Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом до [PERSON] та просила стягнути з відповідача борг за розпискою у розмірі 2530,40 грн. Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 09.10.2025 було відкрито провадження у справі та її розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач надав до суду заперечення на позов, де зазначив, що борг був порвернутий у повному обсязі. У судовому засіданні позивачка підтримала позов у повному обсязі та пояснила, що 19.06.2023 надала своєму знайомому [PERSON] у борг для лікування грошові кошти 5000 грн готівкою на два місяці, а [PERSON] написав про це розписку. Коли два місці сплинуло, гроші відповідач не повернув. [INFO] у неї померла мати і їй терміново знадобилися гроші та вона попросила відповідача повернути борг, але той відмовив. У подальшому у жовтні між нею та відповідачем стався конфлікт. Відповідач повернув частину грошей переславши два платежі на картку її сина [PERSON] . Залишилися неповернутими 2530,40 грн. Вона не згодна, що слід зарахувати у борг проведені відповідачем роботи у її підвалі, а також оплату відповідачем 1000 грн за оренду по її роботі. Так, дійсно відповідач за її проханням, коли вона виїхала за сімейними обставинами, підміняв її на її неофіційній роботі у кафе «наливайці» у місті Харкові на базарі біля метро «23 серпня». Відповідач неофіційно відпрацював там барменом та адміністратором замість неї декілька днів літом 2023 року, та отримував за кожен день 400 грн. Роботодавцем був чоловік на ім`я [PERSON] . Вона не погоджувала із відповідачем, що той віддасть [PERSON] свої власні 1000 грн за оренду і попередньо відповідач з нею цього не погоджував. Також, вони не домовлялися, що такі 1000 грн будуть зараховані у погашення боргу відповідача. Відповідач літом 2023 року у її підвалі зробив дві полиці із двох дощок. Це була незначна робота, і вона за це віддала відповідачу свою стару мультиварку. Відповідач проти позову заперечував та зазначив, що ранішг з відповідачкою перебував у нормальних відносинах. 19.06.2023 він взяв у борг у позивачки 5000 грн для лікування очей та за його ініціативою була написана розписка, що ці гроші він бере на два місяці. У червні та липні 2023 року він робив ремонтні роботи у підвалі позивачки, де з металевих кутів та дощок робив полиці за власний кошт. Йому у цих роботах допомагав товариш та він зміг привести підвал у порядок. Попередньо між ним та позивачкою не було домовленості, що це буде робота у рахунок боргу. Документів про вартість матеріалів та робіт немає. Також, літом 2023 відповідачка виїжджала на декілька днів і попросила його доглянути за її котами і собаками, а також підмінити її на їїх роботі у кафе «наливайці» на базарі в м.Харкові біля метро «23 серпня». У кафе він неофіційно виконував роботу бармена замість позивачки та замовляв товар. Він повинен був заплатити 12000 грн за оренду з виручки з кафе. Орендодавець на ім`я [PERSON] попрохав його сплатити оренду не 12000грн, а 13000 грн, і він, не погодивши попередньо це із позивачкою, віддав цьому чоловіку власну 1000 грн та 12000 грн з каси кафе. Ніяких документів з цього приводу не складалося. У подальшому, він зазначив позивачці, що розрахувався власними грошима, на що вона відповіла «розберемось». У подальшому, вони з позивачкою посварилися, і восени 2023 він повернув 2500 грн сину позивачки [PERSON] , перерахувавши їх з карти свого родича. Також, він вважає, що 1000 грн, яку він сплатив замість позивачки за оренду, має бути зарахована на погашення його боргу. Решта 1500 грн боргу має бути зарахована на погашення боргу у якості його робіт у підвалі позивачки, які коштували насправді більше за 1500 грн. Суд, вислухавши позивачку та відповідача, дослідивши надані сторонами докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно розписки від 19.06.2023, позивачка надала у борг відповідачу у позику 5000 грн на строк до 2-х місяців. (а.с. 4) Грошові кошти 999,60 грн 06.11.2023 та 1470,00 грн 07.11.2023 були перераховані з рахунку [PERSON] на рахунок сина позивачки [PERSON] . Відповідач у судовому засіданні визнав, що дійсно складав таку розписку і « [PERSON] » у розписці це він, а « [PERSON] » у розписці, це позивачка. Позивачка визнала, що грошові кошти 999,60 грн та 1470,00 грн, які надійшли на рахунок її сина [PERSON] 06.11.2023 та [INFO] , отримані на погашення боргу за розпискою. Вона самостійно надала докази отримання цих сум та просила стягнути борг за відрахування сплачених сум 999,60 грн та 1470,00 грн у остаточному розмірі 2530,40 грн. В силу положень ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. У відповідність зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність іншій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної грошової суми. За ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16 - Ц (провадження № 14 - 360цс19) зазначено, що: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-Ц (провадження № 14 - 465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Виходячи зі встановлених обставин та наявних у справі доказів, суд вважає, що розписка відповідача [PERSON] від 19.06.2023р., власноручно підписана ним, як борговий документ, та свідчить про існування між сторонами договірних відносин, а також підтверджує факт укладення договору і засвідчує отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Наданий до суду позивачкою [PERSON] оригінал вказаного боргового документа є належним та допустимим доказом факту отримання [PERSON] від [PERSON] грошей у борг та волевиявлення позичальника у двомісячний строк (тобто до 19.08.2023) повернути борг. Також позивачкою доведено факт невиконання боржником у повному обсязі даного боргового зобов`язання. Позивачка зарахувала часткову сплату відповідачем грошових коштів 999,60 грн та 1470,00 грн, що були сплачені із простроченням 06 та 07 листопада 2023 року. Неповернутою до цього часу залишилася сума 2530,40 грн. З пояснень сторін та наданих ними доказів, судом встановлено, що між сторонами існують неприязні відносини, що тривають з осені 2023 року. [PERSON] була засуджена за ч.2 ст.125 КК України за спричинення [PERSON] легких тілесних ушкоджень. У подальшому, за рішенням суду з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто моральну шкоду 5000 грн за події, про які йшлося у вироку. Суд не погоджується із твердженням відповідача про те, що його роботи влітку 2023 році з ремонту підвалу позивачки на 1500 грнта сплата замість неї 1000 грн на оренду, звільняють його від погашення боргу решти боргу 2500 грн.. Суд не приймає посилання відповідача [PERSON] про зарахування у погашення боргу 1000 грн, які, як стверджує відповідач, він віддав влітку 2023 року особі на ім`я [PERSON] за оренду кафе за [PERSON] . Судом не отримано доказів передання таких коштів від [PERSON] особі на ім`я [PERSON] , а також не отримано доказів домовленості з [PERSON] про те, що [PERSON] сплачує за неї ці грошові кошти в рахунок погашення власного боргу. Судом у судовому засіданні було прослухано аудіозапис розмови між [PERSON] та [PERSON] , за яким [PERSON] бажав довести що [PERSON] зарахувала у погашення його боргу 1000 грн. Так, на записі можна почути сварку між чоловіком і жінкою та вимогу жінки повернути гроші, зокрема 4000 грн. Позивачка [PERSON] з цього приводу пояснила, що на запису її голос і що цей запис, вірогідно міг бути зроблений 28.10.2023 року, але вказала, що була дуже знервована і могла зазначити будь-яку суму. Суд вважає, що вислів [PERSON] на аудіо запису про вимогу повернути 4000 грн не можна вважати таким, що свідчить про її свідоме зменшення боргу за розпискою, оскільки спілкування між нею та [PERSON] велося на підвищених тонах з нецензурними висловами зі сторони [PERSON] , яка могла перебувати у знервованому та розгубленому стані. Інших висловів щодо розміру боргу або причини його зменшення на аудіозапису [PERSON] не висловила. Суд не приймає посилання відповідача про необхідність зарахування у погашення його боргу суму 1500 грн за будівельні матеріали та роботи, які [PERSON] виконав у підвалі [PERSON] влітку 2023 року, оскільки судом не отримано доказів, що між [PERSON] та [PERSON] існувала попередня домовленість про такі роботи, про їх вартість, а також про те, що вартість таких робіт буде зарахована у погашення боргу за розпискою. Окрім того, судом не отримано доказів про вартість та обсяг робіт, які провів [PERSON] для [PERSON] у її підвалі. За таких обставин позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість 2530 грн 40 коп. за борговою розпискою від 19 червня 2023 року. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір 1211 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved