Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз», просить: - визнати незаконним та скасувати наказ голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» від 10 листопада 2025 року №425/к/тр про звільнення із займаної посади [PERSON] згідно пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. - поновити [PERSON] в ПрАТ «Тернопільміськгаз» з дати звільнення на посаді Першого заступника голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз». - стягнути з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з дати звільнення до дня поновлення на роботі та моральну шкоду у розмірі 100000 гривень. Позов мотивовано тим, що з 17.08.2020 по 27.12.2024 [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем. 27.12.2024 наказом №342/к/1м її було звільнено із займаної посади згідно пункту 3 статті 40 КЗпП України. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/2084/25 [PERSON] поновлено на роботі. Проте, 10 листопада 2025 року, згідно наказу № 425/к/тр [PERSON] було звільненого з посади першого заступника голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» згідно пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. Причиною звільнення є «прогул (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня 27.10.2025 з 13 год. 30 хв. до 17 год. 00 хв.) без поважних причин». Позивачка вважає, що виданий наказ № 425/к/тр від 10 листопада 2025 року є протиправним та підлягає до скасування. Зазначає, що наказ № 405/к/тр від 27.10.2025 був надісланий ПрАТ «Тернопільміськгаз» [PERSON] лише в 16 год. 15 хв., що підтверджується скріншотом на мобільному пристрої позивачки. Вказане свідчить про те, що станом на 13 год. 30 хв. 27.10.2025 [PERSON] взагалі нічого не знала про наказ № 405/к/тр від 27.10.2025, а дізналась про нього лише в 16 год. 30 хв., тобто за 30 хв. до закінчення робочого дня. Вважає, що повинна була приступити до роботи на наступний день після прийняття рішення суду та видачі наказу про поновлення на роботі, або ж роботодавець мав узгодити з працівником день виходу на роботу чого зі сторони Відповідача зроблено не було, і, фактично в день поновлення на роботі, була звільнена. Зазначає, що в день звільнення, а саме - з 10.11.2025 по 12.11.2025 перебувала на лікарняному, що підтверджується лікарняним листом № 19527696-203603406-1. Відповідач Приватне акціонерне товариство «Тернопільміськгаз» у своїх заявах по суті просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 грудня 2025 року у справі №607/2084/25 поновлено [PERSON] на посаді першого заступника голови правління приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз», з 27 грудня 2024 року. Відповідно до протоколів судового засідання по справі №607/2084/25 від 27.10.2025 № 5343542, № 5345305 судове засідання тривало з 11:00 год до 13:07 год, в якому був присутній представник позивача адвокат Кметик Я.С. Одразу після винесення вищевказаного рішення суду, акціонерним товариством видано наказ від 27.12.2025 №405/к/тр «Про поновлення на роботі [PERSON] », яким поновлено позивача на посаді першого заступника голови правління з 27.12.2024 та допущено до виконання трудових обов`язків на посаді першого заступника голови правління з 27.12.2025. Згідно вищенаведеного акціонерне товариство вжило всі дії для відновлення порушеного права [PERSON] на працю та допустило до роботи з моменту винесення рішення судом про поновлення на роботі, однак [PERSON] , нехтуючи нормами трудового розпорядку, була відсутня протягом робочого дня 27.10.2025 в період з 13 год. 30 хв. по 17 год. 00 хв. без поважних причин, що підтверджується даними автоматизованої пропускної програми. Посилання позивача на те, що їй стало відомо про поновлення на посаді першого заступника голови правління лише 27.10.2025 о 16:15 год. є недостовірним, оскільки представник [PERSON] адвокат Кметик Я.С. був присутній у судовому засіданні та ознайомлений із резолютивною частиною рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року у справі № 607/1807/2025, а відтак в позивачки був обов`язок негайно приступити до виконання трудових обов`язків. Оскільки позивачка після її поновлення на посаді не з`явилася для виконання посадових обов`язків, копія наказу про її поновлення на роботі було надіслано їй на електронну пошту 27.10.2025 о 16:15 год. Що стосується самого звільнення 10.11.2025, з метою з`ясування обставин порушення трудової дисципліни, головою правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» видано розпорядження від 10.11.2025 № 23 «Про надання пояснень», яким зобов`язано [PERSON] надати письмові пояснення щодо відсутності протягом робочого дня 27.10.2025 з 13 год. 30 хв. по 17 год. 00 хв. без поважних причин в строк до 8 год. 30 хв., яке було доведено працівнику того самого дня о 08:08 год. Отримання пояснень від працівника протягом відрізку часу з моменту порушення трудової дисципліни до моменту отримання пояснень зумовлена перебування працівника на лікарняних з 28.10.2025 по 31.10.2025, 01.11.2025 по 05.11.2025, 06.11.2025 по 07.11.2025, що може свідчити про цілеспрямоване уникнення працівником заходів стягнення. На адресу акціонерного товариства надійшли пояснення позивача щодо відсутності на робочому місці 10.11.2025 о 9:31 год. чим порушено наданого йому строку для подачі пояснень відповідно до розпорядження голови правління від 10.11.2025 № 23. Із врахуванням всіх обставин та за порушення трудової дисципліни акціонерним товариством видано наказ № 425/к/тр від 10 листопада 2025 року яким звільнено 10 листопада 2025 року [PERSON] з посади першого заступника голови правління за прогул (відсутності протягом робочого дня 27.10.2025 з 13 год. 30 хв. по 17 год. 00 хв. без поважних причин) у відповідності частини першої статті 40 КЗпП України. Що стосується посилання [PERSON] про те що розпорядження від 10.11.2025 №23 та наказ №425/к/тр від 10 листопада 2025 року видано під час перебування працівника на лікарняному є недостовірними, оскільки вищезазначені документи акціонерним товариством видано під час тривалості робочого часу [PERSON] . Протягом робочого часу 10.11.2025 за даними Порталу Пенсійного фонду України, будь які листки непрацездатності [PERSON] були відсутні, що підтверджується роздруківкою із Порталу ПФУ від 10.11.25 зробленої о 17:50 год. Вже на наступний день 11.11.2025, згідно даних Порталу Пенсійного фонду України, ПрАТ «Тернопільміськгаз» стало відомо, що 10.11.2025 Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» відкрито електронний листок непрацездатності №19527696-2036034366-1. За інформацією ЕРЛН запит для створення вищевказаного листка непрацездатності надійшов 10.11.2025 о 21:00:05 год. Дата і час відправки відповіді про відкриття електронного листка непрацездатності - 10.11.2025 о 21:00:09 год. Відкрито лікарняний листок непрацездатності з 10.11.2025 по 12.11.2025, дата та час реєстрації 10.11.2025 в 21:00. До вказаної відповіді КНП «ТМКЛШД» долучено копію консультаційного висновку спеціаліста №10065, з якого вбачається, що [PERSON] 10.11.2025 в 20:40 сама звернулася до медичного висновку на підставі побутової травми та встановлено діагноз забій, післятравматичний періатрит правого плечового суглобу. Виходячи із вищенаведеної інформації, вбачається, що [PERSON] відкрито лікарняний поза робочий час підприємства, що відповідно спростовує твердження позивача, що розпорядження №23 від 10.11.2025 та наказ №425/к/тр від 10.11.2025 були винесені під час її перебування на лікарняному. Стверджує, що позивач у своїй заяві зазначає, що обсяг страждань, яких зазнав позивач внаслідок незаконного звільнення та завдання шкоди діловій репутації оцінюється розмір моральної шкоди у розмірі 100000 грн, однак, у позовній заяві конкретно не наведені обставини які підтверджували що відповідач своїми діями заподіяв шкоду діловій репутації позивача або завдав будь-яких страждань. Зазначає, що оскільки правова підстава (рішення Тернопільського міськрайонного суду справі №607/2084/25 від 27.10.2025) для поновлення [PERSON] відпала (скасована 06.03.2026 Тернопільським апеляційним судом), тому, слід відмовити в задоволенні позову. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.12.2025 відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази. [PERSON] з 17 серпня 2020 року працювала в ПрАТ «Тернопільміськгаз» на посаді начальника відділу. На підставі наказу №199 від 01 листопада 2022 року [PERSON] переведено на посаду першого заступника голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз». Наказом голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» №342/к/тм від 27 грудня 2024 року до [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов`язків - у зв`язку з невиконанням п.2.3 посадової інструкції (наказ від 05.11.2024 б/н "Про оголошення догани [PERSON] "), невиконання п.2.4 посадової інструкції за період з 01.11.2024 по 26.12.2024. Наказом голови правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» №307/к/тр від 27 грудня 2024 року трудовий договір з [PERSON] припинено з 27 грудня 2024 року на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.10.2025 у справі №607/2084/25 суд ухвалив визнати незаконним та скасувати наказ голови правління Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» від 27 грудня 2024 №342/к/тм «Про застосування заходу стягнення до першого заступника голови правління [PERSON] » та від 27 грудня 2024 року №307/к/тр «Про припинення трудового договору (контакту)» про звільнення [PERSON] із посади першого заступника голови правління приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, поновити [PERSON] на посаді першого заступника голови правління приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз», з 27 грудня 2024 року та стягнути з ПрАТ «Тернопільміськгаз» на користь [PERSON] 629168,24 грн середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 28 грудня 2024 року по 27 жовтня 2025 року, із врахуванням установлених законодавством України податків, зборів та обов`язкових платежів. На виконання рішення суду акціонерним товариством видано наказ від 27.12.2025 №405/к/тр «Про поновлення на роботі [PERSON] », яким поновлено позивача на посаді першого заступника голови правління з 27.12.2024 та допущено до виконання трудових обов`язків на посаді першого заступника голови правління з 27.12.2025. Копія наказу про поновлення на роботі було надіслано позивачці на електронну пошту 27.10.2025 о 16:15 год. Головою правління ПрАТ «Тернопільміськгаз» видано розпорядження від 10.11.2025 № 23 «Про надання пояснень», яким зобов`язано [PERSON] надати письмові пояснення щодо відсутності протягом робочого дня 27.10.2025 з 13 год. 30 хв. по 17 год. 00 хв. без поважних причин в строк до 8 год. 30 хв. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] , які вона надала на виконання розпорядження від 10.11.2025 № 23, остання пояснила, що оскільки наказ про поновлення її на роботі був їй надісланий на електронну пошту о 16:15 27.10.2025, вона вважала, що до роботи повинна приступити наступного робочого дня. Головою правління Приватного акціонерного товариства видано наказ № 425/к/тр від 10 листопада 2025 року, яким [PERSON] звільнено 10 листопада 2025 року з посади першого заступника голови правління за прогул (відсутності протягом робочого дня 27.10.2025 з 13 год. 30 хв. по 17 год. 00 хв. без поважних причин) у відповідності до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України. Із відповіді на адвокатський запит наданої Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області від 16.12.2025 вих. №1900-0604-8/58280, що станом на 12.12.2025 в Електронному реєстрі листків непрацездатності на ім`я [PERSON] відкрито електронний листок непрацездатності за №19527696-2036034366-1 (номер медичного висновку про тимчасову непрацездатність 1111-7ЕЕ6-4КМЕ-6В9Т). За інформацією ЕРЛН запит для створення вищевказаного листка непрацездатності надійшов 10.11.2025 о 21:00:05 год. Дата і час відправки відповіді про відкриття електронного листка непрацездатності - 10.11.2025 о 21:00:09 год. Згідно відповіді КНП «Тернопільська міська комунальна лікарня швидкої допомоги» №2271 від 19.12.2025 на адвокатський запит, повідомлено, що [PERSON] [INFO] , 10.11.2025 звернулася за допомогою до КНП «ТМКЛШД», де їй було встановлено діагноз: забій, після травматичний періатрит правого плечового суглобу. Постановою Тернопільського апеляційного суду від 06.03.2026 у справі №607/2084/25 суд постановив апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" - задовольнити. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України). Згідно зі статтею 4 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-XII, трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов`язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби. За змістом пункту 2 статті 9 Конвенції, щоб тягар доведення необґрунтованого звільнення не лягав лише на працівника, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 Конвенції, лежить на роботодавцеві. У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість постанова Верховного Суду від 27.04.2021, справа № 461/8132/17. Таким чином, у разі пред`явлення позову про поновлення на роботі працівника, звільненого роботодавцем, саме на останнього покладається тягар доведення законності такого звільнення. Будь які сумніви в законності такого звільнення повинні тлумачитися на користь працівника. Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України). Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені Законом України «Про виконавче провадження». При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61- 12857св18). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року в справі № 572/2944/16-ц (провадження № 61-20505св18) зазначено, що: «при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Звільнення на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни (пункт 2 частини першої статті 147 КЗпП України). Крім встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причини його відсутності. Поважними визнаються такі причини, які виключають вину працівника. До поважних причин відсутності на робочому місці слід відносити такі обставини, як: стихійні лиха, хвороба працівника або членів його сім`ї, нерегулярна робота транспорту, участь працівника в порятунку людей або майна, відмова від незаконного переведення та невихід у зв`язку з цим на нову роботу. Не вважаються прогулом відсутність працівника не на підприємстві, а на робочому місці; відмова від незаконного переведення; відмова від роботи, протипоказаної за станом здоров`я, не обумовленої трудовим договором або в умовах, небезпечних для життя і здоров`я; невихід на роботу після закінчення строку попередження при розірвання трудового договору з ініціативи працівника». Судом установлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27.10.2025 у справі №607/2084/25 суд ухвалив поновити [PERSON] на посаді першого заступника голови правління приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз», з 27 грудня 2024 року. На виконання рішення суду акціонерним товариством видано наказ від 27.12.2025 №405/к/тр «Про поновлення на роботі [PERSON] », яким поновлено позивача на посаді першого заступника голови правління з 27.12.2024. Копія наказу про поновлення на роботі було надіслано позивачці на електронну пошту 27.10.2025 о 16:15 год, тобто за 45 хвилин до закінчення робочого дня. При цьому, суд враховує ще й те, що позивачці був потрібен час на дорогу до місця роботи. Отже, суд вважає, що наказ голови правління № 425/к/тр від 10 листопада 2025 року, яким [PERSON] звільнено 10 листопада 2025 року з посади першого заступника голови правління за прогул (відсутності протягом робочого дня 27.10.2025 з 13 год. 30 хв. по 17 год. 00 хв. без поважних причин) у відповідності до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України є протиправним, оскільки відсутні докази прогулу протягом трьох годин з моменту, коли позивачка була обізнаною про наявність наказу про її поновлення на роботі. При цьому, покликання відповідача на те, що представник позивачки був присутній під час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду від 27.10.2025 у справі №607/2084/25 суд відхиляє, оскільки ця обставина не звільняє відповідача від обов`язку довести до відома відповідача факт виконання рішення суду про поновлення на роботі шляхом саме видачі наказу про поновлення та допуску до роботи. Подібні висновки викладені у постанові ВС від 26 березня 2025 року у справі №947/3496/23, 06 грудня 2018 у справі №465/4679/16. Разом із тим, на час розгляду справи судом встановлено, що постановою Тернопільського апеляційного суду від 06.03.2026 у справі №607/2084/25 скасовано рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог [PERSON] до приватного акціонерного товариства "Тернопільміськгаз" про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] , як на підставу вимог посилалася на те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року її було поновлено на посаді заступника голови правління приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз». Оскільки рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року скасовано, та встановлено відсутність правових підстав для поновлення позивача на роботі, то позовні вимоги у цій справі про визнання наказу про звільнення незаконним і його скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки правові підстави для поновлення [PERSON] на роботі на підставі рішення суду відпали. Зважаючи на те, що позивачка після поновлення її на роботі рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року фактично трудові обов`язки не виконувала, то підстав для стягнення заробітної плати за фактично відпрацьований час у суду не має. Подібний правовий висновок викладено у постанові ВС від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18. Скасоване рішення суду не може викликати будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його скасуванням, та у будь-якому разі таке скасоване рішення не може породжувати право позивача на поновлення на роботі. Інше розуміння правовідносин, що склалися між сторонами, та задоволення позову суперечитиме принципам справедливості судового розгляду. Судовим рішенням (що набрало законної сили) не встановлено порушення трудових прав позивача під час її звільнення, яке судовим рішенням, яке вступило в законну силу, визнано законним, правомірним та обґрунтованим. (Подібний правовий висновок викладений у постанові ВС від 20 лютого 2019 року №758/15415/15-ц) [PERSON] вважається звільненою з роботи за наказом від 27.12.2024 наказом №342/к/1м, який є чинним. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із такого. Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2021 року у справі № 127/937/17 (провадження № 61-10602св21). Зважаючи на те, що судом встановлено, що звільнення позивачки на підставі наказу голови правління Приватного акціонерного товариства «Тернопільміськгаз» від 27 грудня 2024 №342/к/тм та від 27 грудня 2024 року №307/к/тр проведено без порушень, про що встановлено судовими рішеннями, які набрали законної сили, відсутні підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки не встановлено фактів порушення трудового законодавства. Покликання ж позивачки на те, що її поновлено рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2025 року суд не бере до уваги, оскільки вказане рішення не набрало законної сили і скасоване Тернопільським апеляційним судом, а тому, не може викликати будь-яких правових наслідків. Тому, суд доходить остаточного висновку, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed