Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Представник позивача через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з даною позовною заявою, просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами у розмірі 30 585,00 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн та на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Представник позивача в обґрунтування позовної заяви зазначає, що 09.07.2021 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачем в електронному вигляді укладено договір позики № 3073400135-93448, за умовами якого кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 2 500,00 грн, дата повернення 27.07.2021, в період зазначений в п.п. 2.3 договору, плата за користування кредитом встановлена в розмірі 1,95% за кожен день користування кредитом. Також 20.06.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем в електронному вигляді укладено кредитний договір № 4343259, яким встановлено суму кредиту 2 000,00 грн, строк кредиту 30 днів. За умова договору за користування кредиту нараховуються проценти відповідно до умов кредитного договору у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту. Разом з тим, 18.11.2021 було укладено договір № 18-11/21 відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3073400135-93448. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3073400135-93448. 28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25 відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3073400135-93448. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3073400135-93448. 21.01.2022 було укладено договір № ФК 21-01/22 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4343259. 01.08.2025 було укладено договір № 01-08/25 відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4343259. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 4343259. Станом на дату подання позову строк виконання зобов`язання настав, але відповідач його не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню у судовому порядку. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 3073400135-93448 від 09.07.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 24025,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 2500,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 21525,00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором № 4343259 від 20.06.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 6560,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 2000.00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 4560,00 грн. Загальний розмір заборгованості за договорами становить 30 585,00 грн. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. Процесуальній дії у справі 10.02.2026 судом, з відділу реєстрації місця проживання управління «ЦНАП» виконкому Таращанської міської ради, на виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, отримано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача. Ухвалою суду від 10.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання у справі на 04.03.2026. Протокольною ухвалою суду від 04.03.2026 судове засідання відкладено до 01.04.2026 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно. У позовній заяві зазначив клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судові засідання 04.03.2026, 01.04.2026 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належно. Будь-яких клопотань до суду не подав. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач двічі в судове засідання не з`явився, будучи належно повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, причини своєї неявки в судове засідання суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, водночас, позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, - є всі передбачені законом підстави для проведення заочного розгляду даної справи. Ухвалою суду від 01.04.2026, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Зі змісту положень статті 281 ЦПК України вбачається, що заочний розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з ненаданням відповідачем у встановлений судом строк без поважних причин відзиву на позовну заяву, суд вирішує справу за наявним матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин 20.06.2021 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем в електронній формі укладено договір № 4343259 про надання споживчого кредиту (а.с.15-37 т.1). Відповідно до умов кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток. Ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 2 000,00 грн, строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, знижена процентна ставка 1,805% в день (п.1.2-1.5 договору). Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту (п.2.1 договору). Строк кредиту може бути продовжено за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження; в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п.4.3 договору (п.4.1 договору). Відповідно до п. 10.8 договору, підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на вебсайті; він ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», що розміщені на вебсайті та затверджені наказом № 53-ОД від 16.01.2020, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися (п.10.8 договору). Факт надання відповідачу кредиту в сумі 2 000,00 грн підтверджується листом ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» від 22.12.2025 про те, що товариством згідно договору з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» № 087/20-П від 08.07.2020 через систему платежів EasyPay, 20.06.2021 було перераховано 2 000,00 грн на картку № [NUMBER] , № транзакції 957836263 (а.с.38-40 т.1). В довідці ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» вих. № ФК 21-01/22 від 28.01.2022 також зазначено про видачу 20.06.2021 кредиту відповідачу за відповідним кредитним договором (а.с.42 т.1). Разом з тим, 21.01.2022 було укладено договір факторингу № ФК 21-01/22 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4343259 (а.с.106-111 т.1). Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються від 21.01.2022, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 4343259, в сумі 6 560,00 грн (а.с.112 т.1). 01.08.2025 було укладено договір № 01-08/25, відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4343259 (а.с.144-168 т.1). Згідно реєстру боржників до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4343259 в сумі 6 560,00 грн (а.с.173 т.1). Як убачається з розрахунку заборгованості за договором № 4343259 від 20.06.2021, проведеного ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», загальна заборгованість відповідача за період з 20.06.2021 по 20.01.2022 становила 6 560,00 грн, яка складається з: 2 000,00 заборгованості за тілом кредиту, 4 560,00 грн заборгованості за процентами (а.с. 43-51 т.1). Згідно розрахунку заборгованості, проведеного ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», за період з 01.08.2025 по 27.01.2026, заборгованість відповідача становила 6 560,00 грн, яка складається з: 2 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту, 4 560,00 грн заборгованості за відсотками (а.с.81 т.1). 09.07.2021 між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачем в електронному вигляді було укладено договір позики № 3073400135-93448 «Проста позика» (а.с.53-73 т.1). Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики, підписавши його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «Y5MSH94Z». За умовами договору, товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів, за фактичний строк користування кредитом у порядку, встановленому цим договором (п.2.1 договору). Кредит надається в загальному розмірі 2 500,00 грн. Строк користування кредитними коштами складає 18 днів та починається з 09.07.2021, закінчується 27.07.2021 (включно) (п.2.1-2.3 договору). За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1) (п.2.5 договору). Кредит надається одноразово шляхом перерахування коштів виключно на рахунок позичальника, зазначений позичальником при подачі заяви про надання кредиту та зазначеного у розділі 10 (реквізити сторін) цього договору (п.3.2 договору). Додатком № 1 до договору позики є узгоджений між сторонами графік розрахунків, відповідно до якого датою отримання (видачі) кредиту є 09.07.2021, датою повернення 27.07.2021, кількість днів користування 18, розмір (сума) отриманого кредиту 2 500,00 грн, також визначено розмір процентів за користування кредитом 1,95%, розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом 1,95%, реальна річна процентна ставка 702%, сукупна вартість кредиту (всього до сплати) 3 382,00 грн (а.с.63). Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» від 12.09.2025, згідно укладеного договору на переказ коштів ФК-П-20/08-08 від 20.08.2020, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта 09.07.2021 15:05:57 на суму 2 500,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 97002875 (а.с.74 т.1). Згідно листа ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» № 18-11/21 від 25.11.2021, ID транзакції щодо зарахування кредитних коштів на банківську картку клієнта [NUMBER] (а.с.75 т.1). Разом з тим, 18.11.2021 було укладено договір № 18-11/21 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3073400135-93448 (а.с.83-101 т.1). Згідно реєстру боржників до вказаного договору, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 3073400135-93448 в сумі 3382,00 грн (а.с.102-105 т.1). 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3073400135-93448 (а.с.113-138 т.1). Згідно реєстру боржників до вказаного договору, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 3073400135-93448 в сумі 24 025,00 грн, з яких: сума кредиту 2 500,00 грн, заборгованість за процентами 21 525,00 грн (а.с.139-143 т.1). 28.08.2025 було укладено договір № 28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3073400135-93448 (а.с.174-194 т.1) Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3073400135-93448. Згідно реєстру боржників до вказаного договору, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 3073400135-93448 в сумі 24 025,00 грн, з яких: сума кредиту 2 500,00 грн, заборгованість за процентами 21 525,00 грн (а.с.198-198 т.1). Як убачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3073400135-93448 від 09.07.2021, проведеного ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС», станом на дату відступлення 18.11.2021, заборгованість відповідача становила 3 382,00 грн, з яких: 2 500,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 882,00 грн заборгованість за відсотками, нарахованим за період з 10.07.2021 по 17.11.2021 (а.с.76-78 т.1). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3073400135-93448 від 09.07.2021, проведеного ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» загальна заборгованість відповідача становить 24 025,00 грн, з яких: 2 500,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 21 525,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.82 т.1). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). За змістом ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Верховний Суд у постанові від 12 червня 2019 року у справі №2-6315/11 (провадження №61-23326св18) звернув увагу на те, що невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту ст. 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним. Він вважається укладеним з моменту досягнення згоди між сторонами щодо всіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, які визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів за користування кредитними коштами. Частинами 2, 3 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Щодо укладення договорів в електронному вигляді Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У силу ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі - Закон № 675-VIII). Згідно з пунктами 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VIII). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону № 675-VIII визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною 5 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних», не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Договір № 4343259 від 20.06.2021 між кредитодавцем та відповідачем підписано останнім одноразовим ідентифікатором С847855, а договір № 3073400135-93448 від 09.07.2021 одноразовим ідентифікатором Y5MSH94Z, який було надіслано на номер телефону відповідача, вказаний при реєстрації. У кредитних договорах, зазначені всі необхідні дані про особу відповідача необхідні для його ідентифікації: реєстраційний номер облікової картки платника податків, паспортні дані, місце реєстрації/проживання, адреси електронної пошти, номер телефону, банківський рахунок Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця (через мобільний додаток) подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, підтвердив умови таких, після чого позикодавець надіслав йому за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону (зазначений при реєстрації) одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитних договорів. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що без здійснення вказаних дій відповідачем кредитні договори не були б укладені сторонами, а тому ці правочини відповідно до Закону № 675-VIII вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюються до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Також відповідачем не надано належних доказів укладення договорів від його імені іншою особою за відсутності його волевиявлення. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведених у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження №61-6066св23). Щодо відступлення права вимоги за кредитним договором Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 ЦК України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Частинами 1 та 2 статті 1083 ЦК України передбачено, що наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Позивачем доведено набуття права вимоги за кредитним договором № 4343259 від 20.06.2021 укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем, № 3073400135-93448 від 09.07.2021 укладеного між ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС» та відповідачем. Щодо розміру заборгованості за договорами За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Тобто позичальник (1) отримує від банку грошові кошти, власником яких він не був, та (2) отримує можливість певний час правомірно не повертати надані грошові кошти. Натомість у позичальника виникає зобов`язання (1) повернути грошові кошти у встановлений строк та (2) сплатити визначені договором проценти за користування кредитом. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16, вирішуючи виключну правову проблему щодо визначення періоду нарахування кредиторських вимог, що виникли у зв`язку з невиконанням договору банківського кредиту, які за своєю сутністю є процентами за користування кредитом, зробила такі висновки: - припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (пункт 91 постанови); - вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає (пункт 92 постанови); - якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування чи на час пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру, але в боржника виникає додатковий обов`язок щодо сплати річних процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України (п. 100 постанови); - у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором (п. 103 постанови); - в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункт 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду вважає, що підстав для відступу від цього висновку немає (п. 108 постанови); - можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. Verba chartarum fortius accipiunt ur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (пункт 128 постанови). Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. За договором від 20.06.2021 Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 27.01.2026 загальна заборгованість відповідача за договором № 4343259 від 20.06.2021 становить 6 560,00 грн, яка складається з: 2 000,00 заборгованості за тілом кредиту, 4 560,00 грн заборгованості за процентами, нарахованими в період з 20.06.2021 по 18.10.2021. Так, як убачається із дослідженого у судовому засіданні кредитного договору, сторони погодили строк кредиту 30 днів (п. 1.4 договору). Разом з тим, сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача (п.4.3.1 договору). Судом встановлено, що первинним кредитодавцем здійснено нарахування процентів в межах строку кредитування, з урахуванням пролонгації, а відповідачем не надано належного та допустимого доказу на спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. В зв`язку з чим, суд висновує що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором № 4343259 від 20.06.2021 у розмірі 6 560,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю. За договором від 09.07.2021 Разом з тим, як убачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3073400135-93448 від 09.07.2021, проведеного ТОВ «ФК «ІНКАСО ФІНАНС», станом на дату відступлення 18.11.2021, заборгованість відповідача становила 3 382,00 грн, з яких: 2 500,00 грн заборгованість по основній сумі кредиту, 882,00 грн заборгованість за відсотками, нарахованим за період з 10.07.2021 по 27.07.2021 (а.с.76-78 т.1). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 3073400135-93448 від 09.07.2021, проведеного ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» загальна заборгованість відповідача становить 24 025,00 грн, з яких: 2 500,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 21 525,00 грн заборгованість за відсотками за період з 28.08.2025 по 27.01.2025 (а.с.82 т.1). За умовами договору № 3073400135-93448 від 09.07.2021, строк користування кредитними коштами складає 18 днів, починається з 09.07.2021 та закінчується 27.07.2021. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (п.2.3, 2.5 договору). Згідно графіку розрахунків (а.с.63 т.1), датою отримання (видачі) кредиту є 09.07.2021, дата повернення 27.07.2021, кількість днів користування 18, розмір (сума) отриманого кредиту 2 500,00 грн, розмір процентів за користування кредитом 1,95 %, розмір плати за користування кредитом у вигляді процентної ставки за кожен день користування кредитом 1,95%, реальна річна процентна ставка 702%, сукупна вартість кредиту 3 382,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення заборгованості за договором № 3073400135-93448 від 09.07.2021, частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 500,00 грн, та за процентами в розмірі 882,00 грн в межах строку кредитування. У зв`язку з чим, суд висновує, що позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь відповідача заборгованості за договорами № 4343259 від 20.06.2021, № 3073400135-93448 від 09.07.2021, у розмірі 9 942,00 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Частиною 1 статті 131 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). В силу ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0607300012 від 04.02.2026 (а.с.1 т.1). Однак, враховуючи те, що суд виснував про часткове задоволення позовної вимоги на загальну суму 9 942,00 грн, що становить 32,51% від заявленої вимоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 865,55 грн (2 662,40х32,51%). Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. За змістом ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача у позовній заяві заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 гривень, долучивши (електронні копії): договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (а.с.207-217 т.1); заяву на надання юридичної допомоги № 1422 від 01.12.2025 (а.с.218 т.1); витяг з акту № 25 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025, відповідно до якого сторони погодили надання послуг на загальну вартість 13 000,00 грн (а.с.219 т.1). З урахуванням того, що суд виснував про часткове задоволення позовної вимоги на загальну суму 9 882,00, грн, що становить 32,51% від заявленої вимоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 226,30 грн (13 000,00х32,51%). На підставі викладеного та

Outcome: partial