Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

24.02.2026 року представник позивача звернувся до суду з позовом з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог, представник зазначив, що 21.02.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 21.02.2024-100002665. Відповідно до умов кредитного договору № 21.02.2024-100002665 від 21.02.2024 позичальнику надається кредит на наступних умовах: сума кредиту 4000 грн; строк, на який надається кредит 42 дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 02.04.2024; ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового траншу включно, процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку , на який надається кредит, окрім періоду «Економ»; неустойка 100,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання . Позивач виконав умови кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти у розмірі встановленому договором. Відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви утворилася заборгованість у розмірі 7920,00 грн. Посилаючись на викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 7920,00 грн, а також понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, поштове повідомлення повернулося з відміткою «адресат відсутній», про поважність причин неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відзиву відповідач не подав. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 21.02.2024 року [PERSON] підписав пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) та заявку до кредитного договору № 21.02.2024-100002665 від 21.02.2024 (далі Заявка), за умовами якої [PERSON] надано кредит у сумі 4000 грн (п. 2); строком на 42 дні (п.3); дата повернення кредиту 02.04.2024 (п.4); процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит, окрім періоду «Економ» (п.8); процентна ставка «Економ»- фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового траншу включно (п.7); неустойка: 100 грн 00 коп, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п.15) (а.с.12-17). Договір укладено в електронній формі та підписано [PERSON] шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е791. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №561/77/19. Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як зазначено в ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з Заявки, позичальник [PERSON] зазначив реквізити належного йому електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за договором: 5375-41ХХ-ХХХХ-9588. Судом встановлено, що позивач виконав зобов`язання та надав відповідачу кошти у розмірі 4000,00 грн, як встановлено у кредитному договорі, що підтверджується квитанцією (ID операції 2428827221) (а.с.28). Згідно з наданою довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 21.02.2024-100002665 від 21.02.2024, заборгованість [PERSON] складає 7920,00 грн, з яких: 4000,00 грн основний борг, 3920,00 грн проценти (а.с.19). Судом із досліджених доказів встановлено, що за кредитним договором (оферти) № 21.02.2024-100002665 від 21.02.2024 відповідач отримав кредитні кошти в сумі 4000,00 грн. Крім того, судом встановлено, що розмір відсотків за користування кредитними коштами встановлений у кредитному договорі відповідає розміру встановленому в ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування». Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши кредитні кошти зобов`язання з їх повернення не виконав, відсотки у встановлених договором розмірі не сплатив, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4000,00 грн суми заборгованості за основною сумою боргу, 3920,00 грн суми заборгованості за відсотками є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2662,40 грн.

Outcome: approved