Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

30.01.2026 року представник позивача звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Угодою про надання кредиту «РЕФІНАНСУВАННЯ» №16624 від 05.06.2023 року, що в частині тілу кредиту та процентів станом на 15.01.2025 року становить 83563,57 грн. ( заборгованість по тілу кредиту 62045,77 грн., заборгованість за процентами 21517,80 грн.), та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 05 червня 2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було підписано Угоду про надання кредиту «РЕФІНАНСУВАННЯ» № 16624. Згідно Угоди № 16624, Банк надає клієнту кредит на наступних умовах: сума кредиту: 64 417,73 грн. Процентна ставка: пільгова процентна ставка 27% річних від суми кредиту; Звичайна процентна ставка 0,32% в день (116,8% процентів річних) від суми простроченого кредиту. Тип процентної ставки: фіксована. Строк кредиту: 48 місяців, з кінцевим терміном повернення 05.06.2027 р. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Станом на 15.01.2025 р. [PERSON] умови не виконала, в результаті чого має заборгованість за Угодою № 16624 від 05.06.2023 р. у розмірі 83563,57 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача. 10.03.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, була повідомлена належним чином, своїм правом на подання відзиву на позов не скористалась. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того суд вказує, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК). Судом встановлено, що 05 червня 2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було підписано Угоду про надання кредиту «РЕФІНАНСУВАННЯ» № 16624. Згідно Угоди № 16624, Банк надає клієнту кредит на наступних умовах: сума кредиту: 64 417,73 грн. Процентна ставка: пільгова процентна ставка 27% річних від суми кредиту; Звичайна процентна ставка 0,32% в день (116,8% процентів річних) від суми простроченого кредиту. Тип процентної ставки: фіксована. Строк кредиту: 48 місяців, з кінцевим терміном повернення 05.06.2027 р. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Відповідно до п. 1.1 Угоди, сторони підтвердили, що правовою основою для укладення цієї Угоди є Договір про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank», що укладений між Сторонами (далі основний Договір/Договір), в межах якого Банком визначено для Клієнта розмір Ліміту послуги «Розстрочка» до якого укладається ця Угода про надання кредиту «Рефінансування» (Далі разом «основний Договір/ Договір» та ця Угода являються Кредитним договором про надання кредиту «Рефінансування»). Укладення цієї угоди здійснюється Сторонами за допомогою Мобільного застосунку, доступ до якого забезпечується Клієнту, який пройшов Автентифікацію та має укладений основний Договір. Відповідно до п. 1.3 Договору, клієнт підтверджує, що до підписання цієї Угоди, він ознайомився: - з інформацією щодо порядку та умов отримання Кредиту «Рефінансування» (в т.ч. інформацією, яка міститься в Паспорті споживчого кредиту «Рефінансування»), - з інформацією, що вказана в ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001р., - з розрахунками та умовами наведеними в паспорті споживчого кредиту послуги «Розстрочка» в рамках проекту «Sportbank», - з умовами Публічної пропозиції, яка доступна йому до ознайомлення та розміщена на сайті Банку. Відповідно до п. 3.5. Угоди, у разі затримання Клієнтом сплати кредиту (траншу або частини) та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, Банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі (а.с.43-46). [PERSON] була ознайомлена з Паспортом споживчого кредиту «Рефінансування» (а.с. 41-42). Факт отримання коштів позичальником підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 05.06.2023 року по 15.01.2025 року (а.с.7-26). Відповідно розрахунку заборгованості, [PERSON] має заборгованість за Угодою №16624 від 05.06.2023 р., станом на 15.01.2025 року у розмірі 83563,57 грн. , в т.ч.:- заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 62 045,77 грн.; - заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) 21 512,80 грн. (а.с.27). [PERSON] надіслано повідомлення-вимогу №179863170про сплату боргу (а.с.28). Відповідач [PERSON] не надала суду доказів, які б спростовували факт укладання Угоди, не спростувала розрахунок заборгованості, не довела відсутність заборгованості. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються умовами укладеними між сторонами договорами та нормами чинного законодавства України, та задовольняє заявлені вимоги в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] слід стягнути понесені позивачем судові витрати в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved