Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-06 00:00:00

У грудні 2025 позивач [PERSON] через систему «Електронний суд» звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити прізвище « [PERSON] », час на примирення не надавати. В обґрунтування позову вказано, що з 28.04.2021 позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Спільне подружнє життя сторін не склалось через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Позивач та відповідач проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. 22.12.2025 ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 18.02.2026. 16.02.2026 року через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся у встановленому порядку, з відзивом (запереченням) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести у справі заочний розгляд на підставі ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. З 28.04.2021 [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 415. Від спільного проживання сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1021. При вирішенні справи суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує, що позовна заява про розірвання шлюбу надійшла до суду 16.12.2025, сторони для надання пояснень в судове засідання не з`явились повторно та будь-яких інших заяв (клопотань) на час вирішення справи на адресу суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Слід роз`яснити, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved