Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором 2038501506 у розмірі 40967,84 грн., а також понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.12.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та відповідачем був укладений кредитний договір 2038501506, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію у строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 21.06.2024 року за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 40967,84 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. 21.06.2024 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №2038501506 від 21.12.2021 року, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та відповідачем. Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 21.06.2024 року обліковується заборгованість в розмірі 40967,84 грн. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. 04.08.2025 представником відповідача подано заяву про скасування заочного рішення суду, в якій зазначено таке. Позивачем не було надано доказів надання кредитних коштів відповідачу у розмірі 45 624,00 гривень. З наданої виписки по рахунку вбачається вхідний залишок 0 гривень. Наданий Банком розрахунок заборгованості, як доказ надання позивачу кредитних коштів, наявності заборгованості та її розміру, сам по собі не є належним та допустимим доказом наявності такої заборгованості за договором, оскільки будь-яких доказів отримання Відповідачем кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано. Отже, розрахунок заборгованості сам по собі не може бути належним та допустимим доказом ні надання відповідачу у користування кредитних коштів, ні видачі картки, ні наявності заборгованості та її розміру, оскільки розрахунок нічим не підтверджується та його правильність перевірити неможливо. Крім того, стягнуті витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9 200,00 гривень є не співмірними щодо витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, не відповідають ринковій ціни адвокатських послуг та такою, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 2500 гривень. Представник позивача у судове засідання, яке було призначено після скасування заочного рішення суду, не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач у судове засідання, яке було призначено після скасування заочного рішення суду, не з`явилась, від її представника надано заяву про розгляд справи за їх відсутності, у задоволенні позову просили відмовити. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.09.2025 року у цивільній справі №333/1493/25 заочне рішення Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 26.06.2025 року по цивільній справі №333/1493/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - скасовано. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. 21.12.2021 року між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2038501506 шляхом підписання відповідачем Анкети-заяви на отримання кредиту, згідно умов якої банк надав відповідачу кредит у розмірі у сумі 45624,00 грн. з фіксованою ставкою 0.01% за користування кредитом на споживчі потреби. Відповідачу був складений графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг), який був підписаний відповідачем, що свідчить про його обізнаність з умовами та правилами кредитування. Таким чином, АТ «ОТП БАНК» виконав умови кредитного договору та надав відповідачу кредитні кошти, які останній зобов`язувався повертати в порядку та на умовах, визначених кредитним договором зі сплатою процентів за користування кредитом. 21.06.2024 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 21/06/24, відповідно до якого, АТ «ОТП БАНК» відступає ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», а останнє приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим договором. [PERSON] отримала кредит, що підтверджується випискою по особовому рахунку з 21.12.2021 по 21.06.2024. Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2038501506 від 21.12.2021, судом встановлено, що станом на 21.06.2024 загальна заборгованість відповідача перед позивачем становить 40967,84 грн., з яких: 35484,73 грн. прострочене тіло кредиту, 8,23 грн. прострочені відсотки, 5474,88 грн.- прострочена комісія за РО. V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Відповідно до частин 1 та 2статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відтак, після підписання кредитного договору №2038501506 від 21.12.2021 року у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернення кредитних коштів. Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Щодо тверджень представника відповідача з приводу не укладання [PERSON] кредитного договору №2038501506 від 21.12.2021 року слід зазначити таке. АТ «ОТП БАНК» виконало свої зобов`язання шляхом надання відповідачу кредитних коштів у розмірі 45624,00 грн., що підтверджується копією кредитного договору №2038501506 від 21.12.2021 року. Протягом дії кредитного договору відповідач не надавала заперечень Банку, що не погоджується з розміром збільшеного кредитного ліміту, навпаки, активно використовувала грошові кошти, та частково погашала кредит, що підтверджується випискою з особового рахунку. Недоречними є доводи відповідача про недопустимість наданого банком розрахунку заборгованості, оскільки, заперечуючи такий розрахунок, відповідач [PERSON] свого контррозрахунку не надала. Отже, зважаючи на те, що позичальник [PERSON] , не виконала грошові зобов`язання за кредитним договором, порушені права ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості. Крім цього, відповідно до положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу підтверджуються копією договору про надання правничої допомоги від 03.07.2024 року, актом № 1 приймання-передачі наданих юридичних послуг від 15.07.2024 року, копією платіжної інструкції №4949 від 01.10.2024 про оплату за надану правову допомогу.. Суд враховує, що при визначенні суми відшкодування витрат за надання правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Крім того, слід зазначити, що відповідно до постанови Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20, з 15.12.2017 імплементовано нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи Аналогічний підхід застосовує і ЄСПЛ. Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені: «115. Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». Отже, на підставі наведеного, враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу підлягають зменшенню до 2500 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 3028 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved