Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

У лютому 2026 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що 09 липня 2024 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено кредитний договір №691452666. 28.11.2018 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон плюс" укладено договір факторингу №28/1118/01, а 31.12.2020 додаткову угоду №26, відповідно до яких клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до реєстру боржників №301 від 10.09.2024 до договору факторингу №28/1118/01, до ТОВ "Таліон плюс" перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №691452666. 27.02.2025 між ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено договір факторингу №27/0225-01, згідно умов якого та реєстру прав вимоги №4 від 04.08.2025, позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 37350,00 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме - з 04.08.2025 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач належним чином зобов"язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість на загальну суму 37350,00 грн., з них за тілом кредиту - 10 000 грн., за процентам - 22350,00 грн., неустойкою - 5000 грн. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь суму заборгованості за кредитним договором № 691452666 від 09.07.2024 в розмірі 37 350,00 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 22350,00 грн - заборгованість за відсотками, 5000,00 грн - неустойкою та понесені судові витрати. Ухвалою судді від 23.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з"явився, у поданій позовній заяві позивачем зазначено про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання, призначене на 23.03.2026, не з"явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся за вказаною в позовній заяві адресою. До суду повернувся конверти з відміткою про його невручення у зв"язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2371108 від 23.02.2026 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання, призначене на 14.04.2026, відповідач не з"явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Будь-яких заяв від нього, а також відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09.07.2024 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №691452666, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в сумі 10 000 грн., кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 08.08.2029. Пунктом 3.1. договору передбачено, що позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. Строк дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. Відповідно до п.3.2 сторони погодили, що встановлений в п.3.1 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті необмежена. Згідно пункту 7.1. договору визначено, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 08.08.2024. Пунктом 7.2. визначено, що в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 (тридцяти) календарних днів після настання однієї з наступних обставин - закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п.11.1. договору; - дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Відповідно до п.7.4. проценти за договором протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування; після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. Пунктом 7.5. передбачено, що позичальник має право достроково повернути основну суму кредиту повністю або частково та сплатити всі фактично нараховані проценти в будь-який час. Згідно п.8.1, 8.3, 8.4, 8.5, 8.5.1, 8.5.2 договору вбачається, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти. На момент укладення цього договору та отримання першого траншу за цим договором базова процентна ставка складає 1,50% в день від суми залишку кредиту за кожний день користування ним, що становить 547,50 % річних. Для суми кредиту отриманої за першим траншем, що вказана в п.2.3 договору, за перші 30 днів дисконтного періоду та без повного дострокового повернення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду, орієнтована загальна вартість кредиту складе 14500,00 грн., проценти за базовою ставкою - 9089,90% річних. За період від дати видачі першого траншу до 08.08.2024 (включно) розрахунок витрат за кредитом здійснюється за процентною ставкою 0,72% від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 262,80% річних. У разі, якщо позичальник вчинить описані в п.3.2 договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, на період після 08.08.2024 розрахунок витрат за кредитом здійснюється за ставкою 1,45% в день від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 527,69% річних. Згідно паспорту споживчого кредиту продукту "СМАРТ" до договору №691452666 від 09.07.2024, тип кредиту - кредитна лінія, сума/ліміт кредиту - 10 000 грн., мета отримання кредиту - на споживчі цілі, строк кредитування - до 1826 днів (дисконтний період 30 днів, з можливістю продовження та поновлення), дисконтна процентна ставка - 3,65%-547,50%, індивідуальна процентна ставка - 365%-547,50%, базова процентна ставка - 547,50%, тип процентної ставки - фіксована, загальні витрати за кредитом - за дисконтною ставкою 4500 грн., за базовою ставкою 2160,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, проценти, комісії та інші платежі) - за дисконтною ставкою 14500,00 грн., за базовою ставкою 12160,00 грн., реальна річна процентна ставка, процентів річних - 9089,90%. Як вбачається з заявки на отримання грошових коштів в кредит, платіжного доручення від 09.07.2024 та довідки №691452666/14082025/Э від 14.08.2025, ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" переказало на банківську картку [PERSON] 4441-11ХХ-ХХХХ-1326, кошти згідно договору №691452666 від 09.07.2024, в сумі 10 000 грн.. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога", за кредитним договором №691452666, [PERSON] 09.07.2024 видано гроші в сумі 10 000 грн.. З 09.07.2024 по 10.09.2024 нараховано заборгованість по тілу кредиту в сумі 10000 грн., проценти - 9450,00 грн., неустойку - 5000 грн. 31.12.2020 між ТОВ "Таліон плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Згідно якої клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов"язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до реєстру прав вимоги №301 від 10.09.2024 ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на виконання договору факторингу №28/1118-01, укладеного між ними 28.11.2018, підписали реєстр про передачу права вимоги до божників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №691452666 від 09.07.2024 в розмірі 24450,00 грн., з яких: заборгованість по основному боргу - 10000,00 грн., заборгованість по відсоткам - 9450,00 грн., іншим нарахуванням - 5000,00 грн. 27.02.2025 між ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "Таліон плюс" (клієнт) укладено договір факторингу №27/0225-01, у відповідності до умов якого клієнт зобов"язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до реєстру прав вимоги №4 від 04.08.2025, ТОВ "ФК "ЄАПБ" та ТОВ "Таліон плюс" на виконання договору факторингу №27/0225-01 підписали реєстр про передачу права вимоги до божників, в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №691452666 від 09.07.2024 в розмірі 37350,00 грн., з них по основному боргу - 10000 грн., по відсоткам - 22350,00 грн., неустойці - 5000,00 грн. З платіжної інструкції №78 від 05.08.2025, вбачається, що ТОВ "ФК "ЄАПБ" сплатило ТОВ "Таліон плюс" за договором факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025, кошти в сумі 6 053 510,49 грн. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ "Таліон плюс", [PERSON] за кредитним договором №691452666 від 09.07.2024, з 10.09.2024 по 04.08.2025 нараховано заборгованість по тілу кредиту - 10000,00 грн., проценти - 22350,00 грн., неустойка - 5000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно стаття 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Визначення поняття зобов"язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов"язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). З положень частини першої та другої ст.1056-1 ЦК України вбачається, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Згідно із ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією зі сторін має бути досягнуто згоди. У справі встановлено, що кредитний договір №691452666 від 09.07.2024 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] , укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом позичальника, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора надісланий відповідачу. У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України "Про електронну комерцію"). У ч.1 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно з ч.6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст.12 Закону України "Про електронну комерцію"). Верховний Суд у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов висновку, що "Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами". Позивачем належними та допустимими доказами доведено укладення 09.07.2024 кредитного договору №691452666 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем в електронному вигляді відповідно положень Закону України "Про електронну комерцію". Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наданих суду доказів, позивачем доведено виконання ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" своїх зобов"язань за кредитним договором в повному обсязі, а саме - надання відповідачу кредиту в розмірі 10000,00 грн., шляхом перерахування 09.07.2024 на його картковий рахунок. У той же час, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повернув. З наданого розрахунку вбачається, що заборгованості [PERSON] становить 37350,00 грн., яка складається з кредиту - 10000,00 грн.; процентів - 22350,00 грн., неустойки - 5000 грн. Однак, суд не погоджується щодо заявленої позивачем до стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками після 08.08.2024, виходячи з наступного. Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування та передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. Судом встановлено, що договір кредитної лінії №691452666 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем укладений 09.07.2024. З огляду на внесені зміни до Закону, визначення відсотків у договорі за користування кредитними коштами та їх подальше нарахування мало б здійснюватись з урахуванням положень п.5 ст.8, п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", а саме - за процентною ставкою з 08.08.2024 не більше 1%. Однак, під час нарахування процентів після 08.08.2024 положення Закону порушені, оскільки [PERSON] нарахування процентів здійснювалось за ставкою 1,50 %, а не 1%, як передбачено Законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню проценти з згідно розрахунку проведеного судом з урахуванням положень Закону України "Про споживче кредитування": - з 09.07.2024 по 08.08.2024 на загальну суму 2160,00 грн., з розрахунку: 10 000 х 0,72% х 30 днів; - з 09.08.2024 по 20.08.2024 на загальну суму 1740 грн., з розрахунку: 10 000 х 1,45% х 12 днів; з 21.08.2024 по 05.12.2024 на загальну суму 10700 грн., з розрахунку: 10 000 х 1,00% х 107 днів. При зазначених обставинах, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню відсотки на загальну суму 14600,00 грн. (2160,00+1740,00+10700,00 грн.). З викладеного розрахунку вбачається, що несплачена відповідачем сума процентів за користування кредитними коштами становить 14600,00 грн., у той час як позивачем заявлено до стягнення заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 22350,00 грн. Також, суд не погоджується щодо стягнення з відповідача неустойки в розмірі 5000 грн., виходячи з наступного. Відповідно до пункту 18 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України, який доповнений Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX та набрав чинності 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22.11.2023 № 3498-ІХ, який набрав чинності 24.12.2023, внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" та пункт 6 викладено в новій редакції, яким передбачено умови звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, у тому числі від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності даним Законом України, у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності. Указом Президента України №№64/2022 від 24.02.2022, який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діє на час розгляду справи. Відповідно до ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Згідно частин 2, 3 ст.66 Закон України "Про правотворчу діяльність", у разі виявлення колізії між кодексом і первинним законом пріоритет у застосуванні має норма права, що міститься у кодексі, якщо інше не передбачено таким кодексом. У разі виявлення колізії між нормативно-правовими актами різної юридичної сили пріоритет у застосуванні мають норми, що містяться у нормативно-правовому акті вищої юридичної сили. Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що прийняття законів, які регулюють однопредметні цивільні відносини інакше, ніж ЦК України, можливе тільки з одночасним внесенням змін до цього Кодексу (аналогічного підходу дотримав Конституційний Суд України у рішенні від 13 березня 2012 року № 5-рп/2012 (абзац сьомий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини)). Якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69), від 03 жовтня 2023 року у справі № 686/7081/21(пункт 42), від 09 листопада 2023 року у справі № 420/2411/19 (пункт 75). Відповідно до ч.1 ст.14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Враховуючи викладене та те, що неустойка за кредитним договором нарахована за період з 22 серпня 2024 року, тобто під час дії на всій території України воєнного стану, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, а не п.6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", оскільки норми ЦК України є пріоритетними над нормами Закону. При зазначених обставинах, відповідач звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язання, а тому заявлена вимога про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 5000 грн., задоволенню не підлягає. Беручи до уваги, що [PERSON] не виконав умови кредитного договору та не сплатив заборгованість в добровільному порядку, а тому суд вважає стягнути з нього на користь позивача примусово заборгованість в сумі 24600,00 грн., з них: сума заборгованості за тілом кредиту 10 000 грн., сума заборгованості за відсотками - 14600,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст.4 Закону України "Про судовий збір", із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 2662,40 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі (24600,00/37350,00)х2662,40= 1753 грн. 54 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial