Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви 29.01.2026 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20 880 грн, а також судовий збір в розмірі 2 662 грн 40 коп. Додатково представник позивача подав заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 12.12.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 4 000 грн зі сплатою 2% в день. Строк користування кредитом 30 днів, тобто до 10.01.2021. Кредитодавець належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. На підставі договору факторингу позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 20 880 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 16 880, яку позивач просить стягнути на його користь. Доводи сторін у справі Представник позивача просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач подала відзив на позов, у якому просить позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з неї заборгованість за тілом кредиту, а у стягненні процентів за користування кредитом - відмовити; відмовити у стягненні з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн; у разі якщо суд дійде висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, то стягнути з відповідачки на користь позивача такі витрати в розмірі 1 000 грн; стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 254 грн 60 коп. Зазначає, що чоловік відповідачки [PERSON] є військовослужбовцем з 2014 року та станом на сьогодні продовжує виконувати обов`язки по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. Відповідачка звільнена від сплати процентів за користування кредитом на підставі п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки є дружиною військовослужбовця [PERSON] , який є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 05.03.2015. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. На сьогоднішній день [PERSON] проходить військову службу у в/ч [NUMBER] , що зазначено у військовому квитку, та перебуває на військовій службі з 28.04.2016 до сьогоднішнього дня, що підтверджується довідкою Форми 5 від 03.03.2026 № 704. Відповідач є інвалідом ІІ групи, а тому звільнена від сплати судового збору. Що витрат на професійну правничу допомогу то такі витрати відшкодовуються з урахуванням критерію реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, враховуючи конкретні обставини справи. Відповідач просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позивачем не долучено акт наданих послуг і немає документального підтвердження наданих послуг, у разі якщо суд все ж таки вважає, що наявні правові підстави для стягнення таких витрат, то просить суд стягнути зазначені витрати у розмірі 1 000 грн. У той же час відповідач просить стягнути з позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 500 грн. Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що доводи відповідача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. 12.12.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено кредитний договір № 166738. При цьому заборгованість нарахована саме первісним кредитором, а після набуття права вимоги позивач не здійснював нарахування штрафних санкцій. Посилання відповідача на наявність пільг у зв`язку зі статусом дружини військовослужбовця є необґрунтованими, оскільки такі пільги застосовуються лише за умови надання відповідних підтверджуючих документів. Водночас відповідач не надала первісному кредитору жодних документів, що підтверджують право на пільги, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, підстави для застосування зазначених пільг до спірних правовідносин відсутні. Сторони погодили істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, строк та умови його повернення, що свідчить про наявність вільного волевиявлення відповідача при укладенні договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник погодився з умовами щодо нарахування процентів у разі прострочення виконання зобов`язань, у зв`язку з чим доводи відповідача про їх незаконність є безпідставними. З метою повного та об`єктивного розгляду справи позивач звернувся до первісного кредитора із запитом про надання детального розрахунку заборгованості. Станом на 16 березня 2026 року відповідь отримано. У зв`язку з цим позивач просить долучити до матеріалів справи детальний розрахунок заборгованості за договором № 166738. При цьому на момент подання позовної заяви позивачем були надані всі наявні документи, отримані від первісного кредитора в межах договору відступлення права вимоги. Щодо витрат на правничу допомогу відповідача, позивач зазначає, що заявлена сума у розмірі 6 500 грн є завищеною, не відповідає критеріям реальності та розумності, а також не узгоджується зі складністю справи. Суд, вирішуючи питання про їх відшкодування, має враховувати фактичність понесених витрат та обґрунтованість їх розміру. З огляду на викладене, позивач вважає відсутніми правові підстави для відшкодування витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі. Таким чином, доводи, викладені у відзиві, є необґрунтованими, недоведеними та такими, що суперечать умовам договору і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягають врахуванню судом. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 12.12.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти в розмірі 4 000 грн зі сплатою 2% в день. Строк користування кредитом 30 днів, тобто до 10.01.2021 (а.с. 8). Цього ж дня ТОВ «ЗАЙМЕР» перерахувало на рахунок [PERSON] кредитні кошти в розмірі 4 000 грн (а.с. 7). 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором (а.с. 15, 19, 20, 21). Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 20 880 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 16 880 (а.с. 12). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем надано належні докази на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів, укладення кредитного договору, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц). Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій. Встановлено, що між сторонами у справі укладено кредитний договір, умовами якого не передбачено, що кредит надається з метою придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду, та/або автомобіля, чи придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії. Також встановлено, що [PERSON] - чоловік відповідачки, є військовослужбовцем з 2014 року та станом на сьогодні продовжує виконувати обов`язки по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] від 05.03.2015. На сьогоднішній день [PERSON] проходить військову службу у в/ч [NUMBER] та перебуває на військовій службі за контрактом з 28.04.2016 до сьогоднішнього дня, що підтверджується довідкою Форми 5 від 03.03.2026 № 704 (а.с. 53 зворот, 54, 54 зворот). Таким чином, оскільки відповідачка є дружиною військовослужбовця, який проходить військову службу під час дії особливого періоду, тому згідно із п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» проценти за вказаним кредитом нарахуванню не підлягають. Висновки за результатами розгляду позовної заяви За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково підтверджуються належними доказами, є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Посилання представника відповідача, як на підставу відмови у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, що до позову не долучено акт наданих послуг і немає документального підтвердження наданих послуг, не заслуговують на увагу, оскільки на виконання вимог п. 3 ч. 2 ст. 137 ЦПК України адвокатом позивача долучено акт про отримання правової допомоги від 19.02.2026, у якому міститься детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення таких витрат позивачем, що підтверджується квитанцію про сплату позивачем вказаних послуг на рахунок адвоката в розмірі 10 500 грн (а.с. 41). Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з відповідача в розмірі 10 500 грн, а також щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача в розмірі 6 500 грн, суд враховує, що такі витрати згідно вимог п. 1 ч. 3 ст. ст. 133, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд також виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Указаний критерій застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд враховує, що позовні вимоги задоволено частково в розмірі 4000 грн, що становить 19,2% від заявлених позовних вимог (20 880 грн). А тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 19,2% таких витрат, що становить 2 016 грн (10 500 грн х 19,2%). Також суд враховує, що в задоволені позовних вимог в розмірі 16 880 грн - відмовлено, що становить 80,8% від заявлених позовних вимог (20 880 грн). А тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено - в розмірі 80,8% таких витрат, що становить 4 245 грн 71 коп. (5 254 грн 60 коп. х 80,8%). Відповідачка є інвалідом ІІ групи, а тому вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Отже, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial