Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз України») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Позовна заява мотивована тим, що позивач як суб`єкт ринку газу з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб на території України. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідач є споживачем постачальника «останньої надії», був включений до реєстру споживачів постачальника «останньої надії» та споживав газ за ціною тарифного плану «Надійний». Оператором ГТС України здійснено перенесення побутових споживачів до реєстру споживачів ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Позивач зазначає, що відповідачем по об`єкту, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у період з 01 лютого 2021 року до 31 липня 2025 року включно спожито природний газ на загальну суму 46 288,96 грн, вартість якого залишилась не оплаченою споживачем. Зазначений об`єкт нерухомості належить відповідачу на праві власності. На підставі викладеного ТОВ «ГК «Нафтогаз України» просило стягнути з [PERSON] борг за спожитий природний газ у розмірі 46 288,96 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Представник відповідача адвокат Шудря В. І. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач не користується природним газом тривалий час. З матеріалів, доданих до позову, вбачається, що: 05 грудня 2017 року складено акт про відключення газових приладів; 26 серпня 2024 року складено акт на відключення газу; 24 січня 2025 року проведено демонтаж побутового лічильника газу. При цьому нарахування по заборгованості продовжувалися без подачі та використання газу. Представник відповідача також зазначив, що представниками АТ «Лубнигаз» проведено коригування об`єму розподілу та споживання природного газу у [PERSON] мінус 5 815,20 куб. м. Відкориговані об`єми природного газу внесені на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XII Кодексу газотранспортної системи. Згідно з реєстром коригувань відборів природного газу по споживачах та витягом з особистого кабінету [PERSON] заборгованість по природному газу відсутня. На підставі викладеного представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Рух справи 04 вересня 2025 року ТОВ «ГК «Нафтогаз України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2025 року справу № 525/1045/25 передано судді Пилипчуку М. М. Суддя на виконання вимог частини шостої статті 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) звернувся із запитом до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Згідно з відповіддю Відділу реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, яка надійшла на адресу суду 10 жовтня 2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків. 28 жовтня 2025 року до суду надійшли матеріали на усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 03 листопада 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у спрощеному провадженні на 19 листопада 2025 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, позивачу відповіді на відзив, відповідачу заперечення на відповідь на відзив. ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 14 листопада 2025 року звернулося до суду із заявою, в якій просило провести судове засідання за відсутності представника позивача, вказувало, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. 19 листопада 2025 року судовий розгляд відкладено на 17 грудня 2025 року у зв`язку з відсутністю відомостей щодо вручення відповідачу судової кореспонденції. 17 грудня 2025 року задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для вирішення питання щодо позасудового врегулювання заявленого у справі спору, судовий розгляд відкладено на 21 січня 2026 року. 21 січня 2026 року за клопотанням представника відповідач судовий розгляд відкладено на 17 лютого 2026 року, а у подальшому на 02 березня 2026 року. У зв`язку із знеструмленням електромережі суду 02 березня 2026 року судовий розгляд відкладено на 30 березня 2026 року. Представник відповідача 24 березня 2026 року подав до суду відзив на позов. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 25 березня 2026 року задоволено клопотання представника відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Представник відповідача 30 березня 2026 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач та його представник у судові засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи без їхньої участі. Представник позивача також у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу 30 березня 2026 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 13 листопада 2015 року зареєстровано ТОВ «ГК «Нафтогаз України», ЄДРПОУ 40121452, вид економічної діяльності торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний). ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як суб`єкт ринку газу з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу на території України на підставі постанови НКРЕКП від 04 липня 2017 року № 880. За змістом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будинок за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві власності. Позивач подав до суду виписку фінансового стану споживача [PERSON] , відповідно до якої у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за споживання газу за період з 01 лютого 2021 року до 31 липня 2025 року у розмірі 46 288,96 грн. Водночас, 05 грудня 2017 року складено акт про відключення газових приладів відповідача, за змістом якого відключено стояк від будинку за адресою: [ADDRESS] , 26 серпня 2024 року складено акт на відключення газу за цією ж адресою (споживач [PERSON] ), а 24 січня 2025 року проведено демонтаж побутового лічильника газу, що підтверджується відповідним актом від 24 січня 2025 року. Зазначені акти свідчать про те, що газопостачання до об`єкта відповідача за адресою: [ADDRESS] , було припинено, газові прилади відключені, а лічильник газу демонтовано. Документи, які б підтверджували повторне підключення відповідача до газорозподільної мережі, у матеріалах справи відсутні. Крім того, з долученого до відзиву реєстру коригувань відборів природного газу по споживачах вбачається, що представниками АТ «Лубнигаз» (оператор ГРМ) проведено коригування об`єму розподілу та споживання природного газу у [PERSON] з ЕІС-кодом 56XM28A36014524U на мінус 5 815,20 куб. м. Відкориговані об`єми природного газу внесені на інформаційній платформі Оператора ГТС відповідно до пункту 2 глави 7 розділу XII Кодексу газотранспортної системи. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України). Ураховуючи те, що в матеріалах справи містяться акти про відключення газових приладів від 05 грудня 2017 року, акт на відключення газу від 26 серпня 2024 року та акт про демонтаж побутового лічильника газу від 24 січня 2025 року, а документи, які підтверджують повторне підключення, у матеріалах справи відсутні, а також те, що оператором ГРМ АТ «Лубнигаз» проведено коригування об`єму розподілу та споживання природного газу на мінус 5 815,20 куб. м та згідно з витягом з особистого кабінету споживача заборгованість відсутня, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту споживання відповідачем природного газу у заявлений період. Виписка фінансового стану з білінгової системи «Газоліна», надана позивачем, спростовується даними оператора ГРМ про коригування об`ємів споживання та відсутність заборгованості. Зазначені висновки суду узгоджуються із висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 25 березня 2024 року у справі № 462/1232/23, відповідно до якої споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Висновки за результатами розгляду позовних вимог Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог позивача, оскільки під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт споживання відповідачем природного газу у заявлений період з 01 лютого 2021 року до 31 липня 2025 року, об`єкт відповідача був відключений від газопостачання, а оператором ГРМ проведено коригування об`ємів споживання, за результатом якого заборгованість відсутня. Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України слід залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed