Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

До Заводського районного суду міста Кам`янського звернулось Акціонерне товариство «Універсал Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява мотивована тим, що 29.01.2023 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 2 000,00 грн., який неодноразово збільшувався, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Оскільки відповідач зобов`язання за договором не виконує, станом на 06.08.2025 року виникла заборгованість у сумі 39 524,65 гривень, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 39 524,65 грн; заборгованість за пенею - 0,00 грн; заборгованiсть за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2025 головуючою суддею визначено суддю Подкопаєву І.А.. Ухвалою від 04.11.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Учасникам справи встановлені строки для подання заяв по суті справи, а також заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. В судове засідання, призначене на 09.12.2025, 17.02.2026, учасники справи не з`явились, відомості про належне повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи в матеріалах справ відсутні. В судове засідання, призначене на 18.03.2026, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи та/або заяв про оголошення перерви на адресу суду не надходило, про причини неявки суд не повідомили. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв чи клопотань від нього на адресу суду не надходило. Відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Ухвалою, внесенною до протоколу судового засідання 18.03.2026, суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, перейшов до стадії ухвалення рішення, проголошення рішення призначив на 27.03.2026 року о 10.30. Беручи до уваги те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини, що виникли між сторонами. 29.01.2023 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети - заяви до Договору про надання банківських послуг, на підставі якої відкрито поточний рахунок у гривні. Відповідно до Анкети заяви [PERSON] просив відкрити йому поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. У разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % на місяць з першого дня користування кредитом. Зазначено, що Анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua, складають договір про надання банківських послуг. Підтвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу та надана ним інформація є правдивою (а.с. 19). У матеріалах справи наявні Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal bank, в редакції від 24.11.2021, що набуває чинності з 27.11.2021 (а.с. 20 - 26), витяг з тарифів за карткою monobank (а.с. 27 - 28), паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 29 - 31), Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які не містять підписів відповідача (а.с. 31, зворотній бік). АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, а саме видало Позичальнику банківську картку [NUMBER] , терміном дії до 06/28, що підтверджується Довідкою про наявність рахунку від 08.08.2025 (а.с. 17), з встановленим кредитним лімітом: з 29.01.2023 2 000 гривень; з 30.05.2023 60 грн; з 22.07.2023 0 гривень; з 21.11.2023 25 000 гривень, що підтверджується Довідкою про розмір встановленого ліміту від 08.08.2025 (а.с. 18). АТ «Універсал Банк» надало Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, який здійснював розрахунки кредитною карткою у період з 29.01.2023 по 02.04.2025, а також здійснював поповнення картки, що підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 29.01.2023 по 08.08.2025 (а.с. 12 16). У Детальній виписці про рух коштів по картці № [NUMBER] за період з 29.01.2023 по 02.04.2025 станом на дату розрахунку заборгованості 08.08.2025 та розрахунку заборгованості за договором б/н від 29.01.2023, укладеного між Універсал Банк та [PERSON] станом на 08.08.2025 зазначено рух коштів по рахунку, а саме зазначено, що за період із 29.01.2023 по 02.04.2025: - сума витрат за карткою становить 492 020,14 гривень; - в тому числі нарахування та списання відсотків по кредиту 9 532,04 гривень; - розстрочка на картку 14 450,39 гривень; - банківські операції 4 999,94 гривень; - сума зарахувань на картку (поповнення картки) 452 495,5 гривень. Станом на 08.08.2025 року заборгованість становить 39 524,65 гривень (а.с. 12 - 16). Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І, ІІ та Глава 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ Книги п`ятої ЦК України. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положеннями частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15.11.2016 року та Закон України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII від 12.05.1991 року (в частині, що не суперечить Закону України № 1734-VIII). Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями частини першої статті 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (частина друга статті 1046 ЦК України). У разі пред`явлення позову про стягнення боргу кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору і його умови. Факт укладення кредитного договору (позики) не може бути встановлено судом без встановлення факту перерахування грошових коштів позичальнику. Встановлення на підставі належних та допустимих доказів факту перерахування коштів на рахунок боржника слугує додатковим підтвердженням факту укладення кредитного договору. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 09 серпня 2023 року у справі № 755/16831/19 (провадження № 61-17567св21). Положеннями статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Суд встановив, що кредитний договір між сторонами укладений в письмовій формі шляхом підписання відповідачем Анкети - заяви до Договору про надання банківських послуг, факт надання кредитних коштів позичальнику у формі кредитної лінії підтверджений належними та допустимими доказами, а тому у відповідача виник обов`язок з повернення отриманих коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, зі сплатою процентів за користування ними у розмірі 3,1 % в місяць. Одночасно з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахунку випливає, що в суму заборгованості за кредитним договором включені витрати на розстрочку по картці у сумі 14 450,39 гривень та банківські операції у сумі 4 999,94 гривень. В обґрунтування своїх вимог про стягнення заборгованості АТ «Універсал Банк» посилалося на те, що Анкета - заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, а тому відповідач зобов`язується виконувати його умови, в тому числі в частині сплати розстрочки по картці та банківських операцій, які включені до загальної суми заборгованості за договором. За своєю правовою природою Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту є публічним договором приєднання. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відтак, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України слідує, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Наявні у матеріалах справи Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal bank, в редакції від 24.11.2021, що набуває чинності з 27.11.2021, витяг з тарифів за карткою monobank, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача підписів відповідача не містять. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», які розміщені на сайті: https://www.monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк» розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Також, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення та дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим Банком у період із часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до висновку, що Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal bank, Витяг з тарифів за карткою monobank, паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, які не містять підпису Відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 29.01.2023 року шляхом підписання Анкети-заяви. Також в матеріалах справи відсутні будь які докази, які підтверджують наявність волевиявлення відповідача на проведення розстрочки заборгованості по картці, а також пояснення щодо проведених позивачем банківських операцій. З огляду на вищевикладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору, а саме обов`язок позичальника сплачувати розстрочку по картці та банківські операції. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), у постанові Верховного Суду від 16 липня 2024 року в справі № 686/9664/21 (провадження № 61-13455ск23). Також суд відхиляє як неналежний та недопустимий доказ Паспорт споживчого кредиту за програмою Картка monobank, оскільки зі змісту паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить лише узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача. Анкета-заява, підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про проведення розстрочки заборгованості по картці, а також переліку та вартості банківських операцій. Саме по собі посилання позивача на ознайомлення відповідача із вказаними банківськими документами та погодження із ними шляхом їх підписання цифровим підписом у мобільному додатку, без надання відповідних доказів, не може бути прийнято до уваги, оскільки будь-яка дія користувача додатком фіксується у відповідній програмі та в подальшому оброблюється спеціалістами банку, що і здійснюють реагування на відповідні дії з боку клієнта. При цьому, відсутність вказаних доказів, позбавляє можливості суд встановити факт ознайомлення із вказаними умовами надання кредитних послуг та їх підписання, що є обов`язковим у разі пред`явлення позивачем вимог щодо стягнення заборгованості. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відтак, суд дійшов до висновку, що нарахування та стягнення позивачем розстрочки по карті та банківських операцій є незаконним і необґрунтованим. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22), від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц. Наданий позивачем розрахунок заборгованості свідчить про те, що відповідач користувався кредитними коштами та частково здійснював їх повернення, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту, яка утворилась з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості за тілом кредиту та з урахування нарахованих відсотків, розстрочки по картці та банківських операцій, які включені до тіла кредиту. Матеріалами справи підтверджується використання відповідачем кредитних коштів у загальному розмірі 492 020,14 грн, до складу яких входять нараховані позивачем відсотки за користування кредитними коштами у загальному розмірі 9 532,04 гривень; розстрочка на картку 14 450,39 гривень, банківські операції 4 999,94 гривень. Відповідач за час користування кредитними коштами здійснив поповнення кредитної картки в рахунок погашення заборгованості у загальному розмірі на суму 452 495,5 грн. Станом на 08.08.2025 року заборгованість становить 39 524,65 гривень. З огляду на те, що суд дійшов до висновку, що нарахування та стягнення позивачем розстрочки по картці та банківських операцій є незаконним і необґрунтованим, відтак підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, то сума заборгованості за кредитним договором складає: 39 524,65 грн. 14 450,39 грн 4 999,94 грн = 20 074,32 грн. Подібні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 13.01.2025 у справі № 336/6542/21, від 18.05.2022 у справі № 697/302/20. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, шоста статті 81 ЦПК України). Статтями 76 80 ЦПК України висуваються вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, встановивши фактичні обставини справи та перевіривши їх доказами, визначивши спірні правовідносини та норми права, що підлягають застосуванню до них, перевіривши надані позивачем розрахунки заборгованості, дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 20 074,32 гривень, що становить 50,79 % пред`явлених позовних вимог (20 074,32 грн / 39 524,65 грн х 100 %). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами статті 141 ЦПК України. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволенням позовних вимог частково з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у сумі 1 537,92 гривень (3 028,00 грн х 50,79 %).

Outcome: partial