Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» звернулося до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, в якій просить: стягнути [PERSON] суму заборгованості за отримані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за періоди з 01.08.2014 р. по 30.09.2022 р. та з 01.07.2025 р. по 30.09.2025 р. в сумі 98343,23 грн., заборгованість по абонентській платі за період з 01.04.2022 по 30.09.2025 у розмірі 180,00 грн., інфляційні втрати за період з 01.01.2024 р. по 30.09.2025 р. у сумі 1,93 грн., 3 % річних у сумі 1,58 грн., а всього 98526,74 грн., а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн., посилаючись на те, що позивач є організацією питного водопостачання, основним напрямком діяльності якого є забезпечення споживачів послугами централізованого водопостачання та централізованого водовідведення вчасно та відповідної якості. Стверджує, що не зважаючи на надану послугу за адресою: [ADDRESS] , у вказаний період відповідач не здійснює її оплату, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 січня 2026 р. було відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Представником позивача подане клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч.2ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно відповіді №7762 за відомостями реєстру Криворізької міської територіальної громади [PERSON] , [INFO] з 10.02.2014 року по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . У Комунального підприємства «Кривбасводоканал», яке надає послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за вказаною адресою відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім`я відповідача. Таким чином, між позивачем і відповідачем встановились фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, оскільки позивач фактично надавав відповідачу послуги, а відповідач користувався даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлявся від них. Відповідно до Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року споживачі житлово-комунальних послуг зобов`язані щомісяця вносити плату за використані комунальні послуги згідно з тарифом, що затверджується органами місцевого самоврядування. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року №6-2951цс15. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 10 жовтня 2019 року по справі № 205/1460/15-ц, провадження № 61-13198св19. Суд уважає, що вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини другої статті 625 ЦК України та погоджується з наданим позивачем розрахунком інфляційних втрат і 3% річних. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума за отримані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення становить за періоди з 01.08.2014 р. по 30.09.2022 р. та з 01.07.2025 р. по 30.09.2025 р. в сумі 98343,23 грн., заборгованість по абонентській платі за період з 01.04.2022 по 30.09.2025 у розмірі 180,00 грн., інфляційні втрати за період з 01.01.2024 р. по 30.09.2025 р. у сумі 1,93 грн., 3 % річних у сумі 1,58 грн., а всього 98526,74 грн. За таких обставин, оцінюючи всі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Одночасно суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved