Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Представник позивача звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши в позові про те, що 27.01.2025 року між ТОВ «ФК «Креді плюс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №169074. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту - 8000,00 грн.; строк кредитування - 84 дні; строк погашення кредиту - 21.04.2025 року; мета кредиту - для задоволення особистих потреб; тип процентної ставки - фіксована; проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою - 390,00% річних; комісія - 25,00%, спосіб надання кредиту - безготівково, шляхом перерахування коштів на банківську картку споживача № [NUMBER] ; орієнтовна загальна річна процентна ставка - 48167,88 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту - 14689,40 грн. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Проте відповідач порушив умови договору та не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав інші грошові зобов`язання. За договором факторингу №16042025 від 16.04.2025 року, ТОВ «ФК «Креді плюс» відступило право вимоги за договором кредиту №169074 від 27.01.2025 року, на користь ТОВ «Юніт капітал», а відповідно ТОВ «Юніт капітал» набуло права вимоги, згідно реєстру прав вимог №4 до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року, в т.ч. і до [PERSON] . Згідно з Реєстром прав вимог №4 від 03.07.2025 року до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року у ТОВ «Юніт капітал» виникло право вимоги щодо боржника [PERSON] на загальну суму 13184,40 грн. Станом 01.11.2025 року загальний розмір грошових вимог ТОВ «Юніт капітал» до [PERSON] , які виникли на підставі кредитного договору №169074 від 27.01.2025 року, становить 13184,40 грн., яка складається із: 8000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 4683,40 грн. - заборгованості за відсотками; 501,00 грн. - заборгованість за комісією. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 19.01.2026 року було відкрито провадження у справі, призначено перше судове засідання та витребувано документи, що містять банківську таємницю. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення від 30.01.2026 року «адресат відстуній за вказаною адресою». В подальшому повідомлявся, шляхом розміщення 23.03.2026 року оголошення про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження, чи місце роботи якого не відоме. Відзив від позивача не надходив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків: Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є кредитні правовідносини. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що 27.01.2025 року між ТОВ «ФК «Креді плюс» та [PERSON] було укладено кредитний договір №169074. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту - 8000,00 грн.; строк кредитування - 84 дні; строк погашення кредиту - 21.04.2025 року; мета кредиту - для задоволення особистих потреб; тип процентної ставки - фіксована; проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою - 390,00% річних; комісія - 25,00%, спосіб надання кредиту - безготівково, шляхом перерахування коштів на банківську картку споживача № [NUMBER] ; орієнтовна загальна річна процентна ставка - 48167,88 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту - 14689,40 грн. (а.с. 39-47). Правила надання коштів та банківських матеріалів у кредит (а.с. 25-35), Заява на видачу кредиту №100748726 від 27.01.2025 року (а.с. 36), Паспорт споживчого кредиту (а.с. 37-38); Графік платежів за кредитним договором (а.с. 48) є складовими частинами кредитного договору. За договором факторингу №16042025 від 16.04.2025 року, ТОВ «ФК «Креді плюс» відступило право вимоги за договором кредиту №169074 від 27.01.2025 року, на користь ТОВ «Юніт капітал», а відповідно ТОВ «Юніт капітал» набуло права вимоги, згідно реєстру прав вимог №4 до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року, в тому числі до [PERSON] (а.с. 11-15). Згідно з Реєстром прав вимог №4 від 03.07.2025 року до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року у ТОВ «Юніт капітал» виникло право вимоги щодо боржника [PERSON] на загальну суму 13784,40 грн. (а.с. 64-65). Згідно Виписки з особового рахунку за кредитним договором №169074 від 27.01.2025 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Юніт капітал» станом на 01.11.2025 року складає 13784,40 грн. (а.с. 61). Згідно копії квитанції ТОВ «Юніт капітал» перерахувало на користь ТОВ «ФК «Креді плюс» грошову суму в розмірі 1281189,92 грн., з призначенням платежу оплата за відступлення прав вимог згідно договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року та Реєстру прав вимог №4 від 03.07.2025 року (а.с. 49). На виконання ухвали Новоархангельського районного суду Кіровоградської області АТ КБ «Приват банк» надано інформацію, згідно якої на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , було емітовано банківську картку № [NUMBER] по рахунку (IBAN [NUMBER] ), та повідомлено, що номер телефону [NUMBER] - був/є фінансовим номером телефону і був зазначений в анкетних даних [PERSON] , повідомлено, що по рахунку № [NUMBER] зафіксовано рух коштів в період з 27.01.2025 року по 01.02.2025 року та долучено Виписку по рахунку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) (а.с. 98-99). При розгляді даної заяви судом застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Мотиви суду Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідачем за вищевказаним договором суду не надано, як і не надано доказів виконання належним чином та у встановлені строки зобов`язань за вказаним договором, у зв`язку з чим порушення зобов`язання визнається судом таким, що сталося з його вини. В зв`язку з чим, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Суд, з урахуванням вищевикладеного вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт капітал» суму заборгованості в сумі 13184,40 грн., з яких: 8000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 4683,40 грн. - заборгованості за нарахованими відсотками, 501,00 грн. - заборгованість по комісії. Розподіл судових витрат Щодо оплати витрат на правову допомогу, суд дійшов до наступного: Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved