Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21.01.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений кредитний договір №980398501, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику кредит в сумі 11 250,00 грн. На підставі договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 укладеного між ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021. Між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» 05.08.2020 укладений договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого останній набув права грошової вимоги за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021. На підставі договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 20 458,82 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 11 250,00 грн, заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 9 208,82 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 у розмірі 20 458,82 грн; судовий збір у сумі 2 422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. У відзиві на позов представник відповідача заперечувала щодо позовних вимог посилаючись на те, що умови договору щодо застосування двох різних процентних ставок (дисконтної та базової) створюють невизначеність щодо природи цих платежів (плата за кредит чи санкція), а тому просила застосувати принцип contra preferentum відповідно до якого застосуванню підлягає більш сприятлива умова, тобто дисконтна процентна ставка у розмірі 0,65% на день. Нарахування позивачем відсотків за базовою ставкою 1,30% на день є неправомірним, оскільки фактично це є прихованою штрафною санкцією, яка не була належним чином узгоджена як така, і призводить до непропорційного збільшення боргу. Зазначила, що право вимоги до відповідача переходило тричі: від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс». На момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 грошові зобов`язання відповідача за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 ще не існували, а відтак не могли відступитися права кредитора за цим договором. Посилалася на те, що ТОВ «ФК «Ейс» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 21.01.2021 між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн вважає завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката. У відповіді на відзив представник позивача посилався на те, що відповідно до умов договору факторингу, передача права вимоги здійснюється не за самим договором, а за реєстрами, які є додатками до нього. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, попередньо представник надала заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позовні вимоги відповідач визнає частково у розмірі тила кредиту в сумі 5290,00грн в оогрн в решті вимог просила відмовити. Стягнути з ТОВ «Фінансова компанія Ейс» на користь [PERSON] понесені ним судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) в розмірі 8 5000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів за кредитним договором та сплата відсотків Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 20 458,82 грн. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. До суду надано договір №980398501 від 21.01.2021 укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] про надання кредиту у розмірі 11 250,00 грн строком на 70 днів (а.с.43-44). Разом з тим, на примірнику договору електронний підпис визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» відсутній. Встановлено, що додаток №1 до договору №980398501 від 21.01.2021, яким визначений графік розрахунків підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Зазначений додаток містить накладення електронного цифрового підпису, одноразовий ідентифікатор MNV2F6Т2, відправлено 21.01.2021 о 22:48:39, введено 21.01.2021 22:50:33, сума 11 250 грн, строк 70 днів (зв.а.с.44). Таким чином, Додаток №1 до Договору №980398501 від 21.01.2021, укладений між сторонами у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Враховуючи наявність електронного підпису відповідача з одноразовим ідентифікатором на Додатку №1 до Договору №980398501 від 21.01.2021 та відсутність власного та електронного підпису на примірнику договору, суд вважає кредитний договір №980398501 від 21.01.2021 між сторонами укладеним саме на умовах визначених в цьому додатку. Відповідно до додатку №1 до договору №980398501 від 21.01.2021, який є невід`ємною частиною договору №980398501 від 21.01.2021, сторони погодили графік платежів з розрахунку застосування дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії договору, а саме: дата платежу: 04.02.2021, тіло кредиту: 1875,98 грн, проценти за користування кредитом: 1023,82 грн, до сплати (разом): 2899,80 грн; дата платежу: 18.02.2021, тіло кредиту:2046,78 грн, проценти за користування кредитом: 853,02 грн, до сплати 2899,80 грн; дата платежу: 04.03.2021, тіло кредиту: 2232,98 грн, проценти за користування кредитом: 666,82 грн, до сплати: 2899,80 грн; дата платежу: 18.03.2021, тіло кредиту: 2436,26 грн, проценти за користування кредитом: 463,54 грн, до сплати: 2899,80 грн; дата платежу: 01.04.2021, тіло кредиту: 2658,00 грн, проценти за користування кредитом: 241,92 грн, до сплати: 2899,92 грн. Згідно з п.2, п.3 додатку №1 до договору №980398501 від 21.01.2021, який є невід`ємною частиною договору №980398501 від 21.01.2021 загальна вартість кредиту складає 128,88% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 14499 грн. 12 коп. та включає в себе: проценти за користування кредитом, які складають 28,88% від суми кредиту (у процентному вираженні) або 3249 грн 12 коп; суму (тіло) кредиту в розмірі 11 250 грн (у грошовому вираженні). Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 237,25%. При цьому, у додатку №1 до Договору №980398501 від 21.01.2021 чітко визначено тіло кредити, проценти за користування кердитом складають 28,88% від суми кредиту, що складає 3249 грн 12 коп, орієнтовна реальна річна процентна ставка 237,25%, інших процентних ставок не передбачено, відповідно зазначені умови не створюють невизначеності щодо природи платежів, а тому принцип contra preferentum згідно з яким застосуванню підлягає більш сприятлива умова, застосуванню не підлягає. Позивачем надано суду довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», з якої вбачається, що [PERSON] подана заявка на кредит 21.01.2021 о 22:47, ідентифікатор відправлений позичальнику 21.01.2021 22:48:39, ідентифікатор введений позичальником 21.01.2021 22:50:33; договір №980398501 від 21.01.2021; сума кредиту 11 250,00 грн; строк кредитування 70 днів; дисконтна процентна ставка: двісті тридцять сім цілих п`ять сотих відсотків річних; базова процентна ставка: чотириста сімдесят чотири цілих п`ять десятих відсотків річних; акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором), перерахування грошових коштів позичальнику 21.01.2021 22:50:46 (а.с.25). Дану довідку, суд оцінює критично, оскільки вона не містить реквізитів та підпису (зокрема, електронного) директора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» чи іншої уповноваженої особи із підтвердженням її повноважень та не вказано особу якою цю довідку сформовано, не надано доказів її походження. Відповідно до платіжного доручення від 21.01.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснив переказ коштів в сумі 11 250 грн згідно договору №980398501 від 21.01.2021, шляхом зарахування на платіжну картку № [NUMBER] , отримувач: [PERSON] (а.с.22). Згідно з повідомленням АТ «Райффайзен Банк» від 02.12.2025 №81-15-9/15329-БТ, наданого на виконання вимог ухвали суду від 05.11.2025, вбачається, що в банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] та 22.01.2021 зараховано кошти в сумі 11 250,00 грн (а.с.113-114). Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 11 250,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 за відповідачем рахується заборгованість станом на 31.07.2025 складає 20 458,82 грн, з яких: 11 250,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 9 208,82 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с.51). Щодо відступлення права вимоги за кредитом позивачу. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 28.11.2018 укладений договір факторингу №28/1118-01 у відповідності до якого ТОВ «Мінівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги позичальників, в тому числі за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 (а.с.71-74). Предметом договору є відступлення права вимоги зазначені у відповідних реєстрах за плату. Додатковими угодами до даного договору №19, 27, 31, 32 строк дії договору продовжено до 31.12 .2024 року включно (зв.а.с. 76, а.с.82-83). Згідно з п.п.2.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.71-76). Також, 31.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (Фактор) укладена додаткова угода №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 відповідно до умов якої договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено в новій редакції (а.с.77-81). Згідно з п.1.3. додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 «Право вимоги» - права грошових вимог Клієнта до Боржника по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав , а також, права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до п.п.4.1 додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує (а.с.77-81). Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №129 від 13.04.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 заборгованість становить 20 458,82 грн, з яких: 11 250,00 грн тіло кредиту; 9 208,82 грн відсотки. Сторони погодили, що сума фінансування належна до сплати клієнту (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») становить 40% від основної суми заборгованості (тіла кредиту) та складає 7 881461,92 грн. Сума фінансування за цим реєстром права вимоги підлягає сплаті фактором у 4 етапи до 20 числа кожного календарного місяця. Сторони підтверджують, що при підписанні цього реєстру право вимог, документи, що підтверджують право вимоги передані фактором в повному обсязі. Даний реєстр права вимог набирає чинності з дати його підписання (а.с.83а-83б). При цьому, відповідно до п.4.1 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» 05.08.2020 укладений договір факторингу №05/0820-01, у відповідності якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінас» право вимоги позичальників, в тому числі за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 (а.с.69-70). Згідно з п. 8.2 договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору, та закінчується 04.08.2021, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Відповідно до п.4.1 договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №10 від 31.07.2023 за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 заборгованість становить 20 458,82 грн, з яких: 11 250,00 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 9 208,82 грн заборгованість по відсоткам (а.с.66-67). Окрім того, 08.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (фактор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (клієнт) укладений договір факторингу №08/07/25-Е, за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком №1 є невід`ємною частиною договору (а.с.60-64). Згідно з реєстром боржників до договору факторингу №08/07/25-Е від 08.07.2025 заборгованість за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 становить 20 458,82 грн, з яких: 11 250,00 грн прострочене тіло; 9 208,82 грн прострочені відсотки (а.с. 59-59а). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Таким чином, матеріалами справи підтверджуються обставини щодо переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача. Заперечення представника відповідача про те, що на момент укладення договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 грошові зобов`язання відповідача за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 ще не існували, а відтак не могли відступитися права кредитора за цим договором суд оцінює критично, оскільки перехід права вимоги які виникнуть в майбутньому передбачено умовами договору факторингу, який був чинним на час виникнення права вимоги та за умовами цього договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги щодо боржників відбувається в момент підписання реєстру боржників. При цьому, суд керується презумпцією правомірності договору. Отже, у позивача виникло право вимоги до відповідача за кредитним договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та підтверджується додатком №1 до договору №980398501 від 21.01.2021, який є невід`ємною частиною договору №980398501 від 21.01.2021, строк 70 днів, термін платежу по кредиту - 01.04.2021, орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 237,25%. Отже, строк кредитування до 01.04.2021. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12 дійшла висновку, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Таким чином, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що проценти за користування кредитом, позикодавець має право нараховувати лише впродовж дії кредитного договору, тобто протягом 70 днів, з 21.01.2021 по 01.04.2021. Отже, відсотки підлягають стягненню з відповідача в період кредитування з 21.01.2021 по 01.04.2021 в сумі 3 249,12 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 499,12 грн, з яких: 11 250,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 3249,12 грн заборгованість по несплаченим відсоткам, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Позивач вважав відповідач не обгрунтував понесення витрат на професійну на правничу допомогу. В свою чергу, відповідач вважав витрати на правову допомогу позивача завищеними та неспівмірними з обсягам наданих послуг. Судом встановлено, що 09.07.2025 між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» укладений договір про надання правничої допомоги №09/07/25-01 (а.с.49-50). Згідно з додатковою угодою №25770525507 до договору про надання правничої допомоги №09/07/20-01 від 09.07.2025 ТОВ «ФК «Ейс» доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту прав та інтересів клієнта з питань, що відносяться до юрисдикції судів всіх інстанцій судів загальної юрисдикції, господарських та адміністративних судів по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами в т.ч. за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 укладеного із [PERSON] (а.с.48). Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 17.07.2025 Адвокатське об`єднання «Тараненко і партнери» надало, а ТОВ «ФК «Ейс» отримав такі послуги: складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 2 год, вартість послуг: 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 2 год, вартість послуг: 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 1 год, вартість послуги: 500,00 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №980398501 від 21.01.2021 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] 1 год, вартість послуг 500,00 грн. послуги надано на загальну суму 7 000,00 грн (а.с.47). Верховний Суд у постанові від 15.06.2021 по справі № 159/5837/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової (правничої) допомоги №09/07/25-01 від 09.07.2025, акт приймання-передачі наданих послуг від 17.07.2025, відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, заперечення відповідача та вважає за необхідне, стягнути витрати відповідача на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. Окрім того, 01.12.2025 між [PERSON] та адвокатом Хворост Дарією Михайлівною укладений договір №184 про надання правової допомоги. Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) від 17.12.2025 адвокатом надані такі послуги: юридичний супровід справи клієнта №552/7338/25, а саме: консультація клієнта про порядок розгляду спорів щодо стягнення заборгованості в судовому порядку, роз`яснено право на відзив, проаналізовано позов та запропоновано стратегію захисту прав відповідача; підготовки та написання відзив на позовну заяву в інтересах клієнта по справі №552/7338/25; фіксована оплата 8 500,00 грн. Станом на 22.12.2025 відповідачем сплачений гонорар адвокату в сумі 8 500,00 грн в рахунок оплати за договором №184 про надання правової допомоги від 01.12.2025, що підтверджується: квитанцією від 01.12.2025 в сумі 8 500,00 грн. Отже, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги №184 від 01.12.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), співмірність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи та вважає за необхідне, стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 20 458,82 грн; позов задоволений на суму 14 499,12 грн тобто на 70,87%. Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: 1 417,40 грн витрати на професійну правничу допомогу, 1 716,75 грн судовий збір. Окрім того, на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог (100%-70,87%=29,13%), а саме: 582,60 грн витрати на професійну правничу допомогу. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог,а саме: в розмірі 834,80 грн (1417,40-582,60). На підставі викладеного та

Outcome: partial