Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши в позові про те, що 07.12.2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1480-8481. Прийняття (акцепт) пропозиції (оферту) щодо укладення договору, на умовах визначених офертою відбулося, шляхом введення [PERSON] , направленого позивачем на мобільний номер телефону відповідача [NUMBER] одноразового ідентифікатора «А0075» для підписання договору. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 3000,00 грн.; строк кредитування 365 днів; мета кредиту - для задоволення особистих потреб; базовий період 30 днів, комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; промо-ставка 0,01% в день; знижена відсоткова ставка 1.00% в день; стандартна відсоткова ставка -1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 днів з дати укладення договору; процентна ставка 075% - застосовується в період, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Проте відповідач порушив умови договору та не повернув в повному обсязі кредит, а також не виконав інші грошові зобов`язання. Станом на 19.01.2026 року загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1480-8481 від 07.12.2024 року становить 13566,00 грн., а саме: 3000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 8616,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 1500,00 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України; 450,00 грн. прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. З урахуванням вищезазначеного, позивач просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Укр кредит фінанс» заборгованість та судові витрати. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 17.02.2026 року було відкрито провадження у справі та призначено перше судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу в порядку спрощеного провадження, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі, в разі неявки відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, був повідомлений в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення судова повістка про день, час і місце судового засідання йому була вручена 03.03.2026 року. Відзив від позивача не надходив. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків: Судом встановлено, що предметом спору в даному провадженні є кредитні правовідносини. Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що 07.12.2024 року між ТОВ «Укр кредит фінанс» та [PERSON] було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1480-8481. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 3000,00 грн.; строк кредитування 365 днів; мета кредиту - для задоволення особистих потреб; базовий період 30 днів, комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; промо-ставка 0,01% в день; знижена відсоткова ставка 1.00% в день; стандартна відсоткова ставка -1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 днів з дати укладення договору; процентна ставка 075% - застосовується в період, починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (а.с. 19-40). Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «Credit casa» (а.с. 41-48), Додаток №2 до договору про відкриття кредитної лінії (49-50) є складовими частинами Кредитного договору. Згідно копії квитанції платіжної системи Ligpay ТОВ «Укр кредит фінанс» 07.12.2024 року перерахувало на користь [PERSON] грошові кошти в розмірі 3000,00 грн. на кредитну карту № [NUMBER] (а.с. 51). Відповідно до довідки ТОВ «Укр кредит фінанс» відповідачу [PERSON] , на підставі кредитного договору №1480-8481 через платіжну систему Ligpay було перераховано платіж № 24558496966 на кредитну карту № [NUMBER] в розмірі 3000,00 грн. (а.с. 52). Згідно розрахунку, розмір заборгованості за договором №1480-8481 від 07.12.2024 року станом на 19.01.2026 року становить 13566,00 грн., а саме: 3000,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 8616,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 1500,00 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України; 450,00 грн. прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту (а.с. 53-63). При розгляді даної заяви судом застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або за Законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Як вбачається з положень ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Так, згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Згідно ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Частиною 1 ст. 77 ЦПК передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Мотиви суду Кредитний договір діє до повного виконання клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання банком клієнту кредиту. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Щодо заборгованості за процентами, то слід відмітити, наступне. За договором про надання кредиту №1480-8481 від 07.12.2024 року кредит надавався строком на 365 днів, тобто до 06.12.2025 року. Суд не вбачає підстав для нарахування вказаних процентів в період з 07.12.2025 року. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позичальником дій, спрямованих на продовження строку кредитування. Щодо нарахування відсотків «по дату повернення», то суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену в постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16. Так, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що «сторони можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд (пункт 107 цієї постанови). Тобто твердження скаржників про те, що проценти за "користування кредитом" нараховуються не лише в межах строку кредитування, а й після спливу такого строку, тобто до моменту повного фактичного повернення кредитних коштів, свідчать про помилкове розуміння скаржниками правової природи процентів, які сплачуються позичальником у випадку прострочення грошового зобов`язання. Проценти, які можуть бути нараховані поза межами строку кредитування (чи після вимоги про дострокове погашення кредиту), є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України. Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за "користування кредитом" за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за "користування кредитом" (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість. Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору». При цьому як слідує з наданих розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування позивач нараховує саме як проценти за "користування кредитом", а не як міру відповідальності на підставі статті 625 ЦК України. Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих позивачем процентів за "користування кредитом" поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі статті 625 ЦК України та, як наслідок, їх стягнення. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12 зроблено висновок про те, що, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Тобто нарахування процентів за договором № 1480-8481 від 07.12.2024 року після закінчення строку кредитування, а саме після 07.12.2025 року, є безпідставним. ТОВ "Укр кредит фінанси" не подало доказів, що строк кредитування продовжувався. А отже, з урахуванням вищевикладеного вважає необхідним стягнути з [PERSON] за договором №1480-8481 від 07.12.2024 року заборгованість в розмірі 7950,00 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3000,00 грн. заборгованість за процентами; 1500,00 грн. заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України; 450,00 грн. прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Розподіл судових витрат. Згідно ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі частково задоволених позовних вимог, а саме 1570,82 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial