Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Короткий зміст заяви. 07.01.2026 [PERSON] звернувся до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, визначивши заінтересованими особами: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Військова частина [NUMBER] , [PERSON] . В обґрунтування заяви вказав, що є батьком [PERSON] , [INFO] . [PERSON] перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Згідно витягу із Наказу командира військової частини [NUMBER] (з основної діяльності) [PERSON] №1515 від 29.12.2022 року, солдат [PERSON] вважається таким, що зник безвісти внаслідок нанесенням противником ракетного удару 17.05.2022 року по військовому містечку № [NUMBER] ( [ADDRESS] ). В результаті проведеного військовою частиною [NUMBER] службового розслідування було встановлено, що 17.05.2022 року близько 04:29 год. збройними силами російської федерації був нанесений ракетний удар по військовому містечку № [NUMBER] ( [ADDRESS] ), внаслідок якого було частково зруйновано казарми № [NUMBER] та №15 169 навчального центру, в яких проживали військовослужбовці військової частини [NUMBER] . Загибель, зникнення безвісти, отримання поранення військовослужбовців військової частини [NUMBER] сталося внаслідок нанесенням противником ракетного удару 17.05.2022 року під час виконання обов`язків військової служби, пов`язані із захистом Батьківщини. На адресу сім`ї, Дружини [PERSON] із військової частини [NUMBER] надійшло сповіщення №70 від 17.06.2022 року про те, що 17.05.2022 року в населеному пункті Десна, її чоловік радіотелефоніст-лінійний наглядач самохідно-артилерійського дивізіону ВЧ [NUMBER] солдат [PERSON] , [INFO] зник безвісти під час ракетного удару з боку країни агресора РФ 17.05.2022 року в районі населеного пункту Десна. Вказав, що 25.05.2022 року о 09:57 год. звернувся до ВП №1 Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області із письмовою заявою у якій просив надати допомогу у розшуку його сина [PERSON] , [INFO] , який був мобілізований до в/ч [NUMBER] та проходив навчання у військовій частині [NUMBER] [ADDRESS] та після обстрілу ракетами військової частини 17.05.2022 року перестав виходити на зв`язок та місце його знаходження невідоме. Наразі [PERSON] , [INFO] є зниклим (виявленим) на території бойових дій (під час воєнних дій), що підтверджується витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20250707-1341 від 07.07.2025 року сформованого Міністерством внутрішніх справ України. На даний час за результатами проведення досудового розслідування місцезнаходження [PERSON] не встановлено, на зв`язок із заявником, а також з іншими родичами, знайомими, командуванням військової частини, співслужбовцями останній не вийшов, будь-які відомості про нього з 17.05.2022 року, тобто більше трьох років, відсутні, що з достатньою вірогідністю вказує на його загибель, під час обстрілу зі сторони зс рф у смт.Десна Чернігівського району Чернігівської області. Заявник вказав, що звернення до суду з даною заявою обумовлено тим, що він позбавлений можливості у позасудовому порядку здійснити державну реєстрацію смерті сина [PERSON] , [INFO] та отримати свідоцтво про його смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, тому що він зник безвісти у зоні бойових дій під час виконання обов`язків військової служби, що позбавляє заявника можливості скористатися своїми цивільними і соціальними правами, пов`язаними зі смертю сина, зокрема отримати одноразову грошову допомогу, як член сім`ї загиблого військовослужбовця, відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та у ст.ст. 16, 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», отримати статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Оголошення [PERSON] , [INFO] , померлим має для заявника юридичне значення та є передумовою для виникнення особистих та майнових прав. Враховуючи вищевикладене, заявник просить оголосити громадянина України [PERSON] [INFO] , який загинув при виконанні бойового завдання під час обстрілу зі сторони ЗС РФ у смт Десна Чергінівського району Чернігівської області. Датою смерті [PERSON] [INFO] вважати [INFO] , місце смерті смт Десна Чернігівського району Чернігівської області. Процесуальні дії у справі, позиція учасників по справі. Ухвалою суду від 13.01.2026 року у справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання на 12.02.2026 року (а.с.36). 27.02.2026 року до суду надійшли письмові пояснення у справі від Міністерства оборони України (а.с.36-40). У своїх пояснення представник заінтересованої особи просить врахувати їх пояснення та прийняти законне та обґрунтоване рішення. 12.02.2026 року розгляд справи відкладено на 25.03.2026 року. 25.03.2026 року у судовому засіданні заявник [PERSON] надав пояснення аналогічні викладеним у заяві та просив її задовольнити. Заінтересовані особи, повідомлені у встановлений законом порядок, до суду не з`явились причини неявки не повідомили. Нормативне обґрунтування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Приписами ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Статтею 305 ЦПК України передбачено, що заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Визнання фізичної особи померлою здійснюється у судовому порядку, який встановлюється Главою 4 ЦПК України (за аналогією визнання фізичної особи безвісно відсутньою). Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Приписами ч. 2 ст. 46 ЦК України визначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 вказала, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала, що шість місяців, які визначені в реченні другому ч. 2 ст. 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. Окрім того, у своїй постанові Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій. У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності. Встановлені судом обставини та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, перевіривши фактичні обставини справи наданими заявником письмовими доказами, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заявник є батьком[PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.18). [PERSON] перебував на військовій службі з 22.04.2022 у ВЧ [NUMBER] , що підтверджується довідкою та наказом виданими ВЧ [NUMBER] (а.с.14 зв.б). 01.07.2022 року [PERSON] дружина [PERSON] отримала сповіщення про те, що її чоловік зник безвісти під час ракетного удару з боку країни агресора рф 17.05.2022 в населеному пункті Десна Чернігівської області (а.с.14,15). Згідно витягу з наказу командира про результати проведення службового розслідування від 29.12.2022 № 1515 за фактом ракетного удару 17.05.2022 загибель, зникнення безвісти у тому числі і [PERSON] сталася внаслідок нанесення противником ракетного удару 17.05.2022 під час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини та не пов`язаних із вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення військовослужбовцями дій у стані алкогольного сп`яніння, не є наслідком навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження (а.с.7-9). 25.05.2022 внесені відомості до ЄРДР за заявою [PERSON] , який просить надати допомогу у розшуку сина [PERSON] , який був мобілізований та проходив навчання у ВЧ [NUMBER] в [ADDRESS] та після обстрілу ракетами військової частини не виходить на зв`язок (а.с.18 зв.б.) 24.05.2022 на підставі інформації УСБУ у Чернігівській області інформацію про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (а.с.19-20). Отже, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи заявника, ураховуючи висновки, викладені у вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою в даному випадку потрібно відраховувати від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи. Як убачається з матеріалів справи, смт Десна Чернігівської області не є зоною активних бойових дій, але подія, яка трапилась, має прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом. За таких обставин, суд доходить висновку, що [PERSON] [INFO] загинув під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини під час дії воєнного стану. Доказів про виконання ним бойового завдання до матеріалів справи не долучено, отже в цій частині заява не підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 46 ЦК України днем смерті відсутньої фізичної особи вважається день набрання законної сили рішенням суду про оголошення її померлою. У випадку оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку, а також у зв`язку з воєнними діями суд має право визнати днем смерті цієї фізичної особи день її вірогідної смерті. У випадку припущення загибелі особи у зв`язку з воєнними діями, бойовими операціями, дата можливої загибелі буде встановлена та зазначена саме в судовому рішенні. З огляду на викладене, зважаючи на те, що [PERSON] [INFO] , зник безвісти 17.05.2022 року в районі населеного пункту смт Десна Чернігівської області, внаслідок нанесення противником ракетного удару, суд дійшов висновку, що датою смерті слід вважати [INFO] , а місцем смерті населений смт Десна, Чернігівського району Чернігівської області. Після набрання законної сили таке рішення суду про оголошення особи померлою надсилається або надається, крім органу державної реєстрації актів цивільного стану, також нотаріусу за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Оголошення особи померлою необхідно для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Однак необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Так, у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України). Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою, визначені у статті 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна. Аналізуючи зазначені норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Наведені заявником обставини та мета, з якою йому необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, такого матеріально-правового зв`язку. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про оголошення особи померлою. З огляду на викладене, зважаючи на встановлені судом обставини, суд доходить висновку про часткове задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: partial