Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Пономарьов А.А. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що протягом 2013-2015 років, [PERSON] проживала разом з [PERSON] ем та у 2015 році між ними був укладений шлюб. Під час шлюбу в сторін з`явилась донька [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося, й сторони розірвали шлюб. 09.10.2017 Заводським районним судом м. Дніпродзержинська було винесено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 від усіх доходів боржника. Проте, відповідачем жодним чином не виконується обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дитини та станом на 01.09.2025р. заборгованість зі сплати аліментів складає близько 260 тис. грн.. Відповідач жодного разу не відвідав власну доньку та ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами [PERSON] , її станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Останній раз відповідачем відвідувалась дитина ще у 2017 чи 2018 році та після цього ніякої комунікації з дитиною відповідач не підтримує. Таким чином, внаслідок бездіяльності відповідача щодо спілкування та виховання дитини створились умови, які шкодять інтересам останньої. Відповідач, покладених законом, як на батька, обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються матір`ю самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Місцезнаходження батька дитини станом на дату звернення до суду позивачці невідомо. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Тому, представник позивача просить суд: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Пономарьов А.А. не з`явились, представник позивача надав суду заявупро розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Кам`янської міської ради не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 20 січня 2026 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 781. Матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.5). Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 травня 2016 року по справі №265/2594/16-ц розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до акту №887 про проживання без реєстрації, наданої 06.10.2025 року Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Добробут», вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та донька [PERSON] мешкають фактично без реєстрації з березня 2020 року по теперішній час, про що свідчать та підписують сусіди. Даний факт також підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб від 02.03.2020 №1208-5000273635 та від 04.03.2020 №1208-5000274239 (а.с.7-9). Відповідно до довідки №8897/23.2-30, наданого 17.09.2025 року в.о. начальника Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції О.Великоцькою, вбачається, що згідно з матеріалами виконавчого провадження №56082968, відкритого 03.04.2018, з примусового виконання виконавчого листа Заводського районного суду м.Дніпродзержинська №208/3374/17 виданого 08.11.2017 щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.06.2017 року, що пред`явлено до примусового виконання 30.03.2018, станом на 17.09.2025 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за 3 роки з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 260 227 грн. 23 коп.. (а.с.10-13). Відповідно до характеристики, наданої 25 серпня 2025 року класним керівником КЗ «Ліцей №22» Кам`янської міської ради Т.Шолойко, директором Ліцею №22 І.Худолєєвою, вбачається, що [PERSON] навчається у КЗ «Ліцей №22» Кам`янської міської ради з 1 вересня 2021 року. Мати [PERSON] , [PERSON] , бере активну участь у житті класу, ліцею; допомагає в організації позакласних заходів; регулярно відвідує батьківські збори. Батько учениці, [PERSON] , із сім`єю не проживає. З класним керівником на зв`язок не виходив, на батьківські збори не з`являвся. Жодного разу не приводив та не забирав [PERSON] з ліцею (а.с.14). Відповідно до характеристики, наданої сімейним лікарем ТОВ «Оксфорд Медікал Кам`янське» - О.В. Хамулою, вбачається, що протягом всього періоду спостереження [PERSON] на прийом до лікаря супроводжує мати. Батько у вихованні та догляді за дитиною участі не бере, на прийомах у педіатра жодного разу не був, про стан здоров`я доньки не цікавився (а.с.15). Відповідно до листа №01-10/2868вих., наданого 22.09.2025р. начальником служби у справах дітей Кам`янської міської ради Г.Пелипас, вбачається, що за період з 15.01.2020 по теперішній час [PERSON] не звертався до органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради із заявами про здійснення перешкод у спілкуванні та про встановлення графіку побачень із малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Відповідно до листа №5260вих; 5261вих, наданого 01.08.2025 року головним спеціалістом відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради Л.Євдокимовою, вбачається, що 01.08.2025 року відділом було розглянуто заяву про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що у поданій заяві відмітка про згоду [PERSON] батька малолітньої дитини [PERSON] на реєстрацію її місця проживання відсутня. Оскільки [PERSON] , батько малолітньої [PERSON] , згоди на реєстрацію місця проживання своєї дитини не надав, відділом було відмовлено у реєстрації її місця проживання (а.с.17). Окрім цього, представником позивача долучено до матеріалів справи пояснення [PERSON] та [PERSON] .. [PERSON] в свої поясненнях від 30.09.2025 року зазначив, що вже 6 років товаришує з [PERSON] . Стосовно відвідування [PERSON] своєї дитини [PERSON] та взагалі спілкування з [PERSON] , зазначив, що за весь час, який [PERSON] з донькою проживає у м.Кам`янському батько дитини жодного разу не приїздив та не виходив на зв`язок (а.с.18-19). [PERSON] в свої поясненнях від 02.10.2025 року зазначив, що проживає з [PERSON] в одному будинку на різних поверхах. Христину знає років 7. Спілкується із нею час від часу по-сусідські. Зазначив, що він батька дитини [PERSON] не бачив жодного разу за весь час. Дитиною він не опікується та не навідує (а.с.20-21). Відповідно до висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 12.01.2026 року № 8вих-20/39, вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає необхідним питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , залишити на розсуд суду. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд бере до уваги, що вказані обставини існують тривалий час, за який у відповідача була можливість змінити своє ставлення до виховання дитини. Однак він цього не зробив, що свідчить про стійкий та усвідомлений характер ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, та на виконання вимог ст.81 ЦПК України доказів відсутності підстав для позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] суду не надав. Суд звертає увагу на те, що у висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 12.01.2026 року № 8вих-20/39, зазначено, що зі слів представника позивача з`ясовано, що [PERSON] проживає на окупованій території ДНР з 2022 року та за цей час ніякої участі в житті доньки не приймає. На думку членів комісії, ухилення батька від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ним своїми обов`язками. Ураховуючи воєнний стан в Україні та те, що суд може детальніше дослідити всі матеріали справи, інтереси малолітньої [PERSON] орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає необхідним питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , залишити на розсуд суду. Таким чином, факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] .. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не спілкується з дитиною, проживає окремо від дитини, не сплачує аліменти на дитину з червня 2017 року, а тому вимоги позивача про позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved