Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

у провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений Залізничним районним судом м. Львова від 03.10.2024 року по справі № 462/7640/24, а саме з способу стягнення аліментів у частці від доходів у розмірі половини (1/2) заробітку /доходу/ платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 01.10.2024 року на спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання трьох дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій формі в розмірі 15 000,00 грн., по 5000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з врахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06.03.2024 року у справі № 462/967/24, яке постановою Львівського апеляційного суду від 22.07.2024 року залишено без змін. Зазначає, що відспільного подружнього життя сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує, що 03.10.2024 року Залізничним районним судом м. Львова у справі №?7640/24 видано судовий наказ, яким з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини (1/2) заробітку /доходу/ платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 01.10.2024 року.Даний виконавчий лист перебуває на примусовому виконанні у Залізничному відділі державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 04 листопада 2024 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 75613617 з примусового виконання вищевказаного судового наказу. Позивачка у поданій позовній заяві зазначила, що діти проживають разом із нею та перебувають на її повному утриманні. При цьому, відповідач належним чином не виконує свій обов`язок щодо матеріального забезпечення дітей, у зв`язку із чим позивачка вимушена звернутися до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів. З огляду на наведене, просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.02.2026 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. 11.03.2026 року представниця позивачки [PERSON] адвокат Севера Н. В. через систему «Електронний суд» скерувала заяву про розгляд указаної справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. 26.02.2026 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Крамара Ю. М. через систему «Електронний суд» надійшла заява про визнання позовних вимог, у якій останній щодо задоволення позовних вимог не заперечив, просив проводити розгляд даної справи за їх відсутності. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання, призначене на 25.03.2026 року сторони не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 25.03.2026 року представниця позивачки [PERSON] адвокат Севера Н. В. через систему «Електронний суд» подала до заяву про розгляд указаної справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суд зазначає, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у ст. 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі. Враховуючи неявку сторін, які належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, суд керується вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] із 28.08.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиії зроблено актовий запис № 2013, на підтвердження чого надано копію свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 5/. Від даного шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 2058), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 2924) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (актовий запис № 3625) /а.с. 21-23/. Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 06.03.2024 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 22.07.2024 року, у справі № 462/967/24 шлюб між сторонами було розірвано /а.с. 6-9/. Також судом встановлено, що 03.10.2024 року Залізничним районним судом м. Львова у справі №?7640/24 видано судовий наказ, яким з [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання трьох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі половини (1/2) заробітку /доходу/ платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 01.10.2024 року /а.с. 10-11/. Позивачка разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданими суду Витягами з реєстру територіальної громади № 2024/000911749, № 2024/000911747, № 2024/000911748 від 27.01.2024 року /а.с. 24-26/. Зареєстроване місце проживання позивачки за указаною адресою також встановлено судом із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 19.02.2026 року № 2363872 /а.с. 46/. Згідно довідки від 03.02.2026 року № 01-17/48, виданої директором ліцею № 51 ім. І. Франка Львівської міської ради Синявською І., [PERSON] учениця 4-А класу, [PERSON] учень 2-А класу, [PERSON] учениця 8-Б класу навчаються у ліцеї № 51 ім. І. Франка ЛМР /а.с. 29/. Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах від 12.02.2026 року, виданого головним державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Пазиняк Г. Я. у межах виконавчого провадження №?75613617 сукупний розмір заборгованості боржника станом на 01.02.2026 року становить 61 587,20 грн. (переплата) /а.с. 30/. Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] є зареєстрованою фізичною особою-підприємцем, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААБ № 744241 від 04.12.2008 року та копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В02 № 963356 від 04.12.2008 року /а.с. 27, 28/. Крім цього, судом досліджено надану суду копію щорічної декларації відповідача [PERSON] за 2024-й рік з Єдиного державного реєстру декларацій /а.с. 31-41/. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються, визнаються відповідачем та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Згідно із ч. ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивачка звертаючись до суду із позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів, раніше визначеного судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 03.10.2024 року обґрунтовує заявлені позовні вимоги значним зростанням цін, потреб дітей, які дорослішають, та збільшення прожиткового мінімуму з часу визначення судом розміру аліментів. У відповідності до вимог до ч. 1 ст. 184 ЦПК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. В свою чергу, змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», встановлено у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3 512,00 гривень. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 372/2393/17, від 14.12.2022 року по справі № 727/1599/22, від 10.10.2023 року по справі № 682/2454/22. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Оскільки згідно з вимогами чинного законодавством спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, тому у позивача є право звернення до суду з вимогою про зміну такого способу стягнення аліментів. Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вищенаведене, виходячи з найкращого та максимально можливого врахування інтересів дитини,

Outcome: approved