Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2026 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики було розглянуто та ухвалено рішення про задоволення позовних вимог. Представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яка мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» було задоволено, проте не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи викладене представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова Нова» витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі і в тому самому порядку, що й судове рішення. Частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. У контексті вказаної статті процесуального закону, враховуючи характер вирішуваного питання і сукупність наявних в матеріалах справі доказів, суд не вбачає необхідності виклику сторін в судове засідання. Зважаючи на те, що цивільна справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідно вирішення питання про судові витрати здійснюється в порядку письмового провадження. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.03.2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Нова» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики було задоволено (а.с. 66-67). 06.05.2025 року між адвокатом Андрущенко М.В. та ТОВ «Іннова Фінанс» (перейменовано на ТОВ «Іннова Нова» було укладено договір про надання правничої допомоги №06-05/2025, за умовами якого за результатом надання послуг сторонни складають акти приймання-передачі наданих послуг, в яких визначається перелік послуг, їх деталізація та вартість (а.с. 72-74). Згідно із актом приймання-передачі наданих послуг від 18.03.2026 року, загальна вартість наданих адвокатом Андрущенком М.В. послуг складає 5000,00 грн. (а.с. 75). Також в матеріалах справи наявна платіжна інструкція про оплату послуг правничої допомоги на 5000,00 грн. (а.с. 82). Частиною 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом було враховано, що вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така позиція узгоджується із правовим висновком здійсненим Великою Палатою Верховного Суду 19.02.2020 року у постанові по справі №755/9215/15-ц. Суд звертає увагу, що представник позивача ще в позовній заяві зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи включатиме витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Вимогами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Проте, відповідачем не доведено неспівмірність заявленої до стягнення суми витрат по направленню процесуальних документів учасникам справи. Враховуючи фактичні обставини справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що вимога заяви представника позивача щодо стягнення суми витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. відповідає вимогам ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Доказів протилежного стороною відповідача суду не надано. На підставі викладеного, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про судові витрати щодо витрат позивача на на правову допомогу, а саме відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Outcome: approved