Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 12.06.2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1563-3583 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу кредит у сумі 17900 грн. строком на 365 днів з умовою сплати процентів в розмірі промоставки 0,45% в день, зниженої процентної ставки 1 % в день, стандартна ставка становила 1% за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору та 0,74% за кожен день користування кредитом, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до його закінчення або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, комісія за видачу кредиту передбачена в розмірі 15% від суми кредиту, а також договір передбачав сплату неустойки за прострочення виконання зобов`язання. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів виконав не в повному обсязі, позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в сумі 50 406,40 грн., з яких 17900 грн. заборгованість за кредитом, 20871,40 грн. заборгованість за процентами, 8950 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, 2685 грн. заборгованість по комісії. В тексті позову позивач заявив про розгляд справи за відсутності його представника та не заперечував проти заочного розгляду справи. Позов надійшов до суду 31.12.2025 року через систему «Електронний суд». 21.01.2025 року відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся засобами поштового зв`язку «Укрпошта» рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи. В судовому засіданні встановлено, що 12.06.2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1563-3583 в електронній формі, за яким кредитор надав відповідачу кредит у сумі 17900 грн. строком на 365 днів, дата повернення кредиту 11.06.2026 року, з умовою сплати процентів за фіксованою процентною ставкою, яка нараховується на за лишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом протягом перших 180 календарних днів з дати укладення договору, в цей період можливе використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою та/або пільговою процентною ставкою, та 0,74% за кожен день користування кредитом, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до його закінчення або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Комісія за видачу кредиту становить 15% від суми кредиту. Сторонами погоджена дата повернення (виплати) кредиту 11.06.2026 року. Договір також передбачав у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів та/або комісії за видачу кредиту та/або суми кредиту обов`язок сплати позичальником 401500 процентів річних від суми заборгованості в силу положень ст. 625 ЦК України, що нараховуються на суму заборгованості за кожен день прострочення у сумі, що не перевищує 2% від неповернутої позичальником суми кредиту (пункт 8.2. договору). У разі прострочення позичальником сплати процентів за користування кредитом або комісії за його видачу на строк понад один календарний місяць кредитодавець мав право вимагати від позичальника повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за весь строк фактичного користування кредитом до настання дати повернення кредиту, встановленої в п.4.14 договору, тобто до 11.06.2026 року (пункт 8.3. договору). 12.06.2025 року відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором А 0860 підписані договір про відкриття кредитної лінії № 1563-3583 продукту «MiniCredos» з додатком № 2 Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (графік платежів за договором), Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «MiniCredos». Відповідно до довідки ТОВ «Контрактовий дім» № 17295 від 30.10.2025 року 17900 грн. 12.06.2025 року перераховані на картку № [NUMBER] , за договором №1563-3583, платіж ID платежу 1622629788. З довідки позивача про перерахування суми кредиту № 1563-3583 від 12.06.2025 року вбачається, що видача кредиту проведена за допомогою платіжної системи EasyPay 12.06.2025 року в сумі 17900 грн., номер маски картки № [NUMBER] . З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1563-3583 від 12.06.2025 року станом на 22.10.2025 року вбачається, що позичальник [PERSON] має заборгованість в сумі 50 406,40 грн., з яких 17900 грн. основний борг, 20871,40 грн. залишок процентів, 8950 грн. залишок процентів за ст. 625 ЦК України, 2685 грн. залишок комісій. 11.11.2025 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» направило [PERSON] вимогу від 28.10.2025 року № 1563-3583/в про усунення порушень умов договору № 1563-3583 від 12.06.2025 року, зазначивши про сплату протягом 30 календарних днів з дня її отримання заборгованості в розмірі 50 406,40 грн. на банківські реквізити ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Проте відповідачем заборгованість перед позивачем не погашена. Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Наявними у справі доказами підтверджується, що відповідно до частини першої статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, оформленого в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, за допомогою інформаційно-комунікаційної системи кредитодавця ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Отже, суд вважає доведеними факт укладання відповідачем кредитного договору, отримання відповідачем грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, та невиконання в повному обсязі своїх зобов`язань з повернення кредиту позивачу та сплати процентів за користування ним. Заборгованість розрахована в межах визначеного в про відкриття кредитної лінії строку кредитування станом на дату вимоги про дострокове повернення суми кредиту та процентів за фактичне користуванням ним, що відповідає умовам договору. Вказане є підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів за користування ним. Разом з тим суд не погоджується із розрахунками заборгованості позивача в частині стягнення з відповідача процентів річних на підставі ст. 625 ЦК України за порушення зобов`язань за кредитним договором № 1563-3583 від 12.06.2025 року . Так, в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан, який у подальшому продовжувався Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», та який діє до цього часу. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX (набрав чинності 17.03.2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Відповідно до ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного суду в постанові від 22.06.2021 року по справі № 334/3161/17, якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України. З цих міркувань суд відхиляє аргументи позивача щодо правомірності стягнення неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання, який посилається на Закон України № 3498-ІХ від 22.11.2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким, зокрема, внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» - скасований пункт 6.1. Прикінцевих та перехідних положень цього закону, що передбачав можливість у період дії воєнного стану звільнення споживача від сплати кредитодавцю неустойки за прострочення виконання зобов`язання; також позивач зазначає, що під дію обмежень щодо звільнення від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання, визначених п. 6 вказаних положень Закону України «Про споживче кредитування», договір з [PERSON] не підпадає. Отже, нарахування позивачем в період дії в Україні воєнного стану процентів річних за прострочення виконання відповідачем взятих грошових зобов`язань на підставі ст. 625 ЦК України не відповідає положенням ЦК України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Враховуючи встановлені обставини, які підтверджені дослідженими судом доказами, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №1563-3583 від 12.06.2025 року в розмірі 41456,40 грн., з яких 17900 грн. заборгованість за кредитом, 20871,40 грн. заборгованість за процентами, 2685 грн. заборгованість по комісії. У зв`язку із частковим задоволенням позову, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1986,36 грн. (2422,40 х 82%).

Outcome: partial