Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» в особі т.в.о. директора Олексія Трофимчука звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 30862,93 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначає, що у нього на балансі знаходиться гуртожиток, де проживає відповідач у кімнатах 414, 415. Між сторонами був укладений Договір № 4 від 01 червня 2020 року про надання житлово - комунальних послуг. Оскільки, Відповідач не у повному обсязі здійснювала платежі за тарифами на житлового - комунальними послугами в результаті чого утворилася заборгованість, а тому, позивач просить стягнути таку заборгованість з відповідача. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Поліщук І.О. Ухвалою судді Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.07.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі. Призначено дату, час і місце проведення судового засідання. Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 13.08.2025 року від відповідача у справі надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач вказала, що неможливо надати оцінку законності та обґрунтованості виставленій заборгованості без обґрунтування затвердженого тарифу. Для повного та всебічного розгляду справи слід отримати суми заборгованості за кожен місяць, з чого вони складаються (вид послуги) та які суми становлять. У доданих до Наказів № 31/7 та 7 розрахунків містяться відомості про послуги, які надаються «по мірі необхідності», закладено персонал, якого ніхто ніколи з мешканців гуртожитку не бачив. Окрім цього, до виконавця послуг у мешканців гуртожитку виникли претензії у зв`язку із неналежним виконанням покладених на нього функцій, що було оформлено актами обстеження гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Вказала, що з метою захисту прав мешканців гуртожитку нею із іншими мешканцями було створено Громадську організацію «Старицького 10», від імені якої складалися та направлялися звернення до компетентних органів з питань життєдіяльності гуртожитку. Акти, за твердженнями відповідача, є доказом тривалого занедбаного стану допоміжних приміщень будинку за адресою: [ADDRESS] , а, отже, підтвердженням того, що утримання будинку позивачем не здійснювалося протягом тривалого часу. Вказала, що наприкінці 2022 року позивач не вживав ніяких заходів щодо підключення гуртожитку до теплопостачання, що загрожувало аваріями у вигляді замерзання систем опалення та перевантаження систем електропостачання через застосування альтернативних джерел тепла за допомогою обігрівачів та надала відповідне листування із КП «Теплопостачання міста Одеси». Просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Окремо, відповідач повідомила суд про зміну прізвища на « [PERSON] » в результаті укладання шлюбу. 24.09.2025 року були винесено ухвалу про визнання обов`язковою особистої явки представника Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» у судові засідання у справі. 24.09.2025 року було задоволено клопотання відповідача та витребувано у Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» наступні докази: 1. Документальне підтвердження затверджених тарифів на надання житлово - комунальних послуг за період з жовтня 2022 року по липень 2025 року. 2. Кошторис на утримання гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та прибудинкової території. 3. Акт розмежування корисної і некорисної площ згаданий у Наказах № 31/7 та № 7. 4. Дані бухгалтерського обліку доходів та витрат на утримання гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] за період з жовтня 2022 року по липень 2025 року. 5. Договір про надання послуг з вивозу ТПВ за яким Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» отримує теплопостачання для подальшого розподілу у будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . 6. Договір про надання послуг з електропостачання за яким Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» отримує теплопостачання для подальшого розподілу у будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . 7. Договір про надання послуг з централізованого холодного водопостачання та водовідведення за яким Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» отримує водопостачання для подальшого розподілу у будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . На виконання приписів ухвали про витребування позивачем було надано витребувану інформацію із супровідним листом від 30.10.2025 року. 23.03.2026 року від представника позивача ДП МОУ «Південьвійськбуд» надійшли додаткові пояснення, відповідно до якого ДП МОУ «Південьвійськбуд» є юридичною особою та діє на підставі Статуту. Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» засноване на державній власності, діє як державне комерційне підприємство та належить до сфери управління Міністерства оборони України Основні види доходів ДП МОУ «Південьвійськбуд»: послуги зберігання 33,4 %; інші послуги (посередництва та спільна діяльність, 11,0 %); оренда нежитлових приміщень (14,2 %), компенсація/відшкодування вартості спожитих комунальних послуг та енергоносіїв мешканцями гуртожитку та іншими контрагентами (36,5 %). Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновником ДП МОУ «Південьвійськбуд» є Міністерство оборони України. Статутом ДП МОУ «Південьвійськбуд», затвердженим Наказом Міністра оборони України за N?27 від 29.01.1998 року, зі змінами, встановлено, що підприємство засновано на майні Збройних Сил України (державній власності), діє як державне комерційне підприємство та належить до сфери управління Міністерства оборони України. Крім того, слід зазначити, що ДП МОУ «Південьвійськбуд» є правонаступником Військової частини [NUMBER] , в тому числі щодо військового майна, яке належало військової частині, до складу якого входить гуртожиток, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 4987 кв.м., житловою площею 2302,2 кв.м. належить на праві власності державі в особі ДП МОУ «Південьвійськбуд», що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08 грудня 2015 року. Актом приймання-передачі основних засобів військової частини [NUMBER] від 1 вересня 1998 року станом на 1.08.1998р. місцезнаходження м. Одеса затверджений Зам начальника головного управління розквартирування військ і капітального будівництва міністерства оборони України. Гуртожиток введено в експлуатацію - 1969р., силами військових будівельників. Гуртожиток коридорного типу(кухня, душ, туалет на коридорі), проте згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 02.04.2015р. фізичною особою - підприємцем [PERSON] , більшість мешканців зробили реконструкцію(об?єднали кімнати, облаштували душові та туалети в займаних приміщеннях, обладнали кухні, збільшили житлову площу за рахунок приміщень загального користування) - усі ці зміни були проведені без погодження з власником та балансоутримувачем, та з порушенням норм ДБН. 30.04.1995 році було укладено договір N?46 про спільну діяльність між військовою частиною [NUMBER] та МП «Товарна» стосовно спільного використання гуртожитку розташованого в [ADDRESS] , згідно якого управителем гуртожитку стало МП «Товарна». Строк дії договору до 30.04.2020р. 30.01.2002р. між ДП МОУ «Південьвійськбуд» в особі філії - Управління начальника робіт 933, яке визначено було правонаступником в/ч [NUMBER] , та приватною фірмою «Товарна» укладено додаткову угоду N?1. 15.11.2012р. додатковою угодою N?8 внесено зміни - УНР 933 замінено на ДП МОУ «Південьвійськбуд». 22.12.2011 року ДП МОУ «Південьвійськбуд» звернулося до Одеського міського голови стосовно надання згоди на прийняття гуртожитку в комунальну власність територіальної громади м. Одеси. Департамент комунальної власності Одеської міської листом N?01-11/0437 від 25.01.2012 повідомив ДП МОУ «Південьвійськбуд», що для здійснення процедури реформування форми власності об?єкта нерухомості відповідно до Закону України «Про передачу об?єктів права державної та комунальної власності», наразі профільними комунальними підприємствами міста проводяться необхідні заходи для визначення технічного стану гуртожитку та інженерних мереж. 17.01.2012р. комісія провела обстеження технічного стану гуртожитку N?10 за адресою вул. Старицького, що знаходиться на балансі ДП МОУ «Південьвійськбуд» та обслуговується за договором ПП «Товарна». 30.05.2020 року актом прийому-передачі ПФ «Товарна» на виконання доручення заступника Міністра оборони України, розпорядження Головного управління майна та ресурсів, наказу директора ДП МОУ «Південьвійськбуд» №8 від 01.04.2020р. «Про організацію прийому-передачі гуртожитку» передало до ДІ МОУ «Південьвійськбуд» приміщення гуртожитку за адресою: м. Одеса, вул. Старицького, 10. Технічний стан приміщень на момент передачі мало наступні недоліки: Площа внутрішнього покриття стін має суттєві пошкодження; Сантехнічне обладнання потребує ремонту; Електричне обладнання в аварійному стані; Площа приміщення забруднена сміттям. Приміщення потребує ремонту. Окрім того, за час управління гуртожитком ПФ «Товарна» більшість мешканців зробили реконструкцію своїх помешкань (об?єднали кімнати, облаштували душові та туалети в займаних приміщеннях, обладнали кухні, збільшили житлову площу за рахунок приміщень загального користування) - усі ці зміни були проведені без погодження з власником та балансоутримувачем, та з порушенням норм ДБН. Тобто станом на 30.05.2020 року, ДП МОУ «Південьвійськбуд» отримало від ПФ «Товарна» приміщення гуртожитку за адресою: [ADDRESS] в аварійному стані, будівля гуртожитку потребувала реконструкції з урахуванням вже створених змін. ДП МОУ «Південьвійськбуд» вже станом на 30.05.2020 року мало значну заборгованість по сплаті податків та зборів, та не могла самостійно здійснювати капітальний ремонт, у зв?язку з скрутним фінансовим станом. У зв?язку з чим неодноразово зверталося до органу управління з питання передачі гуртожитку на баланс профільної організації що здійснює експлуатацію житлового фонду Міністерства оборони України, дане питання не було вирішено. Державне фінансування гуртожитку - не здійснювалося та не здійснюється, ДП МОУ «Південьвійськбуд» не отримало від власника Міністерства оборони України жодних коштів на відновлення, ремонт чи витрати на експлуатацію будівлі гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Станом на кінець 2021 року ситуація стала критичною, покрівля даху прийшла остаточно в незадовільний стан, під час дощу затоплювалися житлові кімнати п?ятого, четвертого та третього поверху, вода текла по стінам сходових клітин заливаючи електричні щитові де були підключені кімнати мешканців 3-х поверхів, а також заливали і інші щитові через кабельне з`єднання постійно спалюючи електрообладнання. Стіни сиріли покривалися цвіллю. 29.12.2021р. директор ДП МОУ «Південьвійськбуд» затвердив наказ №37/1 «Про затвердження тарифу за користування житлом» яким встановлено розмір тарифу - 32грн. за 1 кв.м. грн. (з ПДВ). 05.04.2022р. в.о. директора ДП МОУ «Південьвійськбуд» затвердив наказ №7 «Про справляння плати за користування житлом» яким підтверджено розмір тарифу - 32грн. за 1 кв.м. грн. (з ПДВ). Відповідно до якого ДІ МОУ «Південьвійськбуд» виставляє рахунки за користування житлом. Адміністрація ДП МОУ «Південьвійськбуд» не фінансується за рахунок коштів затверджених тарифом. Відповідно до Положення про гуртожиток по [ADDRESS] , затвердженого наказом ТВО директора ДП МОУ «Південьвійськбуд» N?52 від 08 серпня 2018 року, гуртожиток - це спеціально споруджений жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, а також інших громадян у період їх перебування у трудових відносинах із підприємством. Відповідно до п.3.7 Положення, особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Також згідно із п.п. 3.2.4. Правил внутрішнього розпорядку гуртожитку, затвердженого наказом тимчасово виконуючого обов`язки директора Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» N? 52 від 08 серпня 2018 року, визначено, що обов?язком мешканців гуртожитку є своєчасне внесення плати у встановлених розмірах за користування гуртожитком. 3 2022 року ДП МОУ «Південьвійськбуд» проводив екстрені роботи (частковий ремонт криші, відновлення внутрішньо домової системи електроживлення, відновлення електричних щитових, повна заміна електричних автоматів, ремонт системи теплопостачання, ремонт системи водовідведення з заміною труб, відновлення, часткове відновлення відмостки, ремонт козирків над входом, частковий ремонт сходових клітин, ремонт системи каналізації в підвальному приміщенні 1, часткова заміна стояків, роботи, які були зазначені в акті 2012року. Роботи виконуються на кошти які надходять від мешканців гуртожитку, як плата за тарифом (додатки 8,9). У судовому засіданні представник Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач просила у задоволенні позову відмовити у зв`язку із тим, що нею щомісячно вноситься плата за надані комунальні послуги, але стан житлових приміщень, в який проживає її сім`я та гуртожиток загалом свідчить проте, що сторона позивача стягує грошові кошти за нараховані, але не надані послуги. Оплата не отриманих послуг протирічить вимогам ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Приміщення гуртожитку занедбано, проживання можливо тільки за рахунок здійснення ремонтних робіт власними коштами. Стан гуртожитку критичний, особливо у зимовий період. Усі ці обставини свідчать про необґрунтованість позовних вимог. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] , дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. На балансі Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» знаходиться гуртожиток, за адресою: м. Одеса, вул. Старицького, 10. Гуртожиток належить на праві власності державі в особі Державному підприємству Міністерства оборони України «Південьвійськбуд», що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний номер 49276929, видане 08 грудня 2015 року Одеським міським управлінням юстиції. Зазначений гуртожиток належить до відомчого житлового фонду Міністерства оборони України. За рахунок цих жилих приміщень забезпечуються житлом працівники підприємств, військових установ і організацій, військовослужбовці Одеського гарнізону. Мешканцям гуртожитку на підставі укладених Договорів про надання житлово-комунальних послуг, Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» надає житлово - комунальні послуги, а саме: утримання будинку та прибудинкової території, опалення, централізованого холодного постачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання, вивезення твердих та побутових відходів. Плата за користування приміщенням гуртожитку нараховується відповідно до калькуляції яка затверджена наказом директора ДП МОУ «Південьвійськбуд». Нарахування та оплата за надані житлово-комунальні послуги здійснюється на підставі рахунків отриманих від постачальників цих послуг відповідно до укладених договорів про надання послуг. Судом встановлено, що між Державним підприємством Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» та [PERSON] укладений Договір № 4 від 01 червня 2020 року про надання житлово - комунальних послуг. Відповідно до цього договору [PERSON] є мешканцем кімнати [ADDRESS] , [NUMBER] у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (додаток № 3). Відповідно п.2.2 ч.2 Договору, [PERSON] зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, передбачених цим договором. Згідно до ч.3 Договору, платежі вносяться Відповідачем на рахунок Позивача на підставі виставлених рахунків, але не пізніше ніж до 10 числа періоду, що настає за розрахунковим в розрізі кожної з наданих послуг відповідно до діючих на момент оплати тарифів та фактичного об`єму спожитих послуг. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово- комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. Відповідно до Положення про гуртожиток за адресою: [ADDRESS] , затвердженого наказом ТВО директора ДП МОУ «Південьвійськбуд» №52 від 08 серпня 2018 року, гуртожиток - це спеціально споруджений жилий будинок, який використовується для проживання робітників, службовців, а також інших громадян у період їх перебування у трудових відносинах із підприємством. Відповідно до п.3.7 цього Положення, особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку (додаток № 4). Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків та бухгалтерської довідки заборгованість відповідача перед позивачем станом на 04.07.2025 року складає 30862,93 грн. Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У постанові КЦС ВС від 23.11.2022 у справі № 761/43664/18 вказано, що частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом п.5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, проте Відповідач порушив умови Договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України. Судом встановлено, що зобов`язання за договором № 4 від 01 червня 2020 року про надання житлово - комунальних послуг виконувалося частково, в результаті чого позивачем було нараховано заборгованість за житлово - комунальними послугами. Сам договір не містить тарифу, за яким слід сплачувати за спожиті житлово - комунальні послуги. Такі тарифи встановлювалися відповідними наказами. Наказом директора Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» від 10 вересня 2020 року за №20/1 «Про затвердження та встановлення тарифу на наданні житлово-комунальні послуги», було затверджено Розрахунок вартості утримання гуртожитку та прибудинкової території і тариф на проживання за один метр квадратний житлової площі у розмірі 8,81 гривні з ПДВ. Наказом директора Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» від 29 грудня 2021 року за №37/1 «Про затвердження тарифу за користування житлом», було затверджено Розрахунок вартості утримання гуртожитку та прибудинкової території і тариф на проживання за один метр квадратний житлової площі у розмірі 32 гривні з ПДВ. Наказом ВО директора Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» від 05 квітня 2022 року за №7 «Про справляння плати за користування житлом», було затверджено Розрахунок вартості утримання гуртожитку та прибудинкової території і тариф на проживання за один метр квадратний житлової площі у розмірі 32 гривні з ПДВ. Аналіз Договору № 4 від 01 червня 2020 року, його зміст дає підстави для висновків про те, що його положення містять зустрічні зобов`язання сторін, від споживача послуг [PERSON] вимагається сплата за послуги з боку Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» у вигляді утримання будинків та прибудинкових територій, опалення, централізованого холодного водопостачання та водовідведення, електропостачання, газопостачання вивезення твердих побутових відходів (п.2.1., 2.2. Договору). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів. Тобто, з Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вбачається, що у споживача виникає обов`язок сплати саме за спожиті житлово - комунальні послуги. Відповідає такий висновок і позиції Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 за якою споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, саме фактичне користування послугами є основою для виникнення обов`язку з оплати таких послуг. З матеріалів справи, а саме з акту обстеження підвального приміщення від 04.01.2022 року за адресою: [ADDRESS] з фотофіксацією; акту обстеження даху житлового гуртожитку від 04.01.2022 року за адресою: [ADDRESS] з фотофіксацією, акту - претензії про неналежне надання послуг від 04.02.2022 року за адресою: [ADDRESS] ; акту обстеження нежитлових приміщень та прибудинкової території житлового гуртожитку розташованого за адресою [ADDRESS] , що знаходиться на балансі ДП МОУ «Південьвійськбуд» від 01.07.2023 року з фотофіксацією; акту обстеження підвального приміщення житлового гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на балансі ДП МО України «Південьвійськбуд» від 01.07.2023 року з фотофіксацією; акту обстеження підвального приміщення житлового гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на балансі ДП МО України «Південьвійськбуд» від 17.02.2025 року з фотофіксацією; акту обстеження даху житлового гуртожитку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що знаходиться на балансі ДП МО України «Південьвійськбуд» від 15.03.2025 року з фотофіксацією, вбачається, що мешканці гуртожитку за адресою [ADDRESS] систематично фіксували незадовільний стан гуртожитку в результаті неналежного утримання його з боку балансоутримувача, який знайшов свій прояв, в тому числі у недоліках, пов`язаних із непроведенням поточного ремонту, який становить 16 гривень з тарифу за м. кв. (половину тарифу за наказом № 37/1 від 29.12.2021 року та № 7 від 05.04.2022 року), зафіксовані претензії до благоустрою прибудинкової території, стану електромереж. При цьому, не приймаються до уваги заперечення позивача з приводу того, що його представника не було запрошено до комісії зі складання актів, адже, відповідачем до відзиву надано неодноразові повідомлення про виклики у вигляді поштових відправлень, вручення виклику особисто та направлення на електронну адресу позивача. Матеріали справи не містять доказів надання послуг з боку позивача та ґрунтовних пояснень з приводу стану гуртожитку, яке є державним майном, не надано доказів наявності у штаті сантехніка та електрика, укладення договору з дезинсекції, не надано жодних відомостей про технічне обслуговування внутрішньо домових систем гарячого та холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливної каналізації. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний .Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Outcome: dismissed