Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

19 травня 2025 року позивач [PERSON] в особі представника адвоката Попової К.Р. звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 07.11.2017 року по 01.05.2025 року в сумі 142 765,40 гривень. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим існує заборгованість в сумі 142765,40 гривень. Оскільки відповідач знав про судове рішення, однак свідомо його не виконував, тому заборгованість виникла з його вини і не залежала від будь-яких непереборних обставин, що дає підстави для стягнення з нього пені (неустойки). Відповідно до розрахунку пені за несплату аліментів, загальна сума пені за період з листопада 2017 року по травень 2025 року становить 4097547,67 грн. Оскільки вищевказана сума перевищує суму боргу, то позивач просить стягнути 100% заборгованості по сплаті аліментів за період з листопада 2017 року по травень 2025 року в розмірі 142765,40 грн. Ухвалою судді від 23 травня 2025 року у справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 10 липня 2025 року підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. Заочним рішенням від 16 вересня 2025 року позов [PERSON] задоволено повністю. Ухвалою суду від 12 лютого 2025 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Заяву про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення від 16 вересня 2025 року скасовано. Справу призначено до нового розгляду в порядку загального позовного провадження, зі стадії підготовчого засідання. 25 лютого 2026 року за допомогою системи «Електронний суд» відповідач [PERSON] в особі представника адвоката Черкашина І.І. подав відзив на позов, в якому просив відмовити в повному обсязі в задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки станом на початок травня 2025 року його заборгованість зі сплати аліментів становила лише 51184,80 гривень, тобто на 91580,60 гривень менше, ніж вказано у позові. 09 березня 2026 року позивач [PERSON] в особі представника адвоката Попової К.Р. за допомогою системи «Електронний суд» подала заяву про зменшення позовних вимог, та просила за результатами розгляду стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 07.11.2017 року по 01.05.2025 року в сумі 54812,30 гривень. Ухвалою судді від 10 березня 2026 року прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог. 24 березня 2026 року за допомогою системи «Електронний суд» відповідач [PERSON] в особі представника адвоката Черкашина І.І. подав відзив на позов (зі зменшеними позовними вимогами), в якому, з урахуванням наданого державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, просив задовольнити позов частково, на суму 40123,65 гривень. В задоволенні іншої частини позову просив відмовити. 31 березня 2026 року позивач [PERSON] в особі представника адвоката Попової К.Р. подала заяву про зменшення позовних вимог, та просила за результатами розгляду стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми не сплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 07.11.2017 року по 01.05.2025 року в сумі 40123,65 гривень. Ухвалою судді від 31 березня 2026 року прийнято до розгляду заяву про зменшення позовних вимог. 31 березня 2026 року представник відповідача [PERSON] адвокат Батюта В.С. подала заяву, згідно якої сторона відповідача визнає зменшенні позовні вимоги і погоджується на сплату 40123,65 гривень. Справу просить розглянути за її відсутності в підготовчому провадженні. Представник позивача [PERSON] адвокат Попова К.Р. в своїй заяві про зменшення позовних вимог від 31 березня 2026 року вказала про задоволення таких вимог, і розгляд справи за її відсутності в підготовчому засіданні. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судовим наказом Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2017 року (справа 2-н/337/797/2017, ЄУН №337/4375/17) стягнено з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 07.11.2017 року та до повноліття дитини. Постановою державного виконавця Хортицького відділу ДВС м.Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Садовим О.В. відкрито виконавче провадження №55400702 за судовим наказом про стягнення аліментів. Як вбачається з розрахунку заборгованості від 01.05.2025 року, виданого Хортицьким відділом ДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зі сплати аліментів за судовим наказом №2-н/337/797/2017 від 13.11.2017 заборгованість станом на 01 травня 2025 року складає 40123,65 гривень. Згідно частини першої статті 196 СК Україниу разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Відповідач контрольний розрахунок та доказів регулярного належного фінансового утримання дитини за період з листопада 2017 року по травень 2025 року, в матеріали справи не надав. Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів останній суду не подав і суду не надано. Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів був наявним та підтверджується належними доказами розрахунками заборгованості, а відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд приходить до висновку, що заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими. Згідно з розрахунком пені, вона порахована за кожний місяць з урахування суми боргу та кількості днів прострочки. Кількість днів прострочки порахована до дати фактичного перерахування відповідачем грошових коштів. Застосовуючи дану норму закону, суд згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує судову практику, викладену в постановах Верховного суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц, провадження № 14-37цс18, суд дійшов висновку, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Отже, з розрахунку пені за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2017 року по травень 2025 року пеня становить 51184,80 гривень. Суд перевіривши розрахунок пені за несплату аліментів, з листопада 2017 року по травень 2025 року, приймає його до уваги, оскільки він відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому суд виходить з приписів ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, враховуючи що з вини відповідача [PERSON] виникла заборгованість зі сплати аліментів, але сума неустойки (пені) перевищує суму 100 % заборгованості, до стягнення з відповідача на користь позивача належить пеня за прострочення сплати аліментів на утримання дитини в сумі 40123,65 гривень. Зважаючи на викладені обставини, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та позов зі зменшеними позовними вимогами, в редакції від 31 березня 2026 року, підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмір 1211,20 грн. (що був актуальний на момент подання позову). На підставі викладеного,

Outcome: approved