Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 30 липня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено в електронній формі кредитний договір №24.07.2024-100001117 (кредитної лінії) (далі кредитний договір), за умовами якого товариство надало відповідачці кредит у розмірі 8000 грн. строком на 70 днів, зі сплатою фіксованої незмінної процентної ставки «Стандарт» у розмірі 1,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ», а також фіксованої незмінної процентної ставки «Економ» у розмірі 0,01 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового траншу включно. Також за умовами договору кредиту сторони передбачили сплату позичальником неустойки у розмірі 80 грн., що нараховується за кожен день невиконання або неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. У свою чергу [PERSON] зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та неустойку, однак свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. Зокрема, на виконання умов кредитного договору відповідачка сплатила 14 серпня 2024 року 411,20 грн., 26 серпня 2024 року 1440 грн., 09 вересня 2024 року 1680 грн., після чого жодних платежів на погашення кредиту не вносила. Станом на дату подачі позову утворилась заборгованість в розмірі 12480 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3360 грн. заборгованість за процентами, 1120 грн. - неустойка. Таким чином, ТОВ «Споживчий центр» просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 12480 грн., а також 2662,40 грн. сплаченого при подачі позову судового збору. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 березня 2026 року у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий центр» - Мохир Я.В., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з`явився, однак у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи у його відсутності на підставі поданих ним письмових доказів, вказавши, що у разі відсутності відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, у визначений судом строк відзив на позов не подавала. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 14 квітня 2026 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 30 липня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] в електронній формі було укладено кредитний договір №24.07.2024-100001117, за умовами якого ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 8000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити нараховані проценти. За умовами вказаного кредитного договору сторони передбачили, що кредит надається строком на 70 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 07 жовтня 2024 року. Продовження (лонгація, пролонгація) строку, на який надається кредит, не передбачене. Також сторони узгодили, що плата за користування кредитом здійснюється за фіксованою незмінною процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 1,5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ»; за фіксованою незмінною процентною ставкою «Економ» у розмірі 0,01 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом кожних перших 14 днів з дня отримання чергового траншу включно. Первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Також за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка у розмірі 80 грн. [PERSON] підписала електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Е465», а ТОВ «Споживчий центр» 30 липня 2024 року о 17:55:11 перерахувало суму кредиту в розмірі 8000 грн. на вказану відповідачкою платіжну картку № [NUMBER] за допомогою системи iPay.ua, номер транзакції у системі iPay.ua 467287298. На виконання умов кредитного договору відповідачка сплатила 14 серпня 2024 року 411,20 грн., 26 серпня 2024 року 1440 грн., 09 вересня 2024 року 1680 грн., після чого жодних платежів на погашення кредиту не вносила. [PERSON] в порушення умов договору кредитні кошти не повернула, у зв`язку з чим станом на 07 жовтня 2024 року (дата повернення кредиту) її розмір заборгованості за кредитним договором склав 12480 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3360 грн. заборгованість за процентами, 1120 грн. - неустойка. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №675-VIII) слідує,що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. За змістом частини шостої статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України). За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами. Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Досліджені судом докази вказують на те, що ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронними підписами. [PERSON] підписала цей договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем «Е465»), направленим товариством на телефонний номер відповідачки. При укладанні кредитного договору відповідачкою вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. [PERSON] була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконала грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» перерахувало грошові кошти (8000 грн.) на банківський рахунок [PERSON] , яка самостійно внесла до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства номер своєї платіжної картки. Вказані кошти [PERSON] отримала, оскільки на виконання умов договору сплатила 14 серпня 2024 року 411,20 грн., 26 серпня 2024 року 1440 грн., 09 вересня 2024 року 1680 грн., а всього 3531,20 грн., які були зараховані на погашення процентів. Однак, у встановлений договором строк [PERSON] не повернула кредитні кошти та не сплатила решту процентів за користування кредитними коштами. Представлений позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором відповідає умовам договору, в якому відображено інформацію стосовно розміру основного боргу (8000 грн.), загальної кількості днів користування кредитом (70 днів), періоду нарахування процентів в межах строку дії договору кредиту з 30 липня 2024 року по 07 жовтня 2024 року та розміру процентів, нарахованих та несплачених за цей період в сумі 3360 грн. Також позивачем враховано і сплачені відповідачкою кошти на погашення частини процентів. Доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором [PERSON] не надала. Оскільки між сторонами укладено кредитний договір, відповідачка отримала кредитні кошти, проте свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, тому з неї на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 11360 грн., з яких: 8000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3360 грн. заборгованість за процентами. Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Споживчий центр» просило також стягнути з [PERSON] на свою користь 1120 грн. неустойки. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У п.16 кредитного договору сторони передбачили, що за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання нараховується неустойка у розмірі 80 грн. Відповідно до статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала на те, що якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установивши, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу. Оскільки неустойка за кредитним договором в розмірі 1120 грн. нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь ТОВ «Споживчий центр». Викладення на підставі Закону України від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» у новій редакції пункту 6 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування» не змінює визначене ЦК України правове регулювання звільнення позичальників від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за кредитними договорами у період дії воєнного стану. З огляду на викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за договором кредиту №24.07.2024-100001117 від 30 липня 2024 року в розмірі 11360 грн., з яких: 8000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 3360 грн. заборгованість за процентами. У стягненні неустойки в розмірі 1120 грн. слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 та ч.2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 12480 грн., а задоволено на суму 11360 грн., тобто на 91,03 % (11360 х 100 : 12480). За таких обставин з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2423,58 грн. (2662,40 грн. х 91,03 %) судового збору.

Outcome: partial