Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

07 січня 2026 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ОТП БАНК» (далі АТ «ОТП БАНК»), яке діяло через представника Гнипа В.В., через підсистему «Електронний суд» звернулось з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що 18 серпня 2020 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №2032660528_CARD. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. Однак, відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 15 грудня 2025 року утворилась заборгованість у сумі 33615,60 грн, яка складається з непростроченого тіла кредиту - 25306,10 грн, суми непрострочених відсотків - 1457,75 грн, простроченого тіла кредиту - 6642,90 грн, прострочених відсотків по договору - 208,85 грн. Ухвалою суду від 30 січня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі. Ухвалою суду від 27 лютого розгляд справи було відкладено на 26 березня 2026 року. Представник відповідача надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 17 травня 2025 року об 11:16 год. [PERSON] зателефонували з номера [NUMBER] та чоловічим голосом було повідомлено, що телефонує працівник АТ «ОТП БАНК» з приводу закриття її карткового банківського рахунку у вказаному банку (термін дії кредитної картки на той момент вже спливав). На пропозицію про закриття рахунку [PERSON] погодилася, оскільки кредитний рахунок було погашено ще у січні 2025 року, після чого ввела в телефоні комбінацію цифр продиктовану цим працівником АТ «ОТП БАНК». Після чого, з картки було знято (переведено) - 28000 грн та перенесено на кредит (розстрочка) - 10000 грн (при цьому оператор банку який спілкувався з [PERSON] повідомив про те, що списання було здійснено в результаті шахрайських дій невідомих осіб). В той же день, відповідач звернулася до поліції, де від неї відібрали пояснення щодо події, яка відбулася. 19 травня 2025 року [PERSON] звернулася до АТ «ОТП БАНК» з заявою про проведення службового розслідування та повернення незаконно списаних кошті. За результатом розгляду АТ «ОТП БАНК» надіслало відповідь про відмову в поверненні суми спірної операції - 28000 грн. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 18 серпня 2020 року [PERSON] , з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку, звернулась до АТ «ОТП БАНК» та підписала Анкету-заяву на отримання кредиту /а.с. 31/, згідно якої приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «ОТП БАНК». 18 серпня 2020 року між [PERSON] та АТ «ОТП БАНК» було укладено кредитний договір №2032660528, відповідно до якого відповідач отримала картку в АТ «ОТП БАНК» /а.с.28/. Відповідно п. 1.1 Договору, розмір, валюта та цільове використання Кредиту: 27900 грн - на придбання Товару у Продавця 1; 490 грн - на сплату Додаткових послуг Банку, а саме: послуга: «СМС+Довідка»; 500 грн - на придбання послуг зі страхування у продавця 2: страхування нерухомого майна від ПАТ «СК «Арсенал Страхування» майно, загальний розмір кредиту складає 28890 грн. Згідно п. 1.2. Договору, протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватись, фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. Відповідно п. 2 Договору, ЗАЯВА-АНКЕТА ПРО НАДАННЯ БАНКІВСЬКИХ ПОСЛУГ AT «ОТП БАНК» №2032660528_CARD ВІД 18 серпня 2020 року. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що тип картки - МС GOLD. Умови обслуговування кредитної лінії (надалі - Кредит/Кредитна лінія). За користування Кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та Договором. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 5% в місяць. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж Пільгового періоду становить 0,01 річних. Заява-анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) (по тексту Заяви-анкети - Договір) та Тарифів Банку, які розміщені на Офіційному сайті Банку. Попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є ця ЗАЯВА - АНКЕТА ПРО НАДАННЯ БАНКІВСЬКИХ ПОСЛУГ AT «ОТП БАНК», та які розміщені на Офіційному сайті Банку, відповідач підписала кредитний договір №2032660528. До позовної заяви також додано заяву (акцепт) №20/06/02/2032660528 від 18 серпня 2020 року /а.с. 29/, паспорт споживчого кредиту, в якому зазначені умови договору /а.с. 29зв./, орієнтовний графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту /а.с. 30/, згоду-дозвіл на обробку персональних даних /а.с.31/ та статут АТ «ОТП БАНК» (нова редакція) від 18 серпня 2020 року /а.с. 6-22/. Як вбачається з довідки від 07 листопада 2025 року [PERSON] з огляду на регулярне використання кредитного ліміту, відсутність у вказаний період простроченої заборгованості понад 7 днів, а також відсутності звернення від відповідача, в якому вона би вказала на небажаність подальшого збільшення Кредитного ліміту, Банком неодноразово було здійснено перегляди Кредитного ліміту до платіжної картки КД 2032660528_CARD від 18 серпня 2020 року та встановлено збільшення ліміту, останній раз кредитний ліміт було зменшено 17 липня 2025 року у розмірі 31800 грн /а.с.36/. Оплата товару за договором №2032660528_CARD підтверджується копією товарного чеку № 000080012877233, та видатковою накладною №80012877233 від 18 серпня 2020 року /а.с. 33зв.-34/. Зі звіту-рахунку за період з 18 серпня 2020 року по 07 листопада 2025 року вбачається, що [PERSON] користувалась кредитними коштами, періодично вносила кошти в рахунок погашення заборгованості. Відповідно до цього звіту Боргові зобов`язання за кредитом (без урахування відсотків за користування) станом на 12 грудня 2025 року 33615,60 грн /а.с. 39-61/. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 05 листопада 2025 року заборгованість [PERSON] становить 33615,60 грн /а.с.62-66/. 14 листопада 2025 року АТ «ОТП БАНК» надіслало [PERSON] досудову вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 33615,60 грн /а.с. 67-68/. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦКУкраїни встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно вимог ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Крім того, згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання за договором стосовно надання кредиту виконало, а [PERSON] в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Як зазначалось вище, з наданого позивачем розрахунку заборгованості /а.с. 62-66/ вбачається, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість станом на 05 листопада 2025 року у розмірі 33615,60 грн. Стосовно тверджень представника відповідача, щодо шахрайських дій відносно картки відповідача, та списання коштів з рахунку [PERSON] суд дійшов наступного. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2018 року в справі № 552/2819/16-ц (провадження № 61-1396св18) вказано, що: «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. Наведені вище правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від її імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів. У постанові від 24 вересня 2025 року у справі № 184/1539/24 Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 (пункт 41)). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18) (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка своїми діями сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, оскільки сама ввела комбінацію цифр на телефоні, яка їй була повідомлена в телефонному режимі. Також матеріали справи не містять жодних доказів, які б підтверджували факт того, що вона 16 травня 2025 року, після невідомого повідомлення про підтвердження оплати в інтернеті, заблокувала доступ до своїх банківських рахунків та повідомила про шахрайські дії. Натомість, з матеріалів справи слідує, що після невідомого для неї повідомлення про спробу списання коштів, вона продовжила користування карткою. За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень проти вимог банку, в тому числі і в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та на спростування доказів, які були надані позивачем. Не спростовано відповідачкою недбалого ставлення операторів позивача під час з`ясування ідентифікуючих даних відповідачки як клієнта банку, з метою підтвердження здійснення нею банківських операцій. А також наявність відкритого кримінального провадження за ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство), оскільки відкрите кримінальне провадження за фактом незаконного заволодіння невстановленою особою грошовими коштами відповідача, не доводить того, що саме ця невстановлена особа/особи заволоділи персональними даними відповідача з метою здійснення переказу коштів на інший рахунок. До того ж, звернення відповідачки до правоохоронних органів підтверджує лише тільки проведення відповідного розслідування за зверненням відповідача. Проте остаточного рішення з приводу даного звернення правоохоронним органами чи судом до теперішнього часу прийнято не було (протилежного судом не встановлено). Враховуючи наведене, суд вважає встановленими обставини, які безспірно доводять, що відповідачка своїми діями та бездіяльністю, щодо вчасного повідомлення позивача про шахрайські дії, сприяла незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування грошових коштів з карткового рахунку. Враховуючи викладене, суд вважає позовну заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, оскільки відповідачем порушені умови кредитного договору та норми цивільного законодавства України. Згідно вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2662,40 грн /а.с. 69, 84/.

Outcome: approved