Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

у жовтні 2025 року [PERSON] та [PERSON] , в особі представника - адвоката Карпюк А.В., звернулись до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Перша київська державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив «Науковець», про визнання права власності. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] помер спадкодавець [PERSON] , [INFO] , який є рідним племінником позивачів. Зокрема, батько спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] є рідним братом позивача [PERSON] , а мати спадкодавця - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є рідною сестрою позивача [PERSON] . На момент смерті [PERSON] не мав власних дітей, та не був одруженим, крім того батьки спадкодавця як і його дід та баба померли раніше, а також в нього не було при житті рідних братів та сестер. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями третьої черги спадкування після померлого [INFO] [PERSON] , як його рідні тітка та дядько, відповідно, які звернулися із заявами про прийняття спадщини на підставі яких державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа № 1130/2024 щодо майна померлого. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0,0471 га, кадастровий номер 8000000000:90:545:0011, розташована за адресою: [ADDRESS] , а також квартира [ADDRESS] . Померлий заповіту не залишив. Зауважували, що на вказану земельну ділянку позивачам 26.08.2025 року державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори видане свідоцтво про право на спадщину за законом (спадкова справа № 1130/2024, зареєстроване в реєстрі № 8-908). Однак, що стосується зазначеного житлового приміщення, то постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.08.2025 року № 4156/02-31 державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на вказану квартиру у померлого [PERSON] , батька спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , не виникло через те, що квартира [ADDRESS] , ні за ким не зареєстрована, а право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації (ст. ст. 182, 331 ЦК України). Вказане житлове приміщення [PERSON] та [PERSON] - батьки спадкодавця [PERSON] отримали на підставі ордера № А 13257 від 30.04.1965 року. При цьому, сума паєнакопичення за зазначену квартиру складала 4 257 карбованців 95 копійок і була сплачена в повному обсязі батьком спадкодавця - [PERSON] у грудні 1979 року. Довідкою ЖБК «Науковець» підтверджується, що [PERSON] виплатив пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з чим був власником вказаної квартири. Матір спадкодавця [PERSON] - [PERSON] , яка померла [INFO] за життя не виявила бажання отримати свою частку в праві на квартиру [ADDRESS] , як дружина члена кооперативу [PERSON] , та визнання такого права за життя не ініціювала. Таким чином, спадкодавець [PERSON] та його матір [PERSON] є спадкоємцями першої черги та вважаються такими, що фактично прийняли спадщину за законом на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України після померлого [INFO] батька та чоловіка, відповідно, - [PERSON] (ст. 1261 ЦК України), який заповіту не залишив, а саме по 1/2 частці зазначеного житлового приміщення, адже на момент смерті останнього проживали разом з ним за адресою: [ADDRESS] , та протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, вони не заявили про відмову від неї, однак своїх спадкових прав не оформили. Враховуючи, те, що на момент смерті своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкодавець [PERSON] проживав разом із нею за адресою: [ADDRESS] , тому останній також вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України після її смерті, а саме 1/2 частку квартири [ADDRESS] , як спадкоємець першої черги за законом - дитина спадкодавця. Таким чином, до спадкодавця [PERSON] перейшли права на всю квартиру [ADDRESS] в цілому. Позивачі є рідними тіткою та дядьком померлого [INFO] [PERSON] та єдиними спадкоємцями його майна. До спадкової маси після смерті [PERSON] , яку мають успадкувати позивачі [PERSON] та [PERSON] , увійшла, в тому числі й квартира [ADDRESS] , яка належала його батькові [PERSON] , померлому [INFO] в результаті повної виплати ним як членом кооперативу пайового внеску та, яку згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спочатку фактично успадкували [PERSON] та його матір [PERSON] в рівних частках, а пізніше, після смерті останньої, спадкодавець [PERSON] в цілому, до якого також в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України перейшло право на належну за життя його матері 1/2 частку вказаного житлового приміщення та, який помер [INFO] . Водночас, державним нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру, в зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказане житлове приміщення. Дійсно, спадкодавець [PERSON] не мав правовстановлюючих документів на зазначене житлове приміщення, та не здійснив за собою державної реєстрації права власності на цю спадкову нерухомість, так само як і його батько та попередній спадкодавець - [PERSON] , який набув право власності на квартиру [ADDRESS] , внісши свій пайовий внесок за квартиру в повному обсязі, а також відповідно їх матір і дружина [PERSON] , яка за життя не оформила та не зареєструвала право власності на належну їй в порядку спадкування за законом 1/2 частку цієї квартири. Отже, в разі відсутності правовстановлюючого документа позивач звертається до суду у зв`язку з неможливістю реалізації ним свого права власності. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Однак, позивачі не можуть оформити право власності на квартиру [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно відомостей про вказане спадкове майно, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись, а також розпоряджатися цим майном. Позивачі в іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду із вказаним позовом про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не мають змоги, в зв`язку із чим ставлять питання про визнання за кожним із них права власності по 1/2 частці квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після померлого [INFO] [PERSON] , за кожним. 03 жовтня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді 08 жовтня 2025 року. Судом направлявся запит щодо надання інформації про місцезнаходження відповідача у справі. Відповідь на запит надійшла судді 19 листопада 2025 року. Ухвалою суду від 27 липня 2025 року прийнято позовну заяву [PERSON] та [PERSON] до Київської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Перша київська державна нотаріальна контора, Житлово-будівельний кооператив «Науковець», про визнання права власності, до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено підготовче засідання; клопотання представника позивачів про витребування доказів, - задоволено частково; зобов`язано Першу київську державну нотаріальну контору (місцезнаходження: 01135, м. Київ, Берестейський проспект, буд. 11, код ЄДРПОУ 02901807) надати Солом`янському районному суду м. Києва копію спадкової справи №1130/2024, заведену після померлого [INFO] [PERSON] ; у задоволенні клопотання в іншій частині, - відмовлено. 04 лютого 2025 року на виконання Ухвали суду від Першої київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №1130/2024, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . 09 лютого 2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Як вбачається з позовної заяви, підставою звернення до суду з даним позовом є неможливість отримання спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме квартира [ADDRESS] . Зазначена квартира належала батьку [PERSON] - [PERSON] , на підставі ордера № А 13257 від 30.04.1965. Ордер було видано на сім`ю з двох осіб: [PERSON] , та [PERSON] . У грудні 1979 року [PERSON] було сплачено в повному обсязі суму паєнакопичення на зазначену квартиру у сумі 4 257,95 карб., що підтверджується довідкою ЖБК «Науковець». [PERSON] , помер [INFO] . Після його смерті спадкоємцями першої черги вважались його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які на підставі ст. 1268 ЦК України фактично прийняли спадщину за законом, по 1/2 частині спадкової квартири, оскільки проживали у цій квартирі протягом строку, визначеного ст. 1270 ЦК України. Однак, не оформили своїх спадкових справ. [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцем після її смерті за першої чергою вважався її син, який проживав разом з нею на момент смерті, у визначений ст. 1270 ЦК України строк. Однак, не оформив своїх спадкових справ. [PERSON] помер [INFO] . Спадкоємцями виступають тітка та дядько, які є третьою чергою спадкування. Постановою Першої київської державної нотаріальної контори від 26.08.2025 № 4156/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано ані в КП КМР КМ БТІ, а ні в Державному реєстрі речових прав, про що було зазначено у довідці КП КМР КМ БТІ від 04.02.2025 №3198. Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на докази, що містяться в матеріалах справи, просили суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно норм чинного законодавства. Ухвалою від 12 лютого 2026 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Інших процесуальних рішень не вчинялось. Представник позивачів в судове засідання з`явилась, підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві просив розгляд справи здійснити за відсутності представника відповідача. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином,. У листі що надійшов до суду 04.02.2026 року від третьої особи - Перша київська державна нотаріальна контора, просили розгляд справи без їх представника. Вислухавши представника позивачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з ордера №А13857 на житлове приміщення від 30 квітня 1965 року, [PERSON] було надано право зайняття двох кімнат 25,9 кв.м. в квартирі [ADDRESS] (а.с. 47). Відповідно до Довідки Житлово-будівельного кооперативу «Науковець» від 05 березня 2013 року, [PERSON] є власником кооперативної квартири [ADDRESS] , повністю сплатив паєнакопичення за квартиру в розмірі 4 257 руб. 95 коп., заборгованості по внесках на експлуатацію і ремонт будинку не має (а.с. 48). Згідно до листа КП КМР «КМ БТІ» (Вих. КВ-2025 №3198 від 04.02.2025 року), згідно з даними реєстрових книг Бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована (а.с. 49). Відповідно до вимог ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01 липня 2004 року, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Так, згідно з вимогами ст. 15 Закону України «Про власність» № 697-XII від 07.02.1991 року, (редакція чинна станом на момент виникнення відповідних правовідносин), член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, у власності [PERSON] перебувала квартира [ADDRESS] . Як вбачається зі Свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого повторно 12 квітня 2025 року Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис №725, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Харкові (а.с. 61). Відповідно до Архівної довідки Державного архіву Харківської області (Вих. №01-41/1430 від 10.04.2025 року), батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 62). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 30 травня 1962 року зареєстрували шлюб, після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис №3904 (а.с. 50). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 25 серпня 1984 року зареєстрували шлюб, після реєстрації одруження присвоєно прізвища: чоловікові - [PERSON] , дружині - [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис №7 (а.с. 51). Як вбачається з посвідки про народження № [NUMBER] , батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 52). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 листопада 1965 року, про що складено відповідний актовий запис №25, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 53). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , 12 квітня 2025 року повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у місті Києві, батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , про що 18 червня 1946 року складено відповідний актовий запис №1149 (а.с. 63). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] [INFO] є [PERSON] та [PERSON] про що 16 квітня 1964 року складено відповідний актовий запис №484. Відповідно до досліджених судом свідоцтв про народження та свідоцтв про одруження, [PERSON] , є рідним племінником позивачів. Таким чином, позивачі є спадкоємцями померлого [PERSON] . Судом досліджено витребувану від Першої київської державної нотаріальної контори спадкової справи №1130/2024, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії (Вих. №4156/02-31 від 26 серпня 2025 року, було відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом в рівних частках кожному на квартиру [ADDRESS] після смерті померлого [INFO] їх рідного племінника [PERSON] у зв`язку з тим, що право власності на вказану квартиру у померлого [PERSON] , батька [PERSON] , який помер [INFO] , не виникло (а.с. 65). Інших доказів надано суду не було. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вбачається зі ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно до ст. 1263 ЦК України, у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивачі є спадкоємцями третьої черги за законом та прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. ст. 1296, 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо в складі спадщини є нерухоме майно спадкоємець, який прийняв спадщину зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з пунктом 4.15 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02. 2012 за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Разом з тим, суд враховує, що відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування (постанови Верховного Суду: від 20.06.2018 у справі № 640/13903/16-ц /провадження № 61-15147св18/, від 20.06.2018 у справі № 266/5267/18 /провадження № 61-6647св19/, від 20.03.2019 у справі № 550/1040/16-ц /провадження № 61-28423св18/; від 22.04.2020 у справі № 601/2592/18 /провадження № 61-17859св19/; від 22.04.2020 у справі № 127/23809/18 /провадження № 61-11210св19/; від 27.05.2020 у справі № 361/7518/16-ц /провадження № 61-43734св18/, від 16.09.2020 у справі № 464/1663/18 /провадження № 61-9410св19/ від 02.08.2023 у справі № 640/1851/19 /провадження № 61-13504св21/). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 227/3750/19 /провадження № 61-16069св20/). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановивши перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Суд враховує, що як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.06.2021 у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтерес. З огляду на наведене, враховуючи наявні в матеріалах справи докази, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, суд вбачає наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: approved