Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. Представник ТОВ «ФК «Омега Фінанс» (позивач) Саркісян Н.А. звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №335753 від 19.01.2022 у розмірі 9090 грн. 1.2. В обґрунтування позову зазначав, що 19.01.2022 між ТОВ «Ізі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №335753. За умовами вказаного договору ТОВ «Ізі Кредит» надало [PERSON] кредит в розмірі 6000 грн на умовах зворотності, платності, а клієнт зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Вказав, що товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконувала, у зв`язку з чим у неї станом на 03.12.2020 утворилася заборгованість у розмірі 9090 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 763,70 грн та по процентам у розмірі 3 326,30 грн. 1.3. Зазначав, що 26.03.2025 між ТОВ «Ізі Кредит» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу №Ф-25/2, за яким ТОВ «Ізі Кредит» передає ТОВ «ФК «Омега Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Омега Фінанс» приймає належні ТОВ «Ізі Кредит» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №335753 від 19.01.2022 в сумі 9090 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 5 763,70 грн та по процентам у розмірі 3 326,30 грн. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 06.11.2025 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №296/11991/25, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 2.2. Відповідач повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання. Однак, поштове відправлення адресоване [PERSON] повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». 2.3. Відповідно до норм ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. 2.4. У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у cправі №910/1730/22 зазначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі №910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі №911/3113/20). 2.5. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. 2.6. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. 2.7. Враховуючи, що розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, вжиття судом заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених процесуальним законом, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 19.01.2022 [PERSON] подала ТОВ «Ізі Кредит» заяву на отримання кредиту в сумі 6000 грн (а.с.16-17). 3.2. 19.01.2022 між [PERSON] та ТОВ «Ізі Кредит» укладено кредитний договорі №335753 (18-23). 3.3. Згідно п.2.1 договору визначено, що позичальник підтверджує, що підписанням даного договору кредитодавець ознайомив її з усіма умовами цього договору та внутрішніх правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими вона погоджується і які вона приймає. 3.4. Відповідно п.3 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) в розмірі 6000 грн на особисті потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. 3.5. Згідно п.5 договору сторони домовились про окремі умови договору, що викладені в цьому розділі та відповідно до графіку платежів, що є додатком №2 та невід`ємною частиною даного договору. 3.6. Відповідно до п.5.2 кредитного договору реальна річна процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 1814,51%. 3.7. Згідно п.5.7 загальна сума всіх платежів позичальника за договором з урахуванням процентної ставки за кредитом становить 11 110 грн. Загальна вартість кредиту в грошовому виразі становить 11 110 грн., що складає 6000 грн суми кредиту та 5 110 грн процентів за користування кредитом, або 201,86% у процентному значенні. 3.8. Відповідно до графіку платежів кредит надавався строком до 22.06.2022 (а.с.24). 3.9. 19.01.2022 [PERSON] також підписала паспорт споживчого кредиту, за умовами, аналогічними викладеними в кредитному договорі №335753 від 19.01.2022 (а.с.29-30). 3.10. Факт видачі ТОВ «Ізі Кредит» та отримання відповідачем коштів за кредитним договором №335753 від 19.01.2022 підтверджується видатковим касовим ордером від 19.01.2022 (а.с.31). 3.11. 26.03.2025 між ТОВ «Ізі Кредит» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу №Ф-25/2, за яким ТОВ «Ізі Кредит» передає ТОВ «ФК «Омега Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Омега Фінанс» приймає належні ТОВ «Ізі Кредит» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників (а.с.52-60). 3.12. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №335753 від 19.01.2022 в сумі 9090 грн., з яких: 5763,70 грн сума боргу за основною сумою заборгованості та 3326,30 грн сума боргу за відсотками(а.с.61). 3.13. Відповідно до платіжної інструкції №25 від 01.04.2025 ТОВ «ФК «Омега Фінанс» згідно договору факторингу №Ф-25/2 від 26.03.2025 здійснило оплату на користь ТОВ «Ізі Кредит» (а.с.62). 3.14. Відповідно до деталізації нарахувань та обліку платежів за кредитним договором №335753 станом на 14.04.2025 [PERSON] має заборгованість в сумі 9090 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5763,70 грн та по процентам у розмірі 3326,30 грн (а.с.32, 37). IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). 4.2. За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 4.3. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). 4.4. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». 4.5. Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми. 4.6. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. 4.7. В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 4.8. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 4.9. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 4.10. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. 4.11. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). 4.12. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. 4.13. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 4.14. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 4.15. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України). 4.16. Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 4.17. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 4.18. Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 4.19. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 4.20. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 4.21. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 4.22. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. З матеріалів справи вбачається, що 19.01.2022 між [PERSON] та ТОВ «Ізі Кредит» укладено кредитний договорі №335753, за умовами якого відповідач отримала 6000 грн. 5.2. Також сторонами погоджено реальну річну процентну ставку за кредитом в розмірі 1814,51%, та загальні витрати за договором з урахуванням процентної ставки за кредитом в сумі 11 110 грн., з яких: 6000 грн суми кредиту та 5 110 грн процентів за користування кредитом. 5.3. Факт видачі ТОВ «Ізі Кредит» та отримання відповідачем коштів за кредитним договором №335753 від 19.01.2022 підтверджується видатковим касовим ордером від 19.01.2022. 5.4. Відтак, суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. 5.5. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 5.6. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. 5.7. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано. 5.8. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України. 5.9. 26.03.2025 між ТОВ «Ізі Кредит» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу №Ф-25/2, за яким ТОВ «Ізі Кредит» передає ТОВ «ФК «Омега Фінанс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Омега Фінанс» приймає належні ТОВ «Ізі Кредит» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. 5.10. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №335753 від 19.01.2022 в сумі 9090 грн., з яких: 5763,70 грн сума боргу за основною сумою заборгованості та 3326,30 грн сума боргу за відсотками. 5.11. Суд визнає, що копія договору факторингу та реєстру права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. 5.12. Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 січня 2026 року викладеними у справі №727/2790/25 (провадження №61-13862св25). 5.13. Відповідно до карти 20250414-122301 обліку виконання кредитного договору №335753 станом на 14.04.2025 і деталізації нарахувань та обліку платежів за кредитним договором слідує, що на виконання умов договору [PERSON] сплачено: 02.02.2022 1010 грн., з яких на погашення тіла кредиту сплачено 109,90 грн та на погашення відсотків 900,10 грн.; 17.02.2022 1010 грн., з яких на погашення тіла кредиту сплачено 109,90 грн та на погашення відсотків 900,10 грн. Заборгованість складає 9090 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5763,70 грн та по процентам у розмірі 3326,30 грн. 5.14. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 5.15. Суд звертає увагу на те, що відсотки за користування кредитом позивачем нараховувалися в межах строку дії договору та за відсотковою ставкою погодженою сторонами. 5.16. Враховуючи, що позивач надав відповідачу обумовлені договором від 19.01.2022 грошові кошти, шляхом перерахування суми позики на банківський рахунок, вказаний позичальником, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконала, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 9090 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5763,70 грн та по процентам у розмірі 3326,30 грн. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. За правилами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн за подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved