Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» до [PERSON] , про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В позовних вимогах просять суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»» (Код ЄДРПОУ 30115243) 13697,66 грн. виплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування позову вказано, що 20.10.2023 року о 08-50 год. с. Мартусівка по вулиці Промислова, 75, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: «МАN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та «Scania», державний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричіпом «KRОNЕ» реєстраційний державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження: Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2023 року по справі про адміністративне правопорушення №359/10543/23. Відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв Договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» № F0-01531032 від 20.04.2023 року. Страхувальник своєчасно звернувся до ПрАТ «СК «ТАС» із заявою про настання події від 20.10.2023 року та заявою на виплату страхового відшкодування від 18.12.2023 року. Дану заяву було розглянуто, пошкодження напівпричіпа «КRО№Е» державний реєстраційний номер [NUMBER] , визнано страховим випадком у зв`язку з чим, на підставі: Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість); Рахунку-фактурі №РФ-0000489 від 13.12.2023 року; Страхового акту 25904/46/923 від 22.12.2023 року та розрахунку суми страхового відшкодування. ПрАТ «СК «ТАС» здійснило виплату суми страхового відшкодування на користь власника пошкодженого напівпричіпа «KRОNЕ» державний реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 118 686,06 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №383316 від 27.12.2023 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована B ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 215219759. Таким чином, за вирахуванням зносу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплатила на користі Позивача суму страхового відшкодування в розмірі: 104 988,40 грн., згідно платіжної інструкції № 15739 від 14.08.2024 року. Отже, згідно вказаного вище Позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. Сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити Відповідач Позивачу складає: 118 686 грн. 06 коп. - 104 988 грн. 40 коп. = 13 697 грн. 66 коп. Будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач у судовому засіданні не з`явився, у позовній заяві просив суд розглянути справу у його відсутність. У судовому засіданні відповідач не з`явився, клопотань, щодо поважних причин його відсутності не надавав, а також клопотань про відкладення розгляду справи. Правом подання відзиву не скористався. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, правом на подання відзиву не скористався. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу 3 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. 20.10.2023 року о 08-50 год. с. Мартусівка по вулиці Промислова, 75, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: «МАN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , та «Scania», державний реєстраційний номер [NUMBER] з напівпричіпом «KRОNЕ» реєстраційний державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження: Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2023 року по справі про адміністративне правопорушення №359/10543/23. Відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв Договір добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» № F0-01531032 від 20.04.2023 року. Страхувальник своєчасно звернувся до ПрАТ «СК «ТАС» із заявою про настання події від 20.10.2023 року та заявою на виплату страхового відшкодування від 18.12.2023 року. Дану заяву було розглянуто, пошкодження напівпричіпа «КRО№Е» державний реєстраційний номер [NUMBER] , визнано страховим випадком у зв`язку з чим, на підставі: Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість); Рахунку-фактурі №РФ-0000489 від 13.12.2023 року; Страхового акту 25904/46/923 від 22.12.2023 року та розрахунку суми страхового відшкодування. ПрАТ «СК «ТАС» здійснило виплату суми страхового відшкодування на користь власника пошкодженого напівпричіпа «KRОNЕ» державний реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 118 686,06 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №383316 від 27.12.2023 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «MAN», державний реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована B ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 215219759. Таким чином, за вирахуванням зносу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» виплатила на користі Позивача суму страхового відшкодування в розмірі: 104 988,40 грн., згідно платіжної інструкції № 15739 від 14.08.2024 року. Отже, згідно вказаного вище Позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. Сума виплати страхового відшкодування, яке повинен сплатити Відповідач Позивачу складає: 118 686 грн. 06 коп. - 104 988 грн. 40 коп. = 13 697 грн. 66 коп. Згідно з ч.1 ст. 993 ЦК України, ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правові відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв?язку з пошкодження транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч.1 ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 108 Закону України «Про страхування» «Страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат. Згідно ст. 1187 ч.2 Цивільного кодексу України «шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Спеціальним законом, який регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Закон України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України). Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. За змістом ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, пов`язана у тому числі з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 наведеного Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта, який складається страховиком або уповноваженою особою, у формі, що визначається страховиком. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом статті 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц зроблено правовий висновок про те, що згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, провадження № 14-95цс20). З огляду на такі обставини, позивач виконав покладені на нього обов`язки, передбачені договором страхування, та оплатив спричинені ДТП збитки в порядку виплати страхового відшкодування. У рішеннях Європейського суду з справ людини неодноразово робились висновки про те, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див. рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п. 29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (див., наприклад, рішення від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, п.п. 42-47; від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25; від 07.10.2010 у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, п.п. 18, 19) Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3028,00 грн. судового збору сплаченого за подання позовної заяви.

Outcome: approved