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 02.03.2026 р. клопотання відповідача задоволено, розгляд справи відкладено до 31.03.2026 р. 05.03.2026 р. від відповідача надійшов відзив, зареєстрований за вх. № 1204, у якому останній зазначає про часткове визнання позовних вимог та висловлює готовність надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, у розмірі 1/6 частини всіх видів свого заробітку (доходу) щомісячно. Свою позицію відповідач обґрунтовує тим, що він працює у Сновському вищому професійному училищі лісового господарства, де отримує мінімальну заробітну плату в розмірі 7470, 45 грн без урахування податків, а також отримує державну соціальну допомогу в сумі 2361, 00 грн. Відповідач наголошує, що є особою з інвалідністю внаслідок діагностованого з дитинства захворювання, що зумовлює необхідність постійного вживання ліків та періодичного лікування. За твердженням відповідача, його сукупний дохід повністю витрачається на щоденні потреби, включаючи комунальні платежі, купівлю продуктів харчування, одягу та медикаментів. Також відповідач просить суд врахувати, що син навчається за кошти державного бюджету, а через дистанційну форму навчання позивач не несе витрат на оплату його проживання, комунальних послуг за місцем навчання чи забезпечення житлом, у зв`язку з чим відповідач вважає за можливе сплачувати аліменти саме у розмірі 1/6 частини свого доходу, що є посильним з огляду на стан його здоров`я та майновий стан. У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 31.03.2026 р. від позивача надішла заява, зареєстрована за вх. № 1691, про розгляд справи без її участі та підтримку позовних вимог. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 7), який відповідно до витягу з реєстру територіальної громади проживає з позивачем (а. с. 8). Згідно з довідкою відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» від 17.11.2025 р. № 4.16/140 [PERSON] є здобувачем освіти відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету «Чернігівська політехніка» ІІІ курсу, денної форми навчання. Навчається за спеціальністю 133 «Галузеве машинобудування» за рахунок котів державного бюджету. Зарахований до коледжу наказом від 31.07.2023 р. № 260/вс. Термін навчання в коледжі з 01.09.2023 р. по 30.06.2027 р. (а. с. 9). Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 792508 від 11.04.2024 р., [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності. Згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області № 2500-0205-8/15738 від 02.03.2026 р. [PERSON] не отримує пенсію чи страхові виплати у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, проте перебуває на обліку як отримувач державної соціальної допомоги (без надбавки на догляд). Згідно з наданими даними, розмір вказаної допомоги протягом 2025 року був стабільним і становив 2361, 00 грн щомісячно. Відповідно до довідки про доходи, виданої ДПТНЗ «Сновське вище професійне училище лісового господарства», за період з березня 2025 року по лютий 2026 року [PERSON] було нараховано заробітну плату в загальному розмірі 104750, 46 грн. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає про таке. Згідно ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідності до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У постанові Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 346/103/17 зазначено, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Також Верховний Суд зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що син сторін продовжує навчання, що зумовлює потребу у матеріальній підтримці. Водночас, при визначенні розміру аліментів суд, згідно зі ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, а також стан здоров`я та матеріальний стан платника аліментів. Оцінюючи доводи відповідача щодо наявності у нього ІІІ групи інвалідності у зв`язку з вродженими вадами серця, суд визнає їх обґрунтованими, оскільки даний статус об`єктивно свідчить про додаткові витрати відповідача на медичне обслуговування та лікування, що підтверджується виписним епікризом з історії хвороби № 4557 (три види ліків рекомендовано приймати на постійній основі) (а. с. 36). Також судом взято до уваги рівень доходів відповідача, який складається із заробітної плати в ДПТНЗ «Сновське ВПУ лісового господарства» та державної соціальної допомоги у розмірі 2361, 00 грн. Крім того, суд враховує характер навчання сина - за кошти державного бюджету. Дана обставина підтверджує доводи відповідача про відсутність у дитини витрат на оплату навчання, що дещо зменшує обсяг необхідного утримання порівняно з навчанням на контрактній основі. Аналізуючи сукупність вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Встановлення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно буде справедливим балансом, який дозволить забезпечити право повнолітнього сина на отримання допомоги від батька і водночас не поставить відповідача, як особу з інвалідністю, у надто скрутне матеріальне становище. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у повному розмірі з огляду на те, що його розмір є мінімальним. За положеннями ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Outcome: partial