Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

У провадженні Садгірського районного суду м. Чернівці перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, або звільнення від сплати аліментів. Рішенням суду від 19.03.2026 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. 25.03.2026 року через Електронний суд від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Судове засідання було призначено на 14 год 00 хв 31.03.2026 року. Представник позивача, адвокат Бабічук А.С. направила до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення в яких вказує, що вище вказана заява є необґрунтованою. Надані представником відповідача документи на її думку підтверджують лише факт укладення договору та оплати коштів, однак не підтверджують реальність та необхідність саме такого розміру витрат. Вказує, що відзив у справі не містить складної правової аргументації та ґрунтується на загальних нормах законодавства, а тому заявлена сума 8000 грн є явно завищеною та не відповідає критерію розумності. У зв`язку із викладеним просить суд відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, а у випадку прийняття судом рішення про задоволення заяви відповідача, просить зменшити розмір витрат на професійну праничу допомогу до 3000 грн. Розгляд заяви просила провести без її участі. Адвокат Бігусяк З.Г. через систему Електронний суд направила до суду заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у її відсутність. За правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 19.03.2026 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, або звільнення від сплати аліментів. Дослідивши клопотання представника позивача, а також матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно до частини 3 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати-без повідомлення учасників справи. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову-на відповідача, у разі відмови в позові-на позивача, у разі часткового задоволення позову-на обидві сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. На підтвердження витрат представником відповідача надано: - Договір про надання правничої допомоги від 28.01.2026 року, який укладений між одвокатом [PERSON] та [PERSON] ; - Додаток №1 до Договору про надання правничої допомоги від 28.01.2026 року щодо розрахунку розміру гонорару та порядку його оплати, згідно якого сторони договору узгодили між собою наступний розрахунок розміру гонорару за надання правничої допомоги та порядок його сплати; - ордер на надання правничої допомоги адвокатом Бігусяк З.Г. [PERSON] на підставі Договору про надання правничої допомоги №б/н від 28.01.2026; -платіжні інструкції АТ КТ «ПриватБанк» від 30.02.2026 та 20.03.2026 року про сплату за надання юридичних послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги від 28.01.2026 на загальну суму 8000,00 грн. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати представника відповідача на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн суд вважає співмірними зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) відповідно до умов договору, які підтверджені належними доказами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі Баришевський проти України, Двойних проти України, Меріт проти України). За висновками ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини восьмоїстатті 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Адвокат Бігусяк З.Г. здійснювала представництво відповідача [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СЕ № 1132397 від 11.02.2026 року. Згідно Додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 28.01.2026, адвокатом Бігусяк З.Г. надано правничу допомогу [PERSON] , зокрема щодо підготовки заяв по суті, процесуальних заяв до суду, що становить 8000,00 грн. Платіжними інструкціями АТ КТ «ПриватБанк» від 30.02.2026 та 20.03.2026 року [PERSON] перерахувала на рахунок [PERSON] кошти на загальну суму 8000,00 грн. Отже, дані докази підтверджують факт отримання відповідачкою правничої допомоги і понесення таких витрат в розмірі 8000, 00 грн. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення питання про розподіл судових витрат суд оцінює розумність витрат, їх співмірність із складністю справи та її значенням для відповідача. Твердження представника позивача щодо відсутності документів, які б підтверджували реальність та необхідність заявленої представником відповідача розміру витрат та те, що заявлена сума 8000,00 грн є завищеною та не відповідає критерію розумності в ході розгляду справи не знайшли свого підвердження. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, обумовленої договором про надання правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставии справи, її складності та виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій у справі, суд вважає, що заявлені витрати на професійшу правничу допомогу, відшкодування відповідачу понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді в загальному розмірі 8 000, 00 грн відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони. На підставі викладеного,

Outcome: approved