Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 18.07.2025 100002607 від 20.07.2025 в розмірі 18 600,00 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 400 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 200 грн. комісії (пов`язаної з наданням кредиту), 3 000 грн. неустойка, а також судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідачу [PERSON] надано кредит у сумі 6 000 грн., строком на 140 днів з дати його надання (дата повернення (виплати) кредиту 06.12.2025, процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, однак зобов`язання за кредитним договором відповідачем виконано не було, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою суду від 13.01.2026 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив проводити судове засідання у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. В судовому засіданні відповідач частково визнав позовні вимоги, а саме: в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, в іншій частині позову просив відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо); умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 20.07.2025 між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] був укладений публічний електронний Кредитний договір № 18.07.2025 100002607, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), заявкою кредитного договору № 18.07.2025 100002607 (кредитної лінії), відповіддю позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 18.07.2025 100002607 (кредитної лінії); договір був підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором E861. Отже, відповідачу [PERSON] було надано кредит у сумі 6 000 грн., строком на 140 днів з дати його надання (дата повернення (виплати) кредиту 06.12.2025, процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит; реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику: 5232-44XX-XXXX-9883, комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми та дорівнює 1 200 грн. ТОВ «Споживчий центр» було виконано зобов`язання за кредитним договором, надано кредит, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-1712 від 17.12.2025. Як вбачається із довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 18.07.2025 100002607 від 20.07.2025, заборгованість [PERSON] складає 18 600,00 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 400 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 1 200 грн. комісії (пов`язаної з наданням кредиту), 3 000 грн. неустойка. Щодо тіла кредиту. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] не сплачувалася заборгованість по тілу кредиту, а тому стягненню підлягає тіло кредиту у розмірі 6 000 грн. Крім того, вказана заборгованість визнається відповідачем в повному обсязі. Щодо процентів за користування кредитом. Проценти за користування кредитом становлять 8 400,00 грн. (6 000 грн. х 1% х 140 днів), які просив стягнути позивач. Щодо сплати комісії. Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ банкам надано право отримувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості. Згідно з п.7 Кредитного договору № 18.07.2025 100002607 від 20.07.2025, комісія, пов`язана з наданням кредиту - 20% від суми кредиту та дорівнює 1 200 грн. 00 коп. Щодо сплати неустойки. Позивачем пред`явлено до стягнення неустойку у сумі 3 000 грн. Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Дійсно, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ було внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування. Однак, на час розгляду справи положення Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є чинними. Відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України; актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово постановлювала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)). Отже, заявлена позивачем неустойка у розмірі 3 000 грн. стягненню з відповідача не підлягає. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 18.07.2025 100002607 від 20.07.2025 у розмірі 15 600 грн., з яких: 6 000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8 400 грн. заборгованість за процентами, 1 200 грн. - заборгованість за комісією (пов`язаною з наданням кредиту). Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2 031,70 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (15 600 х 2 422,40/18600).

Outcome: partial