Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що 03.04.2025 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5833146. 28.07.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 28072025, відповідно до якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 28.07.2025 до договору факторингу № 28072025 від 28.07.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі: 17 058,00 грн., з яких 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 18,00 грн. сума заборгованість по комісії за надання кредиту, 5 040,00 грн. - сума заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 6 000,00 грн. сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 28072025 від 28.07.2025 в сумі 17 058,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд, стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 5833146 від 03.04.2025 в сумі 17 058,00 грн. Ухвалою судді від 11.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідач у встановлений строк відзив на позов не подала. Як визначено у ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач не подала відзиву на позов, враховуючи, що представник позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). 03.04.2025 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5833146. 28.07.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК«ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 28072025, відповідно до якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників. Відповідно до реєстру боржників № 2 від 28.07.2025 до договору факторингу № 28072025 від 28.07.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі: 17 058,00 грн., з яких 6 000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 18,00 грн. сума заборгованість по комісії за надання кредиту, 5 040,00 грн. - сума заборгованість по комісії за обслуговування кредиту, 6 000,00 грн. сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 5833146 від 03.04.2025 в сумі 17 058,00 грн. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зі встановлених судом обставин слідує, що позивач дійсно порушила свої зобов`язання за кредитним договором, а саме не повернула кредит повністю у строк, встановлений договором, чим порушила приписи ч.1 ст.526 ЦК України. У зв`язку з вищенаведеним, позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 6 000,00 грн. є підставними та підлягають до задоволення. Крім цього, сторони договору передбачили сплату позичальником комісії за надання кредиту в сумі 18,00 грн. та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 5 040,00 грн. (пункт 1.5.1, 1.5.2 договору). А тому, включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 18,00 грн. та комісії за обслуговування кредиту в розмірі 5 040,00 грн. а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача відповідає вимогам діючого законодавства. Що стосується позовних вимог про стягнення неустойки, та у їх задоволенні слід відмовити, оскільки відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Оскільки неустойка відповідачеві була нарахована в період введеного на території України воєнного стану, вона не можу бути стягнута з позичальника. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитом в загальному розмірі 11 058,00 грн. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн. та заявлено позовні вимоги про стягнення 17 058,00 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 9 328,50 гривень, що становить 64,83 % від ціни позову, отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 726,03 грн.

Outcome: partial