Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

11.02.2026 року представник позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу мотивуючи свої вимоги тим, що 02.02.2025 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Мітсубіші», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » допустила зіткнення з транспортним засобом «Шевроле», державний номерний знак « [NUMBER] ». Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Мітсубіші», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-223845425 у Позивача. Відповідно до умов вказаного Договору обов`язкового страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілої особи страхове відшкодування. Відповідно до Постанови суду Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 та 122-4 КУпАП. Із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла особа та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт та виплачене страхове відшкодування, яке складає 9 235,23 грн. Оскільки Відповідач покинув місце ДТП, то, як відповідальна за шкоду особа, повинна відшкодувати Позивачеві в порядку регресу виплачене страхове відшкодування у розмірі 9 235,23 грн. Позивачем було направлено претензію з вимогою сплатити страхове відшкодування до Відповідача, однак, Відповідачем було надано відповідь, в якій вона повністю заперечує свій обов`язок щодо сплати нанесеної шкоди, посилаючись на невідповідні норми законодавства. Просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» завдані збитки в порядку регресу у розмірі 9235,23 грн. 5 та судовий збір у розмірі 2 662,40 грн. Ухвалою суду від 26.02.2026 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданому позові зазначив про можливість розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов не визнала, зазначила, що перебуваючи за кермом не відчула, що пошкодила інший автомобіль, тому поїхала, умисно вона не покидала місця ДТП. Вважає дану ситуацію страховим випадком, який повинен відшкодовувати страхова компанія згідно з укладеним договором страхування. А також від відповідача 17.03.2026 року надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що з позовом не згодна, не заперечує, що її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КУпАП, однак вважає, що сама по собі постанова суду у справі про адміністративне правопорушення не може автоматично свідчити про наявність підстав для застосування регресної вимоги. Вона не мала наміру залишити місце ДТП з метою уникнення відповідальності, а її дії були зумовлені тим, що вона не усвідомлювала факту настання ДТП. Таким чином, була відсутня суб`єктивна сторона правопорушення у вигляді умисного залишення місця ДТП, що виключає застосування до неї регресної вимоги страховика. Крім того, позивачем не доведено наявності усіх необхідних умов для застосування регресної вимоги, не доведено факту здійснення страхової виплати, її розміру та наявності законних підстав для застосування регресної вимоги. Просила відмовити у задоволенні позову. Від позивача відповіді на відзив не надходило. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків з огляду на таке. Судом встановлено, що 02.02.2025 року о 10:30 годині в м. Кривий Ріг, вул. Федора Караманиць, 66А, [PERSON] , керуючи авто «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] , проявивши неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно та відповідно не відреагувала на її зміну, перед початком руху не переконалась, що це буде безпечно, не дотрималась безпечного інтервалу, допустила наїзд на припаркове авто Шевролет д.н.з. [NUMBER] , яким попередньо керував [PERSON] , після чого розпочавши рух заднім ходом, не звернувшись за допомогою до сторонніх осіб, здійснила наїзд на нерухому перешкоду у вигляді металевого стовпчика, за який відповідає магазин «АТБ». Внаслідок ДТП транспортні засоби та мателевий стовпчик отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Крім того, 02.02.2025 року о 10:30 годині в м. Кривий Ріг, вул. Федора Караманиць, 66А, керуючи авто «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] , скоївши ДТП, залишила місце події, до якої була причетна. Вина [PERSON] у вчиненні правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП за наслідками вищезазначеної ДТП підтверджується копією постанови Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 04 березня 2025 року у справі № 212/ 1449/25 , яка нею не була оскаржена та набрала законної сили 17.03.2025 (а.с. 15-16). Відповідно до частини шостої ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 ЦПК України , суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 04 березня 2025 року у справі № 212/ 1449/25. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «Мітсубіші», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-223845425 у Позивача. 21.05.2025 року потерпілий [PERSON] , водій авто Шевролет д.н.з. [NUMBER] , звернувся до АТ«Страхова компанія «ББС Іншуранс» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку за договором ОСЦПВВНТЗ (потерпіла особа) ( а.с.9) 28.05.2025 року потерпілий [PERSON] звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування та надав відповідні документи ( а.с.10-14) Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 43499 від 26.06.2025 ТОВ Експертна компанія Фаворит Ассистанс вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ після аварійного пошкодження КТЗ Шевролет д.н.з. [NUMBER] , станом на 02.02.2025 року дорівнює 4944,60 грн на запасні частини, 4944,60 грн на запасні частини та малоцінні деталі ( а.с. 17-21) Висновком експерта № 123/25 транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню матеріального збитку від 31.07.2025 року вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля Шевролет д.н.з. [NUMBER] з ПДВ складає 10392,67 грн., без ПДВ складає 9235,23 грн ( а.с.22-27) 30.07.2025 позивачем видано наказ № 150148/1 та складено страховий акт № 150148/1 про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 4944,60 грн., в якості додатку до страхового акту додано розрахунок страхового відшкодування (а с.28-29). 15.10.2025 позивачем видано наказ № 150148/2/1 та складено страховий акт № 150148/2 про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 4290,63 грн., в якості додатку до страхового акту додано розрахунок страхового відшкодування (а с.28-29). 31.07.2025 року та 20.10.2025 року на підставі страхових актів позивач виплатив потерпілому [PERSON] страхове відшкодування на суму 9235,23 грн ( а.с.32-33) Після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 9235,23 грн. 12.12.2025 року позивач направив на адресу відповідача вимогу (претензію) про відшкодування завданої майнової шкоди з метою урегулювання спору у досудовому порядку, однак, відповідач в добровільному порядку відшкодувати шкоду відмовилась (а.с.35-40). Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди особою виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана не правомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27 березня 1992 року постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 18 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Відповідно до п. в) ч.1 ст.37 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди У зв`язку з настанням події, відповідно до вимог Закону, позивачем здійснено страхову виплату потерпілій особі. Оскільки [PERSON] спричинила дорожньо-транспортну пригоду та після ДТП самовільно залишила місце пригоди, Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС Іншуранс», як страховик, що здійснив регламентну виплату потерпілій особі, має право регресу до неї, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 9235,23 грн вартість відновлювального ремонту автомобіля. Відповідач [PERSON] не надала суду доказів на підтвердження того, що нею оскаржувалася постанова про визнання її винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, а тому її вина презюмується. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що розмір завданої потерпілому матеріальної шкоди є іншим. З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання не виконала, суму страхового відшкодування в розмірі 9235,23 грн в добровільному порядку позивачу не сплатила. Доказів протилежного матеріали цієї справи не містять. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2662,40 гривень.

Outcome: approved