Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Семенових Ольга Станіславівна звернулася до Слобідського районного суду міста Харкова через підсистему «Електронний суд» з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , у розмірі доходу щомісячно, починаючи з 09.01.2026 і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 30.09.1995 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 05.06.2015 розірвано. У шлюбі у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 23.02.2017 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі частини його доходу щомісячно, починаючи з 02.02.2017 і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] з 01.09.2025 зарахована до Харківського національного університету імені В. Н. Каразіна на 1-й курс 1 (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми навчання за держзамовленням. Строк навчання 3 роки 10 місяців. Станом на день подання позовної заяви [PERSON] продовжує проживати разом із [PERSON] і перебуває повністю на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу після досягнення донькою повноліття відмовляється. 02.02.2026 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнає частково, просить стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів, починаючи з дня подання позову і до закінчення донькою навчання, але не більш як до досягненню нею 23 років. Відзив вмотивований тим, що відповідач добровільно надає необхідну матеріальну допомогу донці [PERSON] на певні її потреби, вона навчається на бюджетній формі навчання, тобто потреби саме в фінансуванні процесу навчання не потребує. На цей час відповідач сплачує щомісячно кредитні борги банку АТ «ПУМБ», залишковий розмір заборгованості 109043 грн. Також відповідач зауважив, що позивач просить стягнути аліменти на навчання доньки з часу звернення до суду та до досягнення нею 23 років та не пов`язує це з періодом навчання, тому як донька навчання може завершити і до досягнення цього віку. Вважає, що не тільки один з батьків при продовженні навчання дітей зобов`язаний утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, другий з батьків теж зобов`язаний піклуватись про допомогу. Отже, при доведенні повного розміру видатків на навчання, обов`язок по їх забезпеченню повинен бути співмірно покладений на обох батьків. Відповідач зазначив, що він працює та отримує пенсію, тому згоден виплачувати аліменти на період навчання в розмірі 1/8 частини всіх видів доходу. 13.02.2026 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій представник зазначає, що [PERSON] навчається на денній формі (бюджет) за спеціальністю «Психологія». Графік лекцій (щоденно в денний час) унеможливлює поєднання навчання з роботою. Специфіка навчання на бюджеті вимагає високої академічної активності, що передбачає участь у наукових конференціях, публікацію тез та опрацювання значного обсягу спеціалізованої літератури, яка оновлюється що семестру, в тому числі потребує купівлю друкованих підручників. Оскільки більшість фахових офлайн-заходів через безпекову ситуацію перенесено до міст із меншим рівнем загрози (Львів, Київ тощо), дитина потребує коштів на відрядження. Такі поїздки є обов`язковою складовою професійного становлення майбутнього психолога та одночасно слугують необхідною психологічною реабілітацією (зміною обставин) для студентки з прифронтового Харкова. Окрім освітніх витрат, через складну безпекову ситуацію в м. Харкові та постійні відключення світла виникають додаткові витрати на оплату коворкінгів та мобільного інтернету для безперервності навчання. Також дитина потребує коштів на харчування, одяг, засоби гігієни та підтримання належного ментального стану. Твердження відповідача про його скрутне матеріальне становище вважає неправдою та маніпуляцією, що спростовується фактом набуття ним дороговартісного майна за останній час. Зокрема, 15.03.2025 відповідач здійснив первинну реєстрацію автомобіля преміум-сегмента Mazda CX-5, 2023 року випуску (державний номер [NUMBER] ), ринкова вартість якого на даний момент становить понад 30 200 доларів США, що еквівалентно понад 1,2 мільйона гривень. Наявність вільних коштів для купівлі та подальшого утримання фактично нового кросовера свідчить про надвисокий рівень достатку та стабільно високий дохід відповідача. Посилання відповідача на наявність кредитних зобов`язань як на причину фінансової неспроможності представник вважає юридично нікчемним та свідчить про свідоме маніпулювання фактами. Крім того, вважає, що оформлення кредиту є виключно добровільним рішенням, яке приймається особою лише за умови повної впевненості у власному матеріальному стані та здатності безперешкодно сплачувати значні періодичні платежі. Натомість купівля дороговартісного кросовера під час дії воєнного стану на переконання позивача не є засобом першої необхідності чи предметом першої потреби для підтримання життєдіяльності, а є свідомою значною покупкою без критичної потреби саме в такому транспортному засобі та доказом матеріальної спроможності відповідача сплачувати аліменти у повному обсязі, оскільки його витрати на власну ліквідну нерухомість чи транспортні засоби значно перевищують прожитковий мінімум та базові потреби доньки-студентки. У запереченнях (відповіді на лист) від 05.03.2026, що надійшли до суду 23.03.026, відповідач [PERSON] в казав, що після розлучення у 2015 році сторони ще два роки проживали разом, відповідач на запозичені кошти відкрив дитячий магазин «Почитайка» та оформив ФОП на колишню дружину [PERSON] , коли стосунки між сторонами погіршилися, відповідач виїхав в інше місце, магазин залишив колишній дружині. В лютому 2025 року купив автомобіль Mazda CX-5, 2023 року випуску, державний номер [NUMBER] , вживаний в аварійному стані, привезений з США, відремонтований в борг за кошти компанії перевізника, автомобіль продається компанією AutoRia, кошти від продажу підуть на погашення боргів та навчання доньки. Донька [PERSON] отримує щомісячно на особисту картку монобанку кошти від відповідача на навчання та особисті потреби. Процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2026 справа передана на розгляд судді Василенко О.Я. Ухвалою судді Слобідського районного суду міста Харкова від 20.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.02.2026 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву. 13.02.2026 від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла відповідь на відзив. 23.03.20526 до суду надійшла відповідь від відповідач [PERSON] .. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила дошлучити до матеріалів справи докази витрат додатково пояснила, що повнолітня донька [PERSON] навчається у Харківському національному університеті імені В. Н. Каразіна на 1-му курсі бакалаврського рівня, на денній формі навчання за держзамовленням, отримує державну стипендію у сумі 2 тис. грн; проживає в місті Харкові, у квартирі разом з позивачем [PERSON] . Донька потребує значних витрат на навчання, проживання (в тому числі оплату комунальних послуг), лікування та одяг, в зв`язку з чим позивач надала суду та просила долучити до матеріалів справи докази на підтвердження вказаних витрат. Вказувала, що кошти, які відповідач перераховував на банківську картку доньки, не є аліментами (оскільки в призначенні платежу не вказано, що це сплата аліментів), крім того перерахована ним сума у розмірі 4000,00 грн є подарунком від нього дочці на день народження. Представник позивача адвокат Бурдоль В.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказував, що фактичні витрати [PERSON] є значно вищими за суми, які відповідач надсилає на банківську карту дитини, з метою упорядкування таких виплат просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно, відповідно до закону, у відзиві на позовну заяву та відповіді просив позовні вимоги задовольнити частково, розглядати справу без його участі. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Згідно з довідками від 24.04.2024 №6328-5003254021 та №6328-5003254047 про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб [PERSON] та [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.4). [PERSON] , [INFO] , [INFO] досягла вісімнадцятирічного віку, що підтверджується копією ID картки № [NUMBER] (а.с. 5). [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 14.01.2008 Оленівською селищною радою Волноваського району Донецької області (а.с.6). Згідно з довідкою №3701/861 від 07.01.2026, виданою Харківським національним університетом імені В. Н. Каразіна, [PERSON] є студенткою 1-го курсу факультету психології Харківського національного університету імені В. Н. Каразіна денної форми навчання, навчається за держзамовленням, рівень вищої освіти «Бакалавр». З 01 вересня 2025 року (наказ №0110-5/2204від 11.08.2025) зарахована на 1 курс першого (бакалаврського) рівня вищої освіти денної форми навчання за держзамовленням. Термін навчання 3 роки 10 місяців (а.с.7 зворотній бік). Відповідно до наданих позивачем копій виписок з амбулаторної картки та квитанцій [PERSON] мала витрати на діагностичне обстеження за рекомендацією невролога, масаж ШВЗ, лікування у стоматолога, а також на придбання вирівнюючого матрацу, всього на загальну суму 25065,50 грн (а.с. 77-107). Крім того, позивач надала квитанції на підтвердження витрат на придбання одягу, косметичних засобів та засобів особистої гігієни на загальну суму 20948,72 грн (а.с.115-134). Позивач також надала суду докази на придбання ноутбуку Lenovo LOQ 15IAX вартістю 35149 грн, додаткового картриджу вартістю 9995 грн, які зі слів позивача хоча і придбані ще під час навчання дитини у школі до досягнення нею повноліття, проте використовуються на даний час для подальшого освітнього процесу (а.с. 135 163). Крім того суду надані документи на придбання електричного конвектора, який за поясненням позивача використовувався для обігріву кімнати дитини, а також квитанції на підтвердження витрат на придбання продуктів харчування. Відповідач [PERSON] з 2015 року є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] (а.с.36). Відповідач має кредитні зобов`язання перед АТ «ПУМБ» на загальну суму 109043,93 грн (а.с.35). Представником відповідача надано роздруківку з опендатабот, витяг з сайту та докази придбання відповідачем транспортного засобу MAZDA CX-5, 2023 року випуску, державний номер [NUMBER] (а.с.43 зворотній бік - 51). Частиною ч. 4 ст. 77 ЦПК України передбачено, що суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки Відповідно до положень ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З аналізу наведеної норми можна дійти висновку, що обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання настає за таких умов: дитина навчається і саме у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги; платник аліментів має можливість надавати матеріальну допомогу; право позивача на звернення до суду з відповідним позовом обумовлене проживанням разом із ним дитини, яка продовжує навчання (у разі пред`явлення позову одним із батьків). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право повнолітньої дитини на утримання діє протягом її навчання до 23 років. В разі припинення навчання раніше досягнення цього віку, дитина втрачає право на утримання. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. За змістом положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.06.2019, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України та ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Суд встановив, що донька позивача та відповідача навчається у Харківському національному університеті імені В.Н. Каразіна, на 1 курсі факультету психології денної форми навчання, за держзамовленням, рівень вищої освіти «Бакалавр», термін навчання 3 роки 10 місяців, досягла повноліття та отримує дохід у вигляді державної стипендії. Суд погоджується, з позицією позивача щодо потреб дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, достатнього рівня життя та потреб пов`язаних з навчанням на які потрібні значні кошти, водночас суд бере до уваги, що [PERSON] фактично проживає у місті Харкові та навчається у вищому навчальному закладі цього міста, за державним замовленням за бюджетні кошти, отримує дохід у вигляді державної стипендії. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється на підставі рішення суду за позовом одержувача аліментів. Отже, з аналізу зазначеної норми можна дійти висновку, що прерогатива обрання того чи іншого способу стягнення аліментів (у частці від доходу або у твердій грошовій сумі), належить одержувачу аліментів. Суд погоджується, що дитина позивача та відповідача дійсно потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, тому вимоги позивача саме про стягнення аліментів в даному випадку є законними та обґрунтованими. Водночас, суд наголошує, що обов`язок з утримання дитини згідно Сімейного Кодексу України та моральних принципів покладено на обох батьків. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач визнав позовні вимоги частково та не заперечує проти стягнення з нього 1/8 частки від доходу, він є працездатною особою, про що відповідач зазначив у відзиві, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань, наявність інвалідності, та потреби в лікуванні не надано. Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину (доход дитини набагато перевищує дохід кожного з батьків і забезпечує повністю її потреби), сторонами також не надано. Враховуючи викладене, з урахуванням наданих доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та з відповідача підлягають стягненню аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі цієї позовної заяви і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше, як до досягнення нею 23 років, залежно від того, яка подія настане раніше. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом 16.01.2026, тому саме з цього дня з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти. Суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, так як і платник аліментів вправі в порядку ст. 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial