Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

Короткий виклад обставин справи. Уповноважений представник заявника [PERSON] адвокат Кобзяк А. П., 17.03.2026 року (вх. № 6870) звернулась у Залізничний районний суд м. Львова із письмовою заявою у якій просить суд оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , старшого 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] з 27.10.2024 року, який загинув за особливих обставин під час здійснення заходів із захисту Батьківщини, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. Місце смерті населений пункт м. Торецьк Бахмутського району Донецької області. Заява обґрунтована, зокрема тим, що 02.11.2024 року заявник отримала корінець №530 від 30.10.2024 року сповіщення сім?ї (Близьких родичів), відповідно до якого її сповіщено про те, що її чоловік [PERSON] зник безвісті 27.10.2024 року в районі населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області. Згідно з наказом В/Ч [NUMBER] №4026 від 04.11.2024 року про зникнення безвісти старшого сержанта [PERSON] за особливих обставин вважається, що такий зник безвісти під час виконання ним обов?язків військової служби та бойових завдань із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, відсічі та стримування збройної агресії зі сторони збройних формувань російської федерації, а його зникнення вважається пов?язане із захистом Батьківщини. Згідно з бойовим розпорядженням командира військової частини [NUMBER] від 26.10.2024 року №БР-2453***, старший сержант [PERSON] вибув у район населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області, для виконання бойових завдань із забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно із записом у Журналі бойових дій мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] , розпочатого 22.07.2024 року, інвентарний N? 35*** том 2, встановлено, що в період часу з 16 год 38 хв до 19 год 55 хв 27.10.2024 року, внаслідок штурмових дій зі сторони збройних формувань російської федерації в районі населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області, старший сержант [PERSON] зник безвісти. Вказаний військовослужбовець виконував бойові завдання відповідно до бойового розпорядження командира військової частини [NUMBER] від 26.10.2024 року N? БР-2453***. Згідно з рапортом ТВО командира 2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] від 27.10.2024 року та письмовими поясненнями по суті вищевказаної події, лейтенант [PERSON] , сержант [PERSON] і солдат [PERSON] підтвердили, що старший сержант [PERSON] 27.10.2024 року не здався у полон/не був захоплений збройними силами російської федерації в полон та не залишав самовільно місце несення служби. Проведено пошукові заходи в районі зникнення військовослужбовця, де сержант [PERSON] та солдат [PERSON] востаннє бачили старшого сержанта [PERSON] (орієнтовні координати - [NUMBER] , район населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області), результатів не дали. Старший сержант [PERSON] на момент зникнення безвісти знаходився у штатних засобах індивідуального захисту: бронежилеті, шоломі балістичному. Обставини, які би вказували на перебування цього військовослужбовця на момент зникнення безвісти у стані алкогольного чи наркотичного сп?яніння, відсутні. Отже, причиною зникнення безвісти старшого сержанта [PERSON] стало ведення бойових дій з переважаючими силами противника у районі населеного пункту Торецьк Бахмутського району Донецької області. За даним фактом 03.11.2024 року слідчим відділу поліції №1 Львівського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції у Львівській області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024141390001065. Відповідна інформація зареєстрована у Єдиному реєстрі осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, що підтверджується витягом №20241115-1792 від 15.11.2024 року. Юридичний факт необхідно встановити для отримання свідоцтва про смерть, проведення необхідних церковних обрядів внаслідок смерті чоловіка-воїна, отримання дружиною загиблого, передбачених чинним законодавством соціальних пільг. З огляду на зазначене просить заяву задовільнити. Рух справи в суді. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2026 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Кирилюка А. І. (а.с. 29). Протоколом попереднього відбору присяжних від 17.03.2026 року відібрано присяжних Гавриляка В. В. та Хамуляка В. О. (а.с. 30). Протоколом автоматичного визначення присяжних від 17.03.2026 року основними присяжними визначено Гавриляка В. В. та Хамуляка В. О. (а.с. 31). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.03.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку окремого провадження. Призначено судове засідання у справі (а.с. 33-34). Позиція сторін по справі. Учасники справи будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, у таке не з`явилась, про причини неявки суд не повідомили. Однак, 01.04.2026 року від уповноваженого представника заінтересованої особи Військової частини [NUMBER] Бущака В. В., надійшли пояснення по справі, у яких останній просив відмовити у задоволенні заяви, покликаючись на те, що звернення до суду із заявою про оголошення [PERSON] є передчасним, оскільки відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською федерацією затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України, з врахуванням змін на момент розгляду даної справи, вбачається, що Торецька міська територіальна громада за винятком с. Залізне, с-ще Курдюмівка, с-ще Озарянівка, с-ще Південне, с-ще Північне, с-ще Шуми, с. Юр`ївка з 24.02.2022 року входить до відповідного переліку територій України, на яких не закінчені бойові дії у зв`язку з чим, з урахуванням конкретних обставин справи, розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення військовослужбовця померлим можливо лише від дня закінчення активних бойових дій на вказаній території. Окрім цього просить розглядати справу без його участі. 08.04.2026 року від уповноваженого представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Тіщенко А. В., надійшли пояснення по справі, у яких останній просив проводити розгляд справи без його участі та відмовити у задоволенні заяви, покликаючись на те, що не можна відраховувати шестимісячний строк, передбаченого ч. 2 ст. 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Також зазначає, що для аналізу того чи ведуться активні бойові дії на території певного населеного пункту необхідно враховувати інформацію, яка зазначена як в підрозділі 2 розділу 1 Наказу № 376, так і в підрозділі 3 розділу 1 Наказу № 376. Зокрема, підрозділом 3 розділу 1 Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, визначено, що з 07.08.2024 року Торецька міська територіальна громада за винятком с-ще Дружба, м. Залізне, с-ще Курдюмівка, с. Леонідівка, с-ще Неліпівка, с- ще Нью-Йорк, с-ще Озарянівка, с-ще Південне, с-ще Північне, с-ще Шуми, с. Юріївка відноситься до Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Звертає увагу суду на те, що відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.03.2026 року № 87 Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій вбачається, що станом з 01 по 28 лютого 2026 року на території Торецької міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області ведуться воєнні (бойові) дії. Відповідно н.п. Торецьк відноситься до Торецької міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області. Таким чином, звернення до суду з даною заявою про оголошення військовослужбовця [PERSON] померлим є передчасним. 15.04.2026 року уповноважений представник заявника [PERSON] адвокат Кобзяк А. П., подала до Залізничний районний суд м. Львова додаткові пояснення у справі, у яких просила проводити розгляд справи без сторони заявника та задовільнити заяву. Окремо зазначила, що Верховний Суд прямо вказав, що шестимісячний строк, необхідний для оголошення особи померлою, може обчислюватися від дня настання події, яка об`єктивно загрожувала життю особи, зокрема: бойового зіткнення; артилерійського обстрілу; штурмових дій; безпосереднього зникнення під час виконання бойового завдання. При цьому Верховний Суд наголосив, що: початок перебігу строку не пов`язується із запровадженням чи припиненням воєнного стану; не вимагається очікування завершення війни або закінчення бойових дій загалом; визначальним є саме факт конкретної небезпечної події, що дає підстави обґрунтовано припускати загибель особи. У даній справі встановлено, що: військовослужбовець [PERSON] зник безвісти 27.10.2024 року під час штурмових дій противника та артилерійського ураження позиції. Тобто має місце чітко встановлена подія, яка безпосередньо загрожувала життю та об`єктивно свідчить про високу ймовірність загибелі. Відповідно перебіг шестимісячного строку слід обчислювати саме з 27.10.2024 року. Суд зазначає, що згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги, заслухавши покази свідка, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 12 ЦПК України передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Як передбачено ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положеннями ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Встановлені судом фактичні обставини справи. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.08.1995 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] перебував з [PERSON] [INFO] у шлюбі (а.с. 11). Довідкою №3035 від 11.11.2024 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України виданої ВЧ [NUMBER] , підтверджується, що старший сержант [PERSON] , [INFO] дійсно в період з 26.07.2024 року по 27.10.2024 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російською федерацією проти України, перебуваючи в Донецька обл., Бахмутський р-н, Торецька ТГр. (а.с. 12). Відповідно до копії сповіщення сім`ї №530 від 30.10.2024 року виданої [INFO] , [PERSON] зник безвісти 27.10.2024 року в результаті штурмових дій противника в населеному пенкті Торецьк, Бахмутського р-ну, Донецької обл. (а.с. 13). Згідно витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20241115-1792 від 15.11.2024 року [PERSON] зник на території бойових дій. (а.с. 14). Відповідно до витягу з ЄРДР від 03.11.2024 року відомості про дану подію внесено за номером кримінально провадження 12024141390001065 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України. (а.с. 15). Окрім цього судом також досліджено витяг із наказу командира ВЧ [NUMBER] №4026 від 04.11.2024 року, відповідь ВЧ [NUMBER] , відповідь ВЧ [NUMBER] №1881 від 18.02.2026 року та інші докази, які містяться у матеріалах справи. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді справи та застосовані норми права. Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно із положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву з посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Тобто, відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює встановлення факту смерті особи. Нормами чинного цивільного законодавства України визначено підстави для оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у своїй постанові від 30 березня 2022 року по справі № 295/4293/21, зазначив, що обов`язок доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявники просять оголосити померлою у місці її постійного проживання, покладається чинним законодавством України саме на заявників. Оскільки норми, що містяться у першому та другому реченнях частини 2 статті 46 ЦК України перебувають у системно-логічному зв`язку, то немає підстав вважати, що в нормі другого речення частини 2 статті 46 ЦК України є вказівка на будь-який інший юридичний факт, що визначає початок перебігу шестимісячного строку, що відрізняло б його від дворічного строку. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 11 грудня 2024 року по справі №755/11021/22, зазначивши, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. У вказаній постанові від 11 грудня 2024 року по справі №755/11021/22 Велика Палата Верховного Суду наголосила на тому, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309. Наказ №309 втратив свою чинність на підставі наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 № 376, яким був затверджений новий Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією. Структурно Наказ № 376 поділений на два розділи: Розділ 1. Території, на яких ведуться (велися) бойові дії; Розділ 2. Тимчасово окуповані російською федерацією території України. У свою чергу розділ 1 Наказу № 376 поділений на декілька підрозділів: Підрозділ 1. Території можливих бойових дій; Підрозділ 2. Території активних бойових дій; Підрозділ 3. Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Тобто, для аналізу того, чи ведуться активні бойові дії на території певного населеного пункту, необхідно враховувати інформацію, яка зазначена як в підрозділі 2 розділу 1 Наказу № 376, так і в підрозділі 3 розділу 1 Наказу № 376. Зокрема, підрозділом 3 розділу 1 Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, визначено, що з 07.08.2024 Торецька міська територіальна громада за винятком с-ще Дружба, м. Залізне, с-ще Курдюмівка, с. Леонідівка, с-ще Неліпівка, с-ще Нью-Йорк, с-ще Озарянівка, с-ще Південне, с-ще Північне, с-ще Шуми, с. Юріївка відноситься до Території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 07.03.2026 № 87 Про визначення районів ведення воєнних (бойових) дій вбачається, що станом з 01 по 28 лютого 2026 року на території Торецької міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області ведуться воєнні (бойові) дії. Відповідно н.п. Торецьк відноситься до Торецької міської територіальної громади, Бахмутського району, Донецької області. Окрім цього до справи не були долучені відповіді від: уповноваженого Верховної Ради України з прав людини; об`єднаного центру з пошуку та звільнення полонених Служби безпеки України; координаційного штабу з питань поводження з військовополоненими; «Українського національного центру розбудови миру», який виконує функції Національного інформаційного бюро відповідно до Женевських конвенцій про поводження з військовополоненими та про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року; міжнародного комітету Червоного Хреста, - стосовно наявності відомостей про можливе перебування [PERSON] в полоні. Таким чином, суд вважає, що звернення заявника до суду з даною заявою про оголошення військовослужбовця [PERSON] померлим є передчасним. Згідно із частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Таким чином, оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності. Водночас, з вищевказаних доказів, поданих заявником, вбачається факт зникнення безвісті військовослужбовця [PERSON] та відсутність беззаперечних доказів загибелі останнього. Відомостей про огляд трупа та констатації смерті [PERSON] не зазначено, так само і відсутні відомості про місцезнаходження його тіла. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Відсутність безумовних доказів або суперечність у доказах на підтвердження обставин, що надаються заявником та/або заінтересованими особами, унеможливлює оголошення особи померлою. Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 461/424/15-ц. Враховуючи вищенаведене, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed