Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача Усенко М.І. посилався на те, що 23.10.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 9329835 (далі кредитний договір), згідно з умовами якого відповідач отримала 3000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Кредитор свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в сумі, визначеній кредитним договором Відповідач не виконала свої зобов`язання платежі, передбачені умовами кредитного договору не вносила, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. 26.03.2024 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений Договір відступлення прав вимоги 104-МЛ від 26.03.2024. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги, та позивач набув статусу нового кредитора і отримав право грошової вимоги до осіб, визначених в реєстрі боржників включно з правом вимоги і за кредитним договором № 9329835 від 23.10.2023. Сума заборгованості відповідача становить 10513,29 грн, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту 2430 грн; прострочена заборгованість за сумою відсотків 7513,29 грн; прострочена заборгованість за комісією за видачу кредиту - 570 грн. З урахуванням викладеного, представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» Усенко М.І. просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 10513,29 грн, та судові витрати по справі. Відзив на позов відповідач до суду не подала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, справу просив розглянути у відсутність представника позивача, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач, яка повідомлена про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання повторно не з`явилася, відзив на позов не подала, причини неявки суд не повідомила. ІІІ. Процесуальні дії у справі 26.01.2026 ухвалою судді Красилівського районного суду Хмельницької області відкрито провадження у справі і постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. 02.03.2026 ухвалою суду витребувано докази за клопотанням представника позивача. 31.03.2026 ухвалою суду постановлено проводити заочний розгляд справи, та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин [PERSON] 23.10.2023 звернулась до ТОВ «Мілоан» з електронною заявою на кредит № 9329835. 23.10.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 9329835, відповідно до якого умов якого кредитодавець (ТОВ «Мілоан») зобов`язався надати позичальнику ( [PERSON] ) кошти в розмірі 3000 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідно до п. 1.3 договору кредит надається строком на 105 днів з 23.10.2023. Згідно з п. 1.3.1 договору, пільговий період складає 15 днів, та завершується 07.11.2023 (рекомендована дата платежу). Згідно з п. 1.3.2 договору, поточний період складає 90 днів, який настає з дні, наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 05.02.2024. Сторони кредитного договору обумовили істотні умови договору кредиту: комісію за надання кредиту, яка становить 570 грн, та нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1), проценти за користування кредитом: протягом пільгового періоду - 1125 грн, які нараховуються за ставкою 2,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2); протягом поточного періоду 9450 грн, які нараховуються за ставкою 3,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3); тип процентної ставки: фіксована (п. 1.6). Кредитний договір містить узгоджені сторонами умови пролонгації договору (п. 2.3 договору). Кредитний договір в електронному вигляді підписано 23.10.2023 відповідачем [PERSON] , шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором 996257. Згідно з копією довідки ТОВ «Мілоан» № б/н від 10.09.2025, [PERSON] ідентифікована ТОВ «Мілоан», акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 996257, дата і час відправки одноразового ідентифікатора позичальнику 23.10.2023 о 14:32:37 год. Відповідно до копії платіжного доручення 113371864 від 23.10.2023, ТОВ «Мілоан», на виконання договору 9329835, на рахунок [PERSON] [NUMBER] перераховано кошти в сумі 3000 грн. Отримання відповідачем [PERSON] 23.10.2023 коштів в сумі 3000 грн на належний їй картковий рахунок № [NUMBER] ( [NUMBER] ) підтверджується листом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260312/65478-БТ від 18.03.2026. Згідно з Додатком № 1 до кредитного договору Графіком платежів за договором про споживчий кредит 9329835 від 23.10.2023, сторонами узгоджено дату видачі кредиту 23.10.2023, дату платежу 05.02.2024, суму процентів за кредитом 10575 грн, комісію 570 грн. Згідно з відомістю ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 9329835, [PERSON] 07.11.2023 сплатила кредитодавцю 600 грн, з яких 210 грн кредитором зараховано на погашення заборгованості за тілом кредита, 210 грн зараховано на погашення заборгованості за процентами, 180 грн зараховано як сплата комісії за пролонгацію; 15.11.2023 [PERSON] сплатила кредитодавцю 300 грн, з яких 120 грн зараховано на погашення заборгованості за тілом кредита, 90 грн зараховано на погашення заборгованості за процентами, 90 грн зараховано як сплата комісії за пролонгацію; 20.11.2023 [PERSON] сплатила кредитодавцю 300 грн, з яких 120 грн зараховано на погашення заборгованості за тілом кредита, 90 грн зараховано на погашення заборгованості за процентами, 90 грн зараховано як сплата комісії за пролонгацію; 07.12.2023 [PERSON] сплатила кредитодавцю 300 грн, з яких 120 грн зараховано на погашення заборгованості за тілом кредита, 90 грн зараховано на погашення заборгованості за процентами, 90 грн зараховано як сплата комісії за пролонгацію. Як вбачається з вказаної відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 9329835, 23.10.2023 кредитодавцем нараховано 570 грн комісії за оформлення кредиту, яка відповідачем не сплачена; за періоди: з 23.10.2023 по 07.11.2023 проценти нараховувались згідно з п. 1.5.2 договору, за періоди з 08.11.2023 по 14.11.2023, з 21.11.2023 по 23.11.2023, з 08.12.2023 по 10.12.2023 проценти щоденно нараховувались згідно з п. 1.5.2, п. 2.3.1.1 договору; за періоди з 14.11.2023 по 07.12.2023, з 11.12.2023 по 21.02.2024 щоденно нараховувались прострочені проценти. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором, зробленою позивачем, заборгованість відповідача за сумою кредиту становить 2430 грн, прострочена заборгованість за комісіями 570 грн, прострочена заборгованість за відсотками 7513,29 грн. Позивачем до позовної заяви не долучено докази того, що [PERSON] після 05.02.2024 вчинялись дії, передбачені п. 2.3 кредитного договору, на збільшення строку кредитування, і що кредитний договір № 9329835 від 23.10.2023 пролонговано. Поза межами строку дії кредитного договору (з 05.02.2024 по 21.02.2024) кредитодавцем нараховано проценти на суму 894,24 грн. 26.03.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 104-МЛ, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників. Відповідно до копії платіжної інструкції № 406 від 26.03.2024 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» кошти згідно з договором відступлення прав вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024. 04.02.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено додаткову угоду до договору відступлення прав вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024, відповідно до якої сторони погодили внести зміни в Додаток № 1 до договору та виклали реєстр боржників у новій редакції. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 104-МЛ від 26.03.2024 (у новій редакції згідно додаткової угоди № 1 від 04.02.2025), у реєстрі боржників, права за якими відступлені ТОВ «Мілоан» позивачу, під № 2654 значиться боржник [PERSON] , ІПН [NUMBER] , дата народження [INFO] , номер кредитного договору 9329835, дата підписання договору 23.10.2023, сума виданого кредиту 3000 грн, залишок по тілу кредиту 2430, залишок по відсотках 7513,29, залишок по комісії 570, загальна сума заборгованості 10513,29 грн. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 29.11.2025 надіслало [PERSON] претензію № 23457915/2440, у якій повідомило відповідача про відступлення ТОВ «Мілоан» прав вимоги за кредитним договором, та вимагало протягом 3 днів погасити заборгованість в сумі 10513,29 грн. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, які врегульовано нормами §§1-2 Глави 16 ЦК України, Глави 52 ЦК України, § 1,2 Глави 71 ЦК України, а також нормами Закону України «Про споживче кредитування». V. Оцінка суду Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст. ст. 610, 611, 623 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. В силу статей 525 і 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставиться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Отже, сума наданої позики, розмір процентів, порядок їх нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Оскільки договір про споживчий кредит № 9329835 від 23.10.2023 підписаний відповідачем, шляхом застосування електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, тому такий договір укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно зі статями 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Як встановлено у даній справі, відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 104-МЛ, укладеного 26.03.2024 між ТОВ «Мілоан» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», останнє набуло право вимоги до боржників, в тому числі, і за кредитним договором № 9329835 від 23.10.2023, боржником за яким є [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , отримавши в ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 9329835 від 23.10.2023 кредитні кошти в сумі 3000 грн, повну суму якого вчасно не повернула, узгоджені договором відсотки та комісію за надання кредиту не сплатила, а тому з неї на користь правонаступника кредитора ТОВ «Мілоан» - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належить стягнути заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредита) в розмірі 2430 грн, 6619,05 грн - суму заборгованості за відсотками за період з 23.10.2023 по 05.02.2024, та 570 грн комісії за надання кредиту, а всього кошти в сумі 9619,05 грн. Що стосується вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті процентів за кредитним договором, нарахованих за період з 06.02.2024 по 21.02.2024, суд доходить наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку дії договору. Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов`язання. У частині 2 цієї статті зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом у даній справі встановлено, що строк дії кредитного договору № 9329835 від 23.10.2023 до 05.02.2024, а докази пролонгації кредитного договору після 05.02.2024 в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вище викладене, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів. Зважаючи на вказане, позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів, нарахованих після закінчення строку дії договору є необґрунтованими. Правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором № 9329835 від 23.10.2023, нарахованих кредитодавцем поза межами строку дії кредитного договору (з 06.02.2024 по 21.02.2024) у розмірі 894,24 грн - відсутні. Зазначений висновок зроблений з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 06.02.2019 у справі № 175/4753/15-ц. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач [PERSON] не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 9329835 від 23.10.2023, проте первинний кредитор (ТОВ «Мілоан») продовжував нараховувати проценти поза межами дії договору, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню частково, та з відповідача на користь правонаступника кредитора - позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» належить стягнути заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредита) в розмірі 2430 грн, заборгованості за відсотками за період з 23.10.2023 по 05.02.2024 в розмірі 6619,05 грн, та 570 грн комісії за надання кредиту, а всього кошти в сумі 9619,05 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). VI. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги ТОВ «Кредит-Капітал» до [PERSON] задоволено на 91,5 % (9619,05 грн х 100 : 10513,29 грн), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2436,10 грн (2662,40 грн х 91,5 : 100). Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн, суд зазначає таке. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постанові від 19.02.2024 у справі № 490/7096/21 та від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20, від 04.04.2024 у справі № 701/804/21, від 10.04.2024 у справі № 530/259/21, від 10.04.2024 у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Представник позивача Усенко М.І., на підтвердження понесених ТОВ «Кредит-Капітал» витрат на правничу допомогу, долучив до матеріалів справи: 1) копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно адвокатського об`єднання «Апологет»; 2) копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093, виданого 29.09.2012 на ім`я [PERSON] ; 3) копію ордера серії ВС № 1408806 від 20.10.2025; 4) копію договору № 0107 про надання правової (правничої) допомоги, укладеного 01.07.2025 між ТОВ «Кредит-Капітал» та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І.; 5) копію Додатка до Договору № 0107 від 01.07.2025 - акта № Д/12730 наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 05.01.2026, згідно з яким адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката Усенка М.І. надано послуги, а ТОВ «Кредит-Капітал» прийнято послуги згідно договору № 0107 від 01.07.2025 стосовно боржника [PERSON] за кредитним договором № 9329835 від 23.10.2023, сума наданих послуг відповідно до договору складає 8000 грн, клієнт зобов`язаний зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання акту; 6) детальний опис наданих послуг до акту № Д/12730 від 05.01.2026 за договором правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, згідно з яким адвокатським об`єднанням «Апологет» у справі про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 9329835 від 23.10.2023 надано наступні послуги: усна консультація клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором 0 год. 30 хв.; ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год. 00 хв.; погодження правової позиції клієнта у справі 0 год. 30 хв.; складення позовної заяви, з урахуванням правової позиції клієнта 3 год. 30 хв.; подання заяви до суду від імені клієнта 1 шт., усього: 6 год. 30 хв., 1 шт. Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. Отже, справа не вимагала проведення розрахунків, та була розглянута без участі представника позивача за наявними у справі доказами. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 8000 грн., який є на думку суду є завищеним. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що розмір витрат позивача на правничу допомогу мав би становити 5000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони. Разом з тим, такий розмір витрат на правову допомогу підлягає перерахунку, пропорційно задоволеним вимогам. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню частково, то з відповідача пропорційно на користь позивача підлягає стягненню 4575 грн витрат на правничу допомогу (5000 грн х 91,5 % : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial