Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про захист прав споживачів та просить визнати інформацію відповідача про його заборгованість за квітень, травень, червень, серпень, листопад 2018р. та за квітень 2020 року в розмірі 1 248,20 недостовірною. В обгрунтування позову зазначає, що є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надає відповідач за місцем проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . 03.11.2022р. звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення житлової субсидії. Листом від 27.12.2022 було повідомлено про те, що за інформацією відповідача в позивача є заборгованість за надані послуги в розмірі 1 248,20 грн., що не дозволяє призначити житлову субсидію. У листі від 23.10.2021 відповідач підтвердив суму боргу в розмірі 1 248,20 грн. і надав довідку про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.04.2018 по 01.11.2021, з якої випливає, що послуги відповідача позивач не оплатив у квітні, травні, червні, серпні, листопаді 2018 року та у квітні 2020 року. При цьому інформація відповідача про заборгованість позивача спростовується оплаченими квитанціями за квітень, травень, червень, серпень, листопад 2018 року та за квітень 2020 року, з яких вбачається, що у 2018 році позивач заплатив відповідачу за квітень 9,69 грн., за травень 435,54 грн., за червень 435,54 грн., за серпень 396,27 грн., за листопад 396,27 грн. і за квітень 2020 року 435,28 грн., що в точності відповідає нарахуванням відповідача за ці ж місяці, які наведені ним у згаданому вище листі від 23.10.2021р. Точне співпадіння нарахувань відповідача і оплат позивача свідчить про те, що інформація відповідача про заборгованість за його послуги за зазначені місяці в розмірі 1 248,20 грн. є недостовірною. Позивач повідомив відповідача про відсутність заборгованості і надав в якості доказів відповідні квитанції, але відповідач проігнорував інформацію та надав до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації недостовірну інформацію про заборгованість, що порушило право позивача на отримання житлової субсидії. При цьому, як зазначає позивач, порушення права на отримання житлової субсидії потенційно буде існувати до наявності у відповідача можливості надавати недостовірну інформацію про заборгованість позивача. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12.04.2024р. позов [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову. За ухвалою суду від 17.10.2024р. позов [PERSON] повернуто позивачу. Постановою Київського апеляційного суду від 30.07.2025р. ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17.10.2024р. скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.08.2025р. відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про захист прав споживачів, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 05.08.2025р. судом зареєстровано заяву позивача про зміну предмету позову, за якою позивач просить визнати недостовірною інформацію про його заборгованість з оплати послуг з утримання будинків та прибудинкової території в сумі 1 248,20 грн. станом на 01.11.2022р., яку відповідач надав до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації; визнати, що наданням до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації зазначеної в пункті 1 недостовірної інформації про заборгованість позивача відповідач порушив право позивача на отримання житлової субсидії та на соціальний захист у старості; зобов`язати відповідача спростувати зазначену в п. 1 недостовірну інформацію про заборгованість позивача шляхом направлення спростування до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, до Пенсійного фонду України та до позивача протягом тижня після набрання рішенням суду законної сили; зобов`язати відповідача додати до спростування текст рішення суду. Відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, за яким він просить відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві зазначає, що з 2015 року не здійснює прийняття, обробку та розподіл платежів. Ним кожного року укладаються з КК «Центр комунального сервісу» договори про надання послуг. Так, на 2018 рік укладено Договір від 02.03.2018р. №114, у 2024р. укладено Договір про надання послуг від 25.12.2023р. №418. Як вказує відповідач, із заявою про здійснення перевірки нарахувань позивач не звертався до нього. Навіть якщо позивач і сплатив борг за квітень, травень, червень, серпень, листопад 2018р., то ці кошти відповідно до розпорядження КМДА від 03.07.2000р. №1056 «Про розщеплення платежів населення за квартирну плату по нарахуваннях з 1 червня 2000 року», він їх сплачував на розподільчий рахунок, який належав КП «ГІОЦ», що надавало послуги по обробці, розщепленню та перерахуванню платежів населення за житлово-комунальні послуги для подальшого переказу цих коштів на рахунки підприємств-виконавців (виробників, постачальників) житлово-комунальних послуг. Про те, що позивач сплачував кошти саме на розподільчий рахунок КП «ГІОЦ», свідчить графа у платіжці за травень 2018р. При цьому кошти внаслідок технічної помилки КП «ГІОЦ» при здійснення розщеплення не були перераховані на рахунок відповідача. Долучена до позовної заяви копія листа АТ «Державний ощадний банк України» може, ймовірно, як зазначає відповідач, свідчити про списання коштів з рахунку позивача, але не підтверджує факт зарахування їх на рахунок відповідача. Саме позивач у 2021р. повинен був самостійно вжити заходів щодо розшуку коштів. Відповідач повідомляє також, що в ході розгляду Голосіївським районним судом міста Києва цивільних справ №752/25864/24 та №752/3690/24 відповідачем направлено на адресу КК «Центр комунального сервісу» листи щодо надання інформації про розмір заборгованості по оплаті за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.2018р. по 31.01.2025р. щомісячно по квартирі [ADDRESS] . Відповідач також звертався до КП «ГІОУ» щодо надання інформації, чи надходили на рахунок КП «ГІОЦ» кошти, сплачені позивачем квитанціями від 18.04.2018р., 16.05.2018р., 19.08.2018р., 17.07.2018р., 17.12.2018р., 17.09.2019р., і куди в подальшому вони були зараховані. Однак відповідь на адресу відповідача не надходила від КП «ГІОЦ». Комунальний концерт «Центр комунального сервісу» надало відповідь, в якій зазначило, що оскільки в період до 10.01.2019р. розподіл коштів від оплат за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій виконувало КП «ГІОС», концерном направлено запит щодо надання інформації про зарахування коштів за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] , на що повідомлено про те, що інформація про надходження на розподільчі рахунки грошових коштів та їхнє подальше зарахування за період 2018 у КП «ГІОЦ» відсутня у зв`язку із закінченням нормативного строку зберігання такої інформації та документів. У ході виконання рішення Голосіївського районного суду міста Києва в цивільній справі №752/2857/25 відповідач повторно звернувся до КК «Центр комунального сервісу» щодо надання інформації про заборгованість по квартирі [ADDRESS] за період з 01.06.2016р. по 01.08.2025р., на що була надана довідка про нарахування та сплату за період з 01.01.2016р. по 30.06.2018р. та довідка про нарахування та сплату за період з 01.07.2018р. по 01.08.2025р., з яких видно, що борг позивача станом на 01.08.2025р. складає 1 246,19 грн. Окрім того, відповідач зазначає, що наявність боргу по квартирі [ADDRESS] була предметом розгляду в цивільній справі №752/26473/23, за результатом розгляду якої в позові [PERSON] було відмовлено. У справі №752/25864/24 розглядались вимоги [PERSON] про визнання твердження відповідача про його заборгованість за надані послуги в сумі 1 248,19 грн. такими, що не відповідає дійсності, визнання, що позивач не має боргу станом на 01.20.2021р. Рішенням у даній справі відмовлено в задоволенні позову. Також відповідач вказує про те, що заявляючи позовні вимоги в даній справі, позивач має довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Позивачем не доведено, що інформація про борг по оплаті за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій по квартирі [ADDRESS] є недостовірною, не доведено порушення права позивача на отримання житлової субсидії та соціальний захист. У відповіді на відзив позивач не погоджується з позицією відповідача та з посиланням на ст. 838 Цивільного кодексу України зазначає, що саме відповідач, а не позивач, несе відповідальність за розшук коштів, які він не отримав, бо саме відповідач вибрав такого підрядника, який не може це зробити. Щодо судової справи №752/26473/23, то в даній справі розглядалося питання про пропуск строку позовної давності, а не питання про заборгованість, крім цього мова йшла про борг у 2021 році, в той час як у даному спорі йдеться про борг у 2022р. Недостовірність інформації відповідача про борг позивача підтверджуються такими доказами, як прохання від 07.02.2025р. до АТ «Ощадбанк»; відповідь АТ «Ощадбанк» від 19.02.2025р.; виписки з рахунку за 2018р. та за 202 роки. Також позивач вказує про те, що факт порушення його права на отримання житлово субсидії та соціальний захист підтверджується листом Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 27.12.2022р. з відмовою у призначення житлової субсидії на підставі заборгованості перед відповідачем. Також позивач звертає увагу на те, що справа Верховного Суду №751/1717/20, на яку посилається відповідач, не тотожна даній справі і тому висновки Верховного Суду не призначені для застосування до даної справи. Ухвалою суду від 11.09.2025р. прийнято заяву позивача про зміну предмету позову та постановлено розглядати справу з урахуванням вимог цієї заяви. У запереченні на відповідь на відзив відповідач підтримав свою правову позицію, викладену у відзиві та просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 19.09.2025р. від позивача надійшли письмові міркування щодо заперечення відповідача на відповідь на відзив. 22.09.2025р. від позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він зазначає про те, що метою його позову є усунення перешкод для отримання ним житлової субсидії, які виникли внаслідок надання відповідачем до Управління соцзахисту недостовірної інформації про заборгованість за надані відповідачем послуги. Досягненню цієї мети служать наведені у прохальній частині позову вимоги, сукупність яких відповідає критерію ефективності обраного позивачем способу правового захисту, які визначені в багатьох постановах Верховного Суду, зокрема, п. 7.23. постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020р. у справі №145/2047/16-ц. Відповідачем подані письмові заперечення на додаткові пояснення. Ухвалою суду від 05.02.2026р. відмовлено в задоволенні заяви відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 05.02.2026р. клопотання відповідача про залучення до справи третіх осіб задоволено частково, залучено до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору Комунальний концерн «Центр комунального сервісу», Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр», Управління соціальної та ветеранської політики Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації. Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» надало пояснення щодо позову [PERSON] . У поясненнях зазначено, що відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30.11.2020р. №1872 «Про внесення змін до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.12.2016р. №1244» створена єдина міська служба з метою комплексного обслуговування споживачів житлово-комунальних послуг за принципом «єдиного вікна» на базі КК «ЦКС». Усі функції з автоматизації технологічних процесів нарахування плати за житлово-комунальні та інші пов`язані послуги із веденням централізованого обліку, супроводу, обробки платежів та формування, виготовлення, друку й доставки рахунків для оплати житлово-комунальних послуг перейняв на себе КК «ЦКС». КП ГІОЦ з 01.01.2021р. припинило договірні відносини з виконавцями житлово-комунальних послуг, предметом яких було надання програмно-апаратного комплексу для здійснення нарахувань вартості спожитих житлово-комунальних послуг, здійснення нарахувань вартості спожитих житлово-комунальних послуг, здійснення інформаційно-технологічного супроводження, щомісячного формування та друку рахунків-повідомлень на сплату за житлово-комунальні та інші послуги згідно з інформацією, наданою для друку рахунків-повідомлень. КП ГІОЦ не володіє актуальною інформацією відносно осіб, на яких відкриті особові рахунки для сплати за житлово-комунальні послуги. Будь-які первинні документи та інформація не зберігаються за відсутності правових підстав для їх збереження у зв`язку із закінченням нормативного строку зберігання, встановленого відповідно до Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р. Від Комунального концерну «Центр комунального сервісу» надійшли письмові пояснення щодо позову у справі, в яких зазначено про те, що на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про єдину міську службу для комплексного обслуговування споживачів житлово-комунальних послуг за принципом «єдиного вікна» на базі Комунального концерну «Центра комунального сервісу» від 08.12.2016р. Концерн здійснює обслуговування споживачів-мешканців багатоповерхових будинків з питань нарахування плати за послуги на договірній основі з виконавцями житлово-комунальних послуг. Комунальний концерн має договірні відносини з виконавцями житлово-комунальних послуг, зокрема, з відповідачем у даній справі. Щорічно з виконавцями житлово-комунальних послуг укладаються договори про надання послуг, на підставі яких Концерн уповноважений здійснювати прийом громадян, актуалізувати дані, оформлювати договірні відносини від імені виконавців послуг із споживачами та проводити нарахування відповідно до інформації, наданої виконавцями послуг. Інформація, наявна в розпорядженні Концерну, формується на підставі наданих споживачами даних та документів, відповідно до яких проводиться актуалізація даних. Відповідно до договірних відносин повноваження Концерну обмежуються певними вимогами виконавців послуг щодо переліку документів для здійснення відповідних дій у вигляді перерахунку, здійснення коригування чи зняття нарахування за послуги, і вказані дії можуть бути здійснені на підставі певного переліку документів та у встановленому порядку. Також Концерн звертає увагу на те, що ніколи не виконував функцію отримання платежів, тобто не був отримувачем таких грошових коштів, оскільки він ніколи не був виконавцем житлово-комунальних послуг, а є лише уповноважений виконавцями житлово-комунальних послуг з обробки даних. Також Концерн звертає увагу на те, що з квитанцій, наданих позивачем, отримувачем за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій є КП «ГІОЦ». Враховуючи визначені Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 21.01.1997р. №80 «Про порядок розрахунків за житлово-комунальні послуги» задачі та функції вказаного комунального підприємства, сплачені мешканцями платежі за житлово-комунальні послуги зараховувались на транзитний рахунок КП «ГІОЦ» для подальшого їх розподілу та перерахування виконавцю/постачальнику житлово-комунальної послуги. Концерн не несе відповідальність за діяльність КП «ГІОЦ» в 2018 році щодо отримання грошових коштів на транзитний рахунок від споживачів послуг та перерахування таких платежів виконавцям житлово-комунальних послуг. Від [PERSON] надійшли міркування щодо пояснень третіх осіб, у яких він зазначає, що з КК ЦКС та КП ГІОЦ не має договірних стосунків, тому єдиним відповідачем у даній справі є саме визначений ним відповідач. Відповідач має право на свій розсуд залучати до своєї роботи будь-які сторонні організації, залишаючись при цьому відповідальним за результати їх роботи. Тому намагання відповідача перекласти на КК ЦКС та КП ГІОС свою відповідальність за надання до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації недостовірної інформації про заборгованість позивача, яка призвела до позбавлення позивача житлової субсидії, не мають правових підстав незалежно від того, який вплив на це мали КК ЦКС та КП ГІОЦ. Від третьої особи Управління соціальної та ветеранської політики Голосіївської у місті Києві державної адміністрації письмових пояснень щодо позову [PERSON] до суду не надходило. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Так, позивач є споживачем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] . Вказані послуги надаються відповідачем. Листом Управління соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації «Про порядок нарахування субсидій на оплату житлово-комунальних послуг» від 27.12.2022р. №100/06-13638 на звернення, позивача, що надійшло до урядової «гарячої лінії» від 14.12.2022р., повідомлено позивача про те, підпунктом 5 пунктом 14 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995р. №848, визначено, що житлова субсидія не призначається у випадку, якщо структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад три місяці (на дату надання такої інформації) заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, строк позовної давності якої не минув і загальна сума якої перевищує 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії (680,00 грн.). Житлова субсидія в даному випадку призначається за умови документального підтвердження сплати заборгованості або укладення договору про її реструктуризацію, або оскарження заборгованості в судовому порядку (ухвала про відкриття провадження у справі). Згідно з інформацією, як вказано в листі, наданою Комунальним концерном «Центра комунального сервісу», станом на 01.11.2022р. у позивача наявна заборгованість по оплаті за послуги: «утримання будинку та прибудинкової території» в розмірі 1 248,20 грн., строк позовної давності якої не минув. У доданому до позову листі відповідача до позивача від 23.10.2021р. №431-431/Х-769-582 зазначено, що станом на 01.10.2021р. у позивача є заборгованість за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, які надає комунальне підприємство, в розмірі 1 248,20 грн. Також зазначено, що для підтвердження заборгованості додається довідка про нарахування та сплату по особовому рахунку позивача за період з 01 квітня 2018 року по 31 жовтня 2021 року. Довідка про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) за період з 01.04.2018 по 02.11.2021р. містить таблицю з деталізацією нарахувань, оплат, залишку заборгованості та перерахунків, відповідно до якої станом на кінець жовтня 2021 року заборгованість позивача за послуги утримання будинкових споруд та прибудинкової території становить 1 248,20 грн., а у графах фактичних оплат за квітень, травень, червень, серпень, листопад, 2018 рік, квітень 2020 рік відсутні відмітки про погашення нарахованих сум. Позивач не погоджується з наявністю боргу, вважає його відсутнім, надає квитанції від 16.05.2018р., від 27.05.2020р., від 17.12.2018р., 17.09.2018р., від 19.06.2018р., від 17.07.2018р., а також лист АТ «Державного ощадного банку «України» з випискою по рахунку позивача, які, на його думку, спростовують наявність заборгованості в нього перед відповідачем за квітень, травень, червень, серпень, листопад 2018 року та за квітень 2020 року в розмірі 1 248,20 грн., та у зв`язку з цим, зокрема, заявляє вимоги про визнання недостовірною інформації про його заборгованість, спростування такої інформації відповідачем, яку він надав до Управління соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації. Метою позову, як він вказує, є усунення перешкод для отримання ним житлової субсидії, які виникли внаслідок надання відповідачем до Управління соцзахисту недостовірної інформації про заборгованість за надані відповідачем послуги. У відповідності до ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Отже, вказана норма закону передбачає два спеціальних способи захисту особистих немайнових прав, яким є право на спростування неправдивої інформації та право на відповідь. Під правом на спростування слід розуміти право фізичної особи вимагати від особи, яка порушила особисте немайнове право фізичних осіб шляхом поширення недостовірної інформації, визнання цієї інформації неправдивою у формі, яка є ідентичною чи адекватно до форми поширення неправдивої інформації. У пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. У відповідності до ст. 269 Цивільного кодексу України особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права фізичної особи не мають економічного змісту. Особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Відповідно до ст. 270 Цивільного кодексу України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров`я, право на безпечне для життя і здоров`я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, право на таємницю листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції, право на недоторканність житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування, право на свободу літературної, художньої, наукової і технічної творчості. Цим Кодексом та іншим законом можуть бути передбачені й інші особисті немайнові права фізичної особи. Перелік особистих немайнових прав, які встановлені Конституцією України, цим Кодексом та іншим законом, не є вичерпним. Як встановлено та зазначено вище, метою спростування оспорюваної інформації є відновлення права на надання позивачу житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Разом з тим, за своєю юридичною природою право на отримання субсидії не можна віднести до особистих немайнових прав, які охороняються ст. 277 Цивільного кодексу України, оскільки це право має економічний характер. Для захисту цього права позивачу необхідно пред`явити відповідний позов до юридичної особи, до компетенції якої входить надання житлової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Верховний Суд у своїй постанові від 14.08.2020р. у справі №751/1717/20 вказав, що зазначене узгоджується з висновкам Верховного Суду, викладеними в постанові від 30 червня 2020 року у справі №333/6816/17, а саме: «Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи)". Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи вищевикладене, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст. 13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed