Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

23 лютого 2026 року представник позивача звернувся до Глобинського районного суду Полтавської області з вищевказаним позовом, сформованим засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 22 лютого 2026 року. Обґрунтовує свої вимоги тим, що 23.05.2019 між Акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] укладений кредитний договір №22035000127847. Відповідно до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021, укладеного між АТ «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс», до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №22035000127847. Проте, відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 10613,07 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 6233 грн; заборгованості по відсотках 1116,07 грн, заборгованості по комісії 3264 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №22035000127847 від 23.05.2019 у розмірі 10613,07 грн; судовий збір в сумі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилася, попередньо надавши клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце його проведення повідомлена належним чином за зареєстрованим місцем проживання, поштове повідомлення повернулося з відміткою «вручено», причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак остання своїм правом не скористалася, відзиву до суду не надіслала. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником грошових коштів та сплата відсотків, комісії. Встановлено, що 23.05.2019 між Акціонерним товариством «Банк кредит Дніпро» та [PERSON] укладений кредитний договір №22035000127847 (а.с.104 на звороті). Відповідно до п.п.1.1 кредитного договору №22035000127847 від 23.05.2019 банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії, а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку , встановленому Договором. Згідно з п.п.1.2 кредитного договору №22035000127847 від 23.05.2019, банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на таких умовах: сума кредиту 6800 грн, строк кредитування 12 місяців, кінцева дата повернення кредиту 23.05.2020, цільове призначення: на споживчі потреби. Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: 6% від суми кредиту. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується в наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом 56,00% (а.с.104 на звороті). Відповідно до п.п.1.4 кредитного договору №22035000127847 від 23.05.2019 кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта, відкритий в АТ «Банк Кредит Дніпро». Згідно з п.п.2.1 кредитного договору №22035000127847 від 23.05.2019 платежі за погашення заборгованості, сплати процентів та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (різноманітних) платежів (обов`язків платіж). Дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в розділі 4 цього договору(а.с. 104 на звороті). АТ «Банк Кредит та Дніпро» 23.05.2019 надані відповідачу кредитні кошти в сумі 6800 грн шляхом зарахування на поточний рахунок, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.9-80). Таким чином, факт укладення договору про надання позики між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. Однак, позичальником умови договору позики належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №22035000127847 від 23.05.2019 за відповідачем станом на 14.12.2021 рахується заборгованість в сумі 10613,07 грн, яка складається з залишку простроченого кредиту в сумі 6233 грн, залишку прострочених відсотків в сумі 1116,07 грн, залишку прострочених комісій в розмірі 3264 грн. (а.с.108,109,109 на звороті). Між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» 15.12.2021 укладений договір факторингу №15/12/21, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором (а.с.87-90). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №15/12/21 від 15.12.2021 за договором №22035000127847 від 23.05.2019 укладеного з [PERSON] заборгованість становить в сумі 10613,07 грн, з яких: 6233 грн заборгованість по тілу; 1116,07 грн заборгованість по відсотках, 3264 грн заборгованість по комісії (а.с. 82). У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом - ч. 1 ст. 527 ЦК України. Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу вимог ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки, сплатити неустойку, встановлені договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо стягнення з відповідача комісії в сумі 3264 грн, суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21 висловлено позицію про те, що у разі відсутності у кредитному договорі переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), не зазначення та недоведення банком наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п.п. 1.2 кредитного договору №22035000127847 від 23.05.2019 щомісячна комісія за обслуговування кредиту: 6,0% від суми кредиту. При цьому, в кредитному договорі №22035000127847 від 23.05.2019 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні зазначеного кредитного договору, то умови щодо щомісячного нарахування комісії є нікчемними та комісія нараховувалася відповідачу всупереч вимогам законодавства. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення комісії в сумі 3264 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором №22035000127847 від 23.05.2019 у розмірі 7349,07 грн, з яких: 6233 грн заборгованість по тілу кредиту, 1116,07 грн заборгованість по відсотках. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Судом встановлено, що 25.08.2025 року між Адвокатом Гулієвою С.А. та Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» укладений договорі про надання правничої допомоги №43453613/1 25.08.2025. Відповідно до акту 22035000127847 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Гулієвою С.А., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості адвокатом надана позивачу правнича (правова) допомога в загальному розмірі 3 500 грн., зокрема: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл Фінанс», складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач, формування додатків до позовної заяви (письмові докази). Згідно з ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі №690/408/17, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Цикл Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), відповідність правової винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи. З матеріалів справи вбачається, що правнича допомога полягала в оплаті послуг адвоката за надання правового аналізу обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Цикл Фінанс», складанні позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач, формуванні додатків до позовної заяви (письмові докази). Також, суд враховує малозначність справи, її типовий характер та розгляд у спрощеному позовному провадженні з викликом осіб у судове засідання, які у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі. За таких обставин, враховуючи, суд вважає за необхідне, з огляду на принцип реальності та розумності стягнути витрати відповідача на правову допомогу. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором позики сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 10613,07 грн, позов задоволений на суму 7349,07 грн, тобто на 69,24 %. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 1843,44 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2423,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial