Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 162273 від 18.11.2020 року у розмірі 5 220,00 грн. В обґрунтування посилається на те, що 18.11.2020 року між первісним кредитором ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем укладено кредитний договір № 162273 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 1 000,00 грн., дата надання кредиту: 18.11.2020 року, строк кредиту: 30 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних. 18.11.2020 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 1 000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Разом з тим, відповідачем не виконуються умови кредитного договору належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 5 220,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4 220,00 грн. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 162273 від 18.11.2020 року у розмірі 5 220,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4 220,00 грн. На адресу відповідача [PERSON] представником ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 162273 від 18.11.2020 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена без виконання, що стало підставою для звернення до суду. З огляду на вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість кредитним договором у розмірі 5 220,00 грн., судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. (а.с. 1-42, 69-77). Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами (а.с. 49). У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позову з додатками надсилалась на адресу відповідача за місцем його реєстрації, проте конверт з вкладенням повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Водночас суд встановив, що відповідач є достовірно обізнаним про наявність у провадженні Дарницького районного суду міста Києва даної цивільної справи, що підтверджується його зверненням до суду з відповідним клопотанням. Зазначена обставина свідчить про належну поінформованість відповідача щодо розгляду справи та реалізацію ним процесуальних прав, передбачених цивільним процесуальним законодавством. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не надходило. Суд, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у письмових заявах, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.11.2020 року відповідач [PERSON] звернувся до ТОВ «ЗАЙМЕР» з метою отримання грошових коштів у кредит. 18.11.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 162273 про надання фінансового кредиту (а.с. 18-21, 22). Договір підписаний відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора «KL1877» (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с. 12). Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1 000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2. договору, кредит надається строком на 30 днів, тобто до 17.12.2020 року. Строк дії договору 30 днів. Відповідно до п. 1.3. договору, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 2% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.4. Договору). На виконання вимог п. 1.4. кредитного договору, відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (ч. 7 кредитного договору). 18.11.2020 року на платіжну банківську карту [NUMBER] , виданою банком емітентом АТ КБ «ПриватБанк», здійснено переказ у розмірі 1 000,00 грн., призначення: видача кредиту #162273, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» за вих. № 674/04 від 09.04.2025 року (а.с. 39). Ні первісний кредитор, ні позивач не мали і не мають доступу до повного номера банківської картки відповідача, оскільки ця інформація є банківською таємницею. Маски банківської картки повністю відповідають тим, які відповідач зазначив при укладенні кредитного договору з ТОВ «ЗАЙМЕР» у розділі «Реквізити та підписи сторін». Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок йому не належить. Таким чином, первісний кредитор ТОВ «ЗАЙМЕР» виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 162273 від 18.11.2020 року. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 162273 від 18.11.2020 року не виконав та не повернув первісному кредитодавцю заборгованість у розмірі 5 220,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4 220,00 грн. В подальшому, 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та позивачем ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників (а.с. 23-30). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 року, позивач ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 162273 від 18.11.2020 року у розмірі 5 220,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4 220,00 грн. (а.с. 11). Як вбачається з виписки з особового рахунку за кредитним договором № 162273 від 18.11.2020 року, що складена ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ, станом на 31.01.2025 року у відповідача [PERSON] перед позивачем ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» наявна заборгованість за кредитним договором № 162273 від 18.11.2020 року у розмірі 5 220,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 1 000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4 220,00 грн. (а.с. 10). 31.01.2025 року представник ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» направив на адресу відповідача письмову вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 162273 від 18.11.2020 року у розмірі 5 220,00 грн., що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень АТ «Укрпошта» (а.с. 9, 42). Проте відповідачем не погашено заборгованість за кредитним договором № 162273 від 18.11.2020 року ні на користь первісного кредитодавця (ТОВ «ЗАЙМЕР»), ні на користь позивача, що стало підставою для звернення позивача до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Сторони погодили, що договір укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». За умовами договору підписання позичальником договору відбувається за допомогою одноразового ідентифікатора (кода). Положеннями ч. 6 ст. 11 до Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Змістом ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 162273 від 18.11.2020 року в загальному розмірі становить 5 220,00 грн., що підтверджується розрахунками. Розмір заборгованості та її складові відповідачем не спростовано. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження обґрунтування позову та встановлено неналежне виконання умов укладеного між сторонами кредитного договору, що призвело до утворення заборгованості, доводи позивача не спростовані, відзив на позов не надано суд вважає, що позов є обґрунтованими, доведеним та таким, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу судових витрат. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Окрім цього позивачем заявлено про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесення витрат на оплату правничої допомоги представником позивача надано суду: договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, що укладений між позивачем та адвокатом Пархомчуком С.В. (а.с. 13-16); додаткова угода № 1 від 27.12.2024 року (а.с. 17), акт про отримання правової допомоги від 08.10.2025 у розмірі 10 500,00 грн. (а.с. 73); рахунок адвоката Пархомчук С.В. № 08.10.2025-148 від 08.10.2025 року на суму 10 500,00 грн. (а.с. 76); платіжна інструкція № 3 9647 від 08.10.2025 року на суму 10 500,00 грн. (а.с. 74). Таким чином, позивач довів, що поніс витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 10 500,00 грн. Відповідач не скористався правом на подання заяви про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, передбаченим ч. 4 ст. 137 ЦПК України, у зв`язку з чим підстав для їх зменшення суд не вбачає. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн.

Outcome: approved