Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 липня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в наслідок якої належний йому автомобіль «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] був пошкоджений. Відповідач, як страховик за договором добровільного страхування наземного транспорту/ Надійне КАСКО за №06/107-60-009750/22 від 25.01.2022 р., визнав випадок страховим та 06 вересня 2022р. виплатив страхове відшкодування в розмірі 134 151,78 грн. Позивач вважав, що ця сума є заниженою, оскільки висновок наданого ним звіту про оцінку (Звіт №3841від 31.08.2022 р.) вказують на більший розмір шкоди. Просив стягнути різницю. У позасудовому порядку відповідач кошти не сплачує. Просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Ішуранс Груп» на користь [PERSON] суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 72 032,73 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчка А.Я. від 13 березня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд призначено за правилами загального позовного провадження. 26 квітня 2023 року відповідач подав відзив на позовну заяву. Не погоджуючись з доводами позову, представник Приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «Княжа Вієнна Ішуранс Груп» вказав, що дійсно між товариством та [PERSON] укладено договір страхування. Забезпечений транспортний засіб потрапив в ДТП та отримав ушкодження. Дана подія визнана страховою та сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 134 151,78 грн., розраховане відповідно до умов страхового договору та на підставі звіту №?2312 від 29 серпня 2022р. (оцінювач ФОП [PERSON] ). Просив відмовити в позові в повному обсязі. У підготовчому судовому засіданні представник позивача адвокат Голосна А.В. подала клопотання про призначення по справі автотоварознавчої експертизи для вирішення спірних питань. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, заперечень проти задоволення клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи не надав. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.09.2023р. клопотання позивача було задоволено і призначено автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання: - Яка ринкова вартість транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] до ДТП? - Яка вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] ? - Яка вартість матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] , в результаті його пошкодження внаслідок ДТП, яке сталося 19 липня 2022 року? Проведення експертизи доручено експертам Київського науково - дослідного інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вулиця Сім`ї Бродських, 6), попереджено їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, передбачену ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України. Витрати покладено на позивача. 27 березня 2025 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи КНДІСЕ №5395/24-54 від 17 березня 2025 року. Згідно з розпорядженням керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутньої Н.О. № 416 від 27.03.2025 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/3429/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025 року вказану справу передано на розгляд судді Пінкевич Н.С. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 квітня 2025 року справа прийнята до провадження та призначено підготовче засідання.Розгляд справи призначений проводити в порядку загального позовного провадження. 13 серпня 2025 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог. Свою заяву мотивував тим, що відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №5395/24-54 від 17.03.2025 р.: - ринкова вартість транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] до ДТП, станом на 19.07.2022 р. складала 400329 грн. 60 коп.; - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] станом на дату ДТП, 19.07.2022 р. складала 228609 грн. 46 коп.; - вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] станом на дату ДТП, 19.07.2022 р. складала 228608 грн. 46коп. Враховуючи вищевикладене, вважає за необхідне уточнити позовні вимоги та просив суд: Стягнути з відповідача ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Ішуранс Груп» на користь позивача [PERSON] недоплачену страхову виплату в розмірі 81139,68 грн. (228609,46 - 134151,78 - 0,00 грн. -13318,00 грн.), виходячи з наступного: 228609,46 грн. вартість відновлювального ремонту, згідно судової експертизи; 134151,78 грн. сума страхового відшкодування, виплаченого станом на даний час з боку ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Ішуранс Груп»; 0,00 грн. безумовна франшиза; 13318 грн. вартість несплаченого страхового платежу за період в якому стався страховий випадок, згідно Договору страхування. Тому, просила суд прийняти до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення недоплаченої страхової виплати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 листопада 2025 року прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Ішуранс Груп" про відшкодування шкоди. В подальшому справу провадиться з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.Закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Українська Страхова Компанія"Княжа Вієнна Ішуранс Груп" про відшкодування шкоди та призначено справу до розгляду. У судове засідання представник позивача не з`явилась, подала до суду заяву про проведення засідання у її відсутність. Просила суд закрити підготовче судове засідання та призначити розгляд справи по суті. У судове засідання представник відповідача не з`явився. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що Між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Ішуранс Груп» (надалі Відповідач) та [PERSON] (надалі Позивач) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту/ Надійне КАСКО за №06/107-60-009750/22 від 25.01.2022 р. (надалі Договір страхування). Відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] , в тому числі від такого страхового випадку як ДТП. Предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] , 2016 року виписку. Відповідно до п. 3 Договору вигодонабувачем є [PERSON] , а загальна страхова сума складає 380 000,00 грн. (п. 8.1. Договору страхування). Відповідно до розділу 10.3. Договору страхування безумовна франшизу за вказаним збитком визначено в розмірі 0% від страхової суми. 19 липня 2022 року о 19:15 год. по автодорозі Т1038, в напрямку до с. Княжичі Фастівського району Київської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Mazda 6», д.н.з. № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок вищевказаної ДТП, транспортний засіб «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] , який належить [PERSON] , отримав значні механічні пошкодження. Даний факт підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.09.2022 р. у справі № 369/7151/22. Розділом 7 Договору передбачено покриття збитків, які виникли в результаті дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до п.26.1.1. Договору страхування страховим випадком є пошкодження, знищення або втрата ЗТЗ (ЗДО) внаслідок подій, які зазначені в розділі 7 Договору та які відбулися під час дії (в період) Договору та у місці дії Договору, а саме: дорожньо-транспортна пригода (ДТП) це подія, що сталася під час руху ЗТЗ або іншого транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завданні матеріальні збитки. У зв`язку із вказаним, одразу після настання ДТП 19.07.2022 року о 19 год. 36 хв., у відповідності до п. 29.1.1. Договору страхування було повідомлено контакт-центр страховика в телефонному режимі та подано Відповідачу письмову заяву про настання події. 02.09.2022 р. Позивачу було направлено лист вих. №591688-1 про прийняте рішення, в якому Відповідачем було наведено розрахунок страхового відшкодування та вказано, що у відповідності до п.24.1.13 Договору встановлено повну (конструктивну) загибель ЗТЗ. Враховуючи, що ринкова вартість автомобіля «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] , відповідно до Звіту № 2312 від 29 серпня 2022 р. становить 331 469,78 грн., а вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 235 454,94 грн. Таким чином, розмір відновлювального ремонту становить 71,03% від ринкової вартості транспортного засобу. Одночасно, 02.09.2022 р. Відповідачем було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування за страховим випадком, що відбувся 19.07.2022 р. склала: 166 469,78 грн., а за вирахуванням безумовної франшизи у розмірі 19 000,00 грн. склала: 147 469,78 грн. Також, із суми належної до виплати Позивачу страхового відшкодування Страховиком було вирахувано вартість несплаченого страхового платежу за Договором страхування, що складає: 13 318,00 грн. На підставі чого, 06 вересня 2022 р. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Ішуранс Груп» було перераховано на користь Позивача страхове відшкодування в розмірі 134 151,78 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ЗР064055. Не погодившись із таким розрахунком, позивач звернулась з позовною заявою до суду та просила стягнути недоплачене страхове відшкодування. Ухвалою суду від 21.11.2024 призначено судову автотоварознавчу експертизу, за результатами якої складено висновок №?282/25-54 від 25.06.2025. Відповідно до висновку судової транспортно-товарознавчої експертизи №5395/24-54 від 17.03.2025 р.: - ринкова вартість транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] до ДТП, станом на 19.07.2022 р. складала 400329 грн. 60 коп.; - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] станом на дату ДТП, 19.07.2022 р. складала 228609 грн. 46 коп.; - вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] станом на дату ДТП, 19.07.2022 р. складала 228608 грн. 46коп. Відповідно з боку страховика залишаються невідшкодованими збитки страхувальника в розмірі 81139,68 грн. (228609,46 - 134151,78 - 0,00 грн. -13318,00 грн.), виходячи з наступного: 228609,46 грн. вартість відновлювального ремонту, згідно судової експертизи; 134151,78 грн. сума страхового відшкодування, виплаченого станом на даний час з боку ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Ішуранс Груп»; 0,00 грн. безумовна франшиза; 13318 грн. вартість несплаченого страхового платежу за період в якому стався страховий випадок, згідно Договору страхування. Так, нормами ст. 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч.1ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Згідно з ч.1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу, зокрема, договорів та інших правочинів (ч. 2ст. 509 ЦК України). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з матеріалів справи, пошкодження транспортного засобу позивача є наслідком настання страхового випадку, а саме ДТП, яке трапилося 19.07.2022 року, про що Позивачем було у встановленому порядку та з дотриманням визначених Договором страхування строків повідомлено страховика, що не заперечується відповідачем. Таким чином, у даній справі наявні обставини з якими закон пов`язує виникнення обов`язку у страховика здійснити виплату страхового відшкодування позивачу. Зважаючи на норми ст.ст.77-80 ЦПК України, суд при вирішенні спору та визначення розміру завданого збитку, приймає до уваги саме висновок експерта, який проведений за матеріалами справи та який є висновком експерта зі спеціальних питань та є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження дійсної вартості розміру майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу. Відповідно до правової позиції Верховною Суду, викладеної в постанові від 16.10.2019 року по справі № 320/9174/15-ц: «За змістом статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Крім того, статті 2, 22, 29, 36 Закону № 1961 -IV не містять заборони щодо доплати суми відшкодування, якщо після оцінки виявиться, що погоджена потерпілим та страховиком виплачена сума є значно меншою від оціненої майнової шкоди. Вказані статті обмежують страхову виплату лише встановленим у договорі лімітом відповідальності.» Частиною 2ст. 106 ЦПК України передбачено, що порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Згідно з ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові. Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами. Однак він є повним, обґрунтованим, не викликає сумнівів щодо його правильності, виконаний кваліфікованим експертом, який попереджений про кримінальну відповідальність. Як вбачається з висновку судової транспортнутоварознавчої експертизи № 5395/24-54 від 17.03.2025р., ринкова вартість транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] до ДТП, станом на 19.07.2022р. складала 400 329 (чотириста тисяч триста двадцять дев`ять )грн. 60 коп. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] станом на дату ДТП, 19.07.22р. складала 228 609 (двісті двадцять вісім тисяч шістсот дев`ять) грн. 46 коп. Вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] станом на дату ДТП, 19.07.22р. складала 228 609 (двісті двадцять вісім тисяч шістсот дев`ять) грн. 46 коп. Зважаючи на норми ст.ст.77-80 ЦПК України, суд вважає, що висновок судового експерта є належним, допустимим та достатнім доказом на підтвердження дійсної вартості транспортного засобу «Peugeot308», д.н.з. № [NUMBER] . Таким чином висновок експерта № 5395/24-54 від 17.03.2025р. щодо оцінки вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику автомобіля, є письмовим доказом, стосується предмету доказування та підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами у справі відповідно до положень ч.1ст.89 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми недоплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню. Як вказувалось вище, страхова компанія сплатила страхове відшкодування в сумі 134151,78 грн. Враховуючи право позивача на відшкодування шкоди, суд з урахуванням висновку № 5395/24-54 від 17.03.2025р., дійшов висновку про стягнення з відповідача суми недоплаченого страхового відшкодування, у розмірі 81139,68 грн. (228609,46 - 134151,78 - 0,00 грн. 13318,00 грн.), виходячи з наступного: 228609,46 грн. вартість відновлювального ремонту, згідно судової експертизи; 134151,78 грн. сума страхового відшкодування, виплаченого станом на даний час з боку ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Ішуранс Груп»; 0,00 грн. безумовна франшиза; 13318 грн. вартість несплаченого страхового платежу за період в якому стався страховий випадок, згідно Договору страхування). Щодо відшкодування судових витрат. Відповідно до ч. 1, ч. 3ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов`язані з оплатою судового збору у сумі 1 073,60 грн. Крім того, при розгляді справи позивачем понесені витрати на витрати на замовлення та проведення оцінки майна у розмір 2000,00 грн. (дві тисячі грн. 00 коп.), витрати за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у розмірі 9 466,00 грн. (дев`ять тисяч чотириста шістдесят шість гривень 00 коп.). Судом встановлено, що вищенаведені витрати знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з частковим невиконанням своїх зобов`язань ПрАТ «СК «ВУСО Україна», позивачем були понесені витрати за проведення транспортно-товарознавчої експертизи, а тому такі витрати мають бути відшкодовані відповідачем ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Ішуранс Груп» на користь позивача. За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій. Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 21.09.2022 р. між адвокатським бюро «Лідії Поліщук» та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Представником позивача на підтвердження наданих витрат на правову допомогу було надано також додаткову угоду № 1 від 21.09.2022 р., розрахунок № 1 від 23.02.2023р., рахунок № 11.02 від 23.02.2023р., квитанцій про оплату, акт виконаних робіт № 11.02 від 24.02.2023 р. За приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Дослідивши, додані представником позивача, докази щодо обсягу послуг, наданих адвокатом, а також враховуючи складність даної цивільної справи та часом витраченим адвокатом, кількість судових засідань, суд приходить до висновку про обґрунтованість понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000, 00 гривень, а відтак подана заява підлягає задоволенню. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У зв`язку із вищевикладеним, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Обґрунтовуючи судове рішення, крім іншого, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved