Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

До Вишгородського районного суду Київської області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Державний реєстратор прав на нерухоме майно Вишгородської міської ради (ЦНАП) про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в якій заявник просить встановити факт, що державний акт на право приватної власності на землю серія IV-ДН № 156528 виданий 12 листопада 1997 року та договір дарування виданий за № 2-992 від 25 березня 1994 року на ім`я « [PERSON] », належать їй, [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 12 листопада 1997 року вона отримала в Костянтинівській міській раді Донецької області Державний акт (серія IV-ДН № 156528) на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1 га, та 25 березня 1994 року отримала договір дарування на жилий будинок з надвірними будівлями за № 2-992. В грудні 2025 року вона звернулася до Державного реєстратора Вишгородської міської ради щодо реєстрації вказаного майна, та 10.12.2025 року за № 82313282 отримала рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій тому, що в державному акті на право приватної власності на землю вказано не вірно її прізвище, замість [PERSON] зазначено [PERSON] , така ж сама помилка в договорі даруванні. Відповідно до експертного висновку за № 056/1981-m від 12.12.2025 року - з урахуванням зазначеного прізвища [PERSON] та [PERSON] в документах (Акт на землю та договір дарування) - зазначені особи є ідентичними. В зв`язку з вище викладеним, для встановлення факту, що державний акт на право приватної власності на землю та договір дарування належить заявнику, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду. Ухвалою суддіВишгородського районного суду Київської області від 26 грудня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Заявник у судове засідання не з`явився, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від міського голови Момота О. до суду надійшла заява, у якій просить розглядати цивільну справу без участі представника заінтересованої особи на підставі поданих документів та наявних доказів у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-ДН № 156528, виданого на підставі рішення виконкому Костянтинівської міської Ради народних депутатів від 13 листопада 1996 року за № 840, на земельну ділянку площею 0,1 га, яка розташована на території [ADDRESS] та в договорі дарування житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться у [ADDRESS] , від 25.03.1994 року, посвідченому державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Щербіною Н.П. та зареєстрованому в реєстрі за № 2-992, в якості власника (у акті) та обдаровуваного (у договорі) зазначено [PERSON] . У паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 26 лютого 1998 року, зазначено прізвище ПІБ особи « [PERSON] ». 10 грудня 2025 року рішенням державного реєстратора прав не нерухоме майно [PERSON] відмовлено [PERSON] у проведені реєстраційних дій за її заявою від 05.12.2025 року, оскільки у поданому договорі дарування від 25.03.1994 року № 2-992 неможливо однозначно встановити особу сторони правочину, а саме помилка в прізвищі обдаровуваного, вказано прізвище « [PERSON] », а в поданому паспорті [NUMBER] прізвище « [PERSON] ». Відповідно до експертного висновку № 056/1981-m від 12 грудня 2025 року, виданого Українським бюро лінгвістичних експертиз національної академії наук України, з урахуванням зазначеного прізвища [PERSON] (паспорт, довідка присвоєння ідентифікаційного номера, записи [PERSON] ) [PERSON] (договір дарування, запис [PERSON] ) в документах наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У цій справі встановлення факту належності правовстановлюючого документа для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, пов`язані з реєстрацією права власності та реалізацією права власності на вказане у документах майно. У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Факт того, що [PERSON] та «[PERSON] », як зазначено в державному акті на право приватної власності на землю, та в договорі дарування на житловий будинок з надвірними будівлями є однією і тією ж особою, підтверджується паспортом громадянина України, в якому прізвище заявника зазначено правильно та повністю збігаються ім`я та по батькові та інші дані про особу та експертним висновком. Отже беручи до уваги подані докази на підтвердження факту належності правовстановлюючих документів заявниці і враховуючи, що у позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, вимога про встановлення факту належності державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ДН № 156528, виданого 12 листопада 1997 року Костянтинівською міською Радою народних депутатів, а також договору дарування житлового будинку з надвірними будівлями від 25.03.1994 року посвідченого державним нотаріусом Костянтинівської державної нотаріальної контори Щербіною Н.П. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-992 року, [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved