Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 02 березня 2016 року між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] був укладений договір № 014/0131/82/0138636. Відповідно до вказаного договору відповідачці було надано кредит в сумі 10536 грн. 82 коп. зі сплатою процентів за користування кредитом. 26 червня 2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-9, у відповідності до умов якого ТОВ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило право вимоги до відповідачки. 29 листопада 2022 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір відступлення права вимоги № 29-11/2022, у відповідності до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до відповідачки. Оскільки відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконала, станом на день формування позовної заяви сума заборгованості за кредитним договором № 014/0131/82/0138636 від 02 березня 2016 року складається з 19292 грн. 79 коп., з яких 8213 грн. 00 коп. сума заборгованості за тілом кредиту, 9954 грн. 14 коп. сума заборгованості за процентами, 1125 грн. 65 коп. сума заборгованості за пенею та/або штрафами і позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку. Представник позивача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, згідно наявного в справі клопотання просив проводити розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував (а. с. 4 зворот, 84). Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась причини неявки суду не повідомила (а. с. 144, 146). Суд постановив проводити заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі надані позивачем на підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 02 березня 2016 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК», як позикодавцем, та відповідачкою, як позичальницею, був укладений договір про надання кредиту шляхом підписання заяви №014/0131/82/0138636, відповідно до якого відповідачка отримала кредитні кошти шляхом встановлення ліміту на кредитну картку в сумі 10536 грн. 82 коп. зі сплатою 38,3% відсотків річних за користування кредитом терміном на 72 місяців, зобов`язавшись повернути кредит та сплатити проценти за його користування, а також виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором та графіку платежів (а. с. 28-30). За прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань договором передбачено право кредитора вимагати від боржника сплатити пеню в розмірі 1% від суми прострочення платежу за кожен день прострочення. 26 червня 2019 року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-9, за яким АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги за договором кредиту №014/0131/82/0138636 (а. с. 7-14). 29 листопада 2022 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та позивачем укладено договір відступлення права вимоги №29-11/2022, за яким ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило позивачу право вимоги за договором кредиту №014/0131/82/0138636 (а. с. 15-27). Відповідно до витягу з додатку до договору відступлення права вимоги №29-11/2022 від 29 листопада 2022 року вбачається, що за кредитним договором №014/0131/82/0138636 розмір заборгованості складає 19292 грн. 79 коп., з яких 8213 грн. 00 коп. сума заборгованості за тілом кредиту, 9954 грн. 14 коп. сума заборгованості за процентами, 1125 грн. 65 коп. сума заборгованості за пенею і право вимоги сплати заборгованості перейшло до позивача (а. с. 33). Судом встановлено, що згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість за кредитним договором № 014/0131/82/0138636 від 02 березня 2016 року складає 19292 грн. 79 коп., з яких 8213 грн. 00 коп. сума заборгованості за тілом кредиту, 9954 грн. 14 коп. сума заборгованості за процентами, 1125 грн. 65 коп. сума заборгованості за пенею (а. с. 60-63). Таким чином, аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки за кредитним договором № 014/0131/82/0138636 від 02 березня 2016 року заборгованості у загальній сумі 19292 грн. 79 коп. є обґрунтованими та у відповідності до ст.ст. 611, 615, 625 ЦК України підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судовий збір сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а. с. 6, 79). Крім того, позивач вказує, що ним понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп. На підтвердження вказаного позивач надає договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року, заявку про надання юридичної допомоги №1086 від 01 грудня 2024 року, акт №17 про надання юридичної допомоги від 31 грудня 2025 року (а. с. 41-50). Враховуючи зазначене, суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн. 00 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 533, 536, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561 ЦК України;

Outcome: approved