Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідачів. 06.01.2026 року представник позивача звернувся до суду з вказаною позовною заявою та просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії, заборгованість із плати за абонентське обслуговування, інфляційні втрати, 3% річних та пеню, а всього 37 568,95 грн. Позов обґрунтовано обставинами: Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності надає послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню (споживачам), в тому числі відповідачам за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі оплату за отримані послуги належним чином не здійснювали, у зв`язку з чим за період з 01.01.2021 по 30.09.2025 виникла заборгованість: ?за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 28561,87 грн; ?за абонентське обслуговування у розмірі за період з 01.11.2021 по 30.09.2025 851,22 грн. Позивачем нараховані: ?інфляційні втрати в розмірі 5341,35 грн; ?3% річних у розмірі 1538,42 грн; ?пеня в розмірі 1276,09 грн. Загальна сума заборгованості становить 37 568,95 грн. Позиція відповідачів. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк відзив на позовну заяву не подали. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що з 19 березня 2021 року і по теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS] , а його фактичне місце проживання та трудова діяльність знаходяться у [ADDRESS] . На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано витяг з Пенсійного фонду України «Відомості про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб», сформований 31.01.2026. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 06.01.2026 до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вказана заява, яка протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана на розгляд судді Нестеренко О.М. 28.01.2026 на запит до Реєстру Криворізької міської територіальної громади надійшли відповіді про місце проживання відповідача [PERSON] . 28.01.2026 на запит до Реєстру Криворізької міської територіальної громади надійшли відповіді про місце проживання відповідача [PERSON] . 29.01.2026 на запит до Реєстру Криворізької міської територіальної громади надійшли відповіді про місце проживання відповідача [PERSON] . 29.01.2026 на запит до Реєстру Криворізької міської територіальної громади надійшли відповіді про місце проживання відповідача [PERSON] . 30.01.2026 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відзив на позов не надали. 02.02.206 відповідач [PERSON] надав відзив на позов з доданими доказами. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 178, ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у ній матеріалами. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідачів заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання споживачами зобов`язань зі сплати наданих комунальних послуг. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» надає послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню (споживачам). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: : [ADDRESS] та є споживачами послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач. Відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до наданого відповідачем [PERSON] витягу з Пенсійного фонду України «Відомості про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб», сформованого 31.01.2026, вбачається, що з 19.03.2021 відповідач здійснює трудову діяльність у м. Києві. Крім того, відповідачем зазначено про його фактичне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Позивачем відповідно до тарифів на теплову енергію постачалася теплова енергія до житла відповідачів, однак останні вчасно та в повному обсязі оплату за надані послуги не здійснювали, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до детального розрахунку заборгованості за період з 01.01.2021 по 30.09.2025 за вказаною адресою заборгованість становить: ?за послугу з постачання теплової енергії 28561,87 грн; ?за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 30.09.2025 851,22 грн. Внаслідок порушення відповідачами вимог чинного законодавства позивачем здійснено нарахування: ?інфляційні втрати в розмірі 5341,35 грн; ?3% річних у розмірі 1538,42 грн; ?пеня в розмірі 1276,09 грн. Правильність нарахування підтверджується відповідними розрахунками. Розмір нарахованого боргу відповідачами не спростовано. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2189-VIII, індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб. Пунктами 1, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Нормою ч. 5 ст. 13 вказаного Закону (із змінами) передбачено, що плата виконавцю комунальної послуги складається з плати за послугу та плати за абонентське обслуговування. Після опублікування позивачем 01.10.2021 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та відсутності заперечень споживачів щодо обрання такої моделі договірних відносин, з 01.11.2021 вважається, що такий договір укладено між позивачем і споживачами, які фактично проживають за вказаною адресою. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що позивач свої обов`язки з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] виконував належним чином. Щодо позовних вимог до відповідача [PERSON] . Відповідачем [PERSON] надано суду належні та допустимі докази того, що з 19 березня 2021 року він фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] , а саме: витяг з Пенсійного фонду України «Відомості про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб», сформований 31.01.2026, який підтверджує здійснення ним трудової діяльності у м. Києві з 19.03.2021, а також повідомлення про фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду неодноразово наголошував, що сама по собі реєстрація місця проживання не є визначальною для покладення обов`язку з оплати комунальних послуг. Обов`язок з оплати комунальних послуг покладається на осіб, які фактично проживають у житловому приміщенні та користуються цими послугами. У постанові від 01.09.2020 у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-604св20) Верховний Суд зазначив, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Договори про надання послуг не обтяжують майна, тому за відсутності факту проживання особа не може бути притягнута до відповідальності за борги. Оскільки матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] не проживав за вказаною адресою у період, за який виникла заборгованість (з 19.03.2021 по 30.09.2025), суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для покладення на нього обов`язку зі сплати заборгованості за комунальні послуги, плату за абонентське обслуговування, інфляційних втрат, 3% річних та пені. Щодо позовних вимог до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] доказів на спростування факту проживання за вказаною адресою у спірний період не надали, відзив на позов не подаючи, розрахунок заборгованості не оспорили. Встановлено, що позивач свої обов`язки з постачання теплової енергії виконував, доводи позивача щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними. Суд вважає доведеним факт утворення заборгованості з оплати за надані послуги за адресою: [ADDRESS] у загальному розмірі 37 568,95 грн. Оскільки неправомірними діями відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позивачеві було завдано збитків, які виражені в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не виконують покладені на них законом обов`язки з оплати за надані комунальні послуги, своїми неправомірними діями завдають позивачеві збитків, тому право позивача є порушеним і підлягає відновленню шляхом стягнення з зазначених відповідачів на його користь суми заборгованості, плати за абонентське обслуговування, інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є споживачами комунальної послуги за однією адресою та мають спільний обов`язок з оплати наданих послуг, заборгованість підлягає стягненню з них солідарно. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно. У задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] слід відмовити у зв`язку з недоведеністю факту його проживання за вказаною адресою у спірний період та, відповідно, відсутністю обов`язку з оплати комунальних послуг. VІ. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги до відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають, тому судові витрати в частині позову до нього покладаються на позивача. Позовні вимоги до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено в повному обсязі на суму 37 568,95 грн. Таким чином, з вказаних відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028,00 грн у рівних частках, оскільки солідарне стягнення судового збору законом не передбачено. На підставі викладеного та

Outcome: partial