Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Представник позивача Памірський М.А. звернувся у суд із даним позовом, який мотивує тим, що 18 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (далі ТОВ "Бізпозика") та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 530023-КС-001 (далі Кредитний договір), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". За умовами Кредитного договору ТОВ "Бізпозика" надає позичальниці 16000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальниця зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ "Бізпозика" свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало позичальниці грошові кошти у розмірі 16000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальниці, номер якої останньою було вказано під час заповнення анкетних даних в особистому кабінеті. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором у неї станом на 04 вересня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 41520 грн, яка складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту 16000 грн, суми прострочених платежів по процентах 20160 грн, суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ 5120 грн, суми прострочених платежів за комісією 240 грн. Просить стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 41520 грн, а також сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2662 грн 40 коп. Ухвалою суду від 09.02.2026 дану справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та призначено судовий розгляд на 08 год. 45 хв. 09 березня 2026 року. Представник відповідачки 03 березня 2026 року скерував на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що з ухвалою про відкриття провадження від 09.02.2026 він ознайомився 25 лютого 2026 року в системі "Електронний суд", у зв`язку з чим даний відзив поданий у встановлений судом строк. Зазначив, що з даним позовом сторона відповідачки не погоджується, оскільки заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 41520 грн не є співмірною сумі боргу 16000 грн, суперечить принципам розумності та добросовісності. Окрім того відповідно до п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені). Уважає, встановлення комісії у розмірі 3200 грн та розподілення платежів, які налдходили від відповідача в рахунок погашення комісії неправомірними. Зазначив про те, що позивач до позовної заяви долучив довідку ТОВ "ПрофітГід", яка носить лише інформаційний характер, вона не є документом первинного бухгалтерського обліку, яка б могла підтверджувати переказ коштів відповідачці. Також зазначив, що відповідачка є дружиною військовослужбовця [PERSON] , який бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України. За наведених обставин на відповідачку поширюється дія ст. 14, ст. 15 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у зв`язку з чим нараховані відсотки за користування кредитом підлягають списанню з відповідачки. Зважаючи на те, що позивачем не доведено обставин перерахування відповідачці тіла кредиту, зарахування позивачем сплачених відповідачкою коштів у рахунок погашення неправомірно нарахованих комісії та відсотків, представник відповідачки просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача 04 березня 2026 року скерувала відповідь на відзив, у якому зазначила, що відповідчкою під час укладення кредитного договору було самостійно введено номер банківської картки в її особистому кабінеті. На підтвердження перерахування позивачем грошових коштів у сумі 16000 грн на банківську картку, номер якої вказано відповідачкою, до позовної заяви надано довідку ТОВ "ПрофітГід". Відповідачка ж на підтвердження свої доводів про неотримання грошових коштів, могла надати суду виписку зі свого карткового рахунку АТ КБ "Приватбанк", однак цього не зробила. Зазначила, що позивачем проценти було нараховано правомірно, у відповідності до умов кредитного договору. Позивачем не було нараховано жодної неустойки у формі пені чи штрафів та не заявлено у позовних вимогах жодної пені чи штрафів, тому в даному випадку до цих правовідносин не може бути застосовано принцип зворотньої сили закону в часі. Звернула увагу, що сторона відповідача не надала суду жодних належних, достовірних та достатніх доказів того, що справді саме чоловік відповідачки перебував на військовій службі протягом строку дії кредитного договору, а саме з 18.03.2025 по 02.09.2025, що було б правовою підставою для застосування норми ч. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо ненарахування процентів дружині військовослужбовця. З наданих стороною відповідачки документів неможливо встановити чи є невідома особа, про яку йдеться у долучених до відзиву документах, справді чоловіком відповідачки, оскільки у них відсутній РНОКПП цієї особи, дата її народження, адреса реєстрації тощо. Також зазначила, що обов`язок відповідачки щодо сплати комісії за надання кредиту передбачений умовами кредитного договору, паспорту споживчого кредиту та графіком платежів за кредитним договором. Відповідачка здійснювала платежі за Кредитним договором знаючи про те, що вони будуть розподілятися зокрема на погашення її заборгованості за комісією за надання кредиту, та не заперечувала проти цього протягом всього строку дії Кредитного договору. Просить врахувати цю відповідь на відзив разом з усіма додатками. Судовий розгляд, призначений на 09 березня 2026 року, відкладено на 08 год. 30 хв. 31 березня 2026 року в зв`язку з перебуванням головуючої у відпустці. Ухвалою від 31.03.2026 змінено прізвище відповідачки у справі з [PERSON] на [PERSON] . Вивчивши матеріали справи, подані представниками сторін у встановлені судом строки відзив та відповіль на відзив, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Суд установив, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом установлено, що 18 березня 2025 року між ТОВ "Бізпозика" та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 530023-КС-001 (далі Кредитний договір), який підписаний електронним підписом відповідачки шляхом відтворення одноразового ідентифікатора UA-6438.За умовами Кредитного договору ТОВ "Бізпозика" надає [PERSON] кредит в розмірі 16000 гривень (п. 2.1, п. 2.7 Кредитного договору) строком на 24 тижні (п. 2.3 Кредитного договору) зі строком дії договору до 02 вересня 2025 року (п. 2.8 Кредитного договору). За користування кредитом клієнт сплачує ТОВ "Бізпозика" проценти за стандартною процентною ставкою 1 % в день (п. 2.4 Кредитного договору). Комісія за надання кредиту складає 3200 грн (п. 2.5 Кредитного договору). У разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитом та/або комісії та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів) та/або суми кредиту у визначені цим Договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 700000 % процентів річних від суми заборгованості в силу положень ст. 625 Цивільного кодексу України. (п. 7.5 Кредитного договору). На виконання умов Кредитного договору ТОВ "Бізпозика" 18 березня 2025 року перераховано 16000 грн на банківську картку [PERSON] № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ "ПрофітГід". Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Щодо покликання представника відповідачки на те, що [PERSON] грошові кошти за даним договором вона не отримувала. При укладенні Кредитного договору відповідачкою здійснені дії, які свідчать про її свідомий вибір щодо укладення договору. Так, в анкеті клієнта від 07.01.2026 та п. 12 Кредитного договору зазначена ідентифікуюча інформація щодо позичальника, зокрема паспортні дані, місце проживання, РНОКПП, номер банківської картки, електронну адресу, номер одноразового ідентифікатора. Представник відповідачки жодними доказами не спростував, що відповідачкою не вчинялося дій щодо укладення Кредитного договору. Крім того, інформація зазначена у реквізитах Кредитного договору повністю відповідає даним відповідачки, зазначена представником відповідачки у відзиві. На підтвердження отримання [PERSON] за умовами Кредитного договору грошових коштів у сумі 16000 грн представником позивача надано лист-підтвердження ТОВ "ПрофітГід". Не заслуговують на увагу доводи представника позивача про те, що поданий позивачем лист на підтвердження суми боргу не є документами первинного бухгалтерського обліку, оскільки ТОВ "Бізнес Позика" не є банківською установою, та, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, не може формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками. Водночас, відповідачка, як власниця карткового рахунку, на який було перераховано грошові кошти, може самостійно отримати виписки по рахунку для спростування факту отримання кредитних коштів. Однак представником відповідачки не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок її не належить. Наданою на виконання ухвали суду АТ КБ "Приватбанк" випискою по банківській карті № [NUMBER] пітверджується факт зарахування 18 березня 2026 року кредитних коштів у сумі 16000 грн на банківську карту відповідачки. Значна фінансова активність пов`язана із зархуванням та списання коштів з банківської картки відповідачки, їх характер, свідчить про наявність доступу [PERSON] до даної картки у день укладення Кредитного договору та її обізнаність про надходження на її картку грошових коштів за умовами Кредитного договору. Таким чином, позивачем надано належні та допустимі докази, як укладення між сторонами Кредитного договору, так і перерахування грошових коштів на банківську картку [PERSON] за його умовами. Щодо твердження представника відповідачки про безпідставність для нарахування комісії у розмірі 3200 грн. Пунктом 2.5 Кредитного договору сторони погодили сплату відповідачкою комісії за надання кредиту в розмірі 3200 грн. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, в тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19, така форма витрат як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України передбачена можливість включення до умов споживчих договорів нарахування комісії. Відповідачка ознайомилася з умовами Кредитного договору, у тому числі щодо сплати комісії за надання кредиту, прийняла його умови, частково їх виконувала, а тому позивачем правомірно нараховано комісію в розмірі 3200 грн. Щодо розміру нарахованих відсотків. Пунктом 2.4 Кредитного договору сторони погодили фіксовану стандартну процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1%. Відповідно до пп. 3 п. 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації" від 20.05.2014 року ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" доповнено пунктом 15, згідно з яким в редакції чинній на час укладення Кредитного договору військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.. Особливий період відповідно до абз. 5 ст. 1 Закону України від 21.10.1993 року № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. На підставі Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Законом України від 17.03.2014 № 1126-VII, з 18 березня 2014 року в Україні розпочався особливий період. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє дотепер. Тобто, введення та продовження строку воєнного стану у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України було визначено в законодавчому порядку, такий період теж є особливим. Із долученої до відзиву копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 25.05.2025 установлено, що відповідачка 25 травня 2025 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Відповідно до довідки військової частини [NUMBER] № 53 від 13.01.2026 солдат [PERSON] перебуває на військовій службі за контрактом у військовій частині [NUMBER] . Таким чином, на відповідачку, як дружину військовослужбовця [PERSON] , поширюються пільги встановлені п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Згідно з довідкою військової частини [NUMBER] № 74 від 16.01.2024 [PERSON] неодноразово брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, зокрема у періоди: з 08 серпня 2024 року до 10 вересня 2025 року. Таким чином, з моменту укладення відповідачкою шлюбу 25 травня 2025 року і до останнього дня дії Кредитного договору 02 вересня 2025 року, чоловік відповідачки брав участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України упродовж 101 дня. Протягом вказаного строку нараховані позивачем проценти підлягають списанню на підставі п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Суд відхиляє заперечення представника позивача про недоведеність того, що саме чоловік відповідачки перебував на військовій службі протягом строку дії кредитного договору, оскільки надані представником відповідачки довідки видані відповідно до затверджених форм Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, які не передбачають додаткового зазначення РНОКПП, дати народження, адреси реєстрації військовослужбовця, якому видана довідка. Прізвище, ім`я по батькові особи, зазначеної у довідках військової частини [NUMBER] від 13.01.2026 та від 16.01.2026 відповідають даним у свідоцтві про свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] від 25.05.2025. Суд уважає дані докази належними та достатніми для підтвердження факту проходження чоловіком відповідачки військової служби за контрактом та його участю у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Крім того, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який доповнений Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи наведене, боржник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу на період воєнного стану. Проценти нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з позовною заявою та наведеним позивачем розрахунком останнім нараховано в порядку ст. 625 ЦК України проценти за Кредитним договором в розмірі 8000 грн, з яких відповідачкою сплачено 2880 грн. Враховуючи, що проценти в порядку ст. 625 ЦК України позивач нарахував після 24 лютого 2022 року, дія воєнного стану з моменту укладення договору до розгляду справи у суді не припинялася, суд уважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині, а сплачені відповідачкою грошові кошти в сумі 2880 грн, які позивачем зараховано у рахунок погашення за відсотками в порядку ст. 625 ЦК України, слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за комісією (240 грн) та відсотками за користуванням кредитом (2640 грн). З наведеного представником позивача розрахунку за Кредитним договором установлено, що в період з 25 травня 2025 року до звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідачки за тілом кредиту становить 16000 грн. Таким чином, заборгованість відповідачки по відсотках за користування кредитом становить: 20160 грн - 16160 грн (16000х1/100х101) - 2640 грн = 1360 грн. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки наданим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між сторонами Кредитного договору та наявність заборгованості за ним, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 17360 грн, з яких: 16000 грн заборгованість за тілом кредиту; 1360 грн заборгованість за процентами за користування кредитом. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідачки на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1113 грн 18 коп. (17360/41520*2662,40).

Outcome: partial