Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання дитини. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28.03.2016 було розірвано. У 2011 році, рішенням Яворівського районного суду Львівської області постановлено стягувати аліменти на утримання спільних дітей сторін [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття. Також рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 11.01.2018 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей. На даний час [PERSON] навчається на ІІ курсі факультету міжнародних економічних відносин та інформаційних технологій денної форми здобуття освіти Львівського торговельно-економічного університету. Процес навчання у буде тривати до червня 2028 року. Навчання дочки у м. Львові потребує значних витрат а саме: вартість проїзду до місця навчання, вартість харчування, вартість посібників для навчання та вартість самого проживання. Позивачу самостійно важко оплачувати витрати пов`язані із навчанням, дочки, вона не має реальної змоги самостійно надавати належну, повноцінну матеріальну допомогу, адже витрати по навчанню значні. Водночас, наскільки відомо позивачу, [PERSON] працює неофіційно та займається розписом церков, а тому має змогу сплачувати аліменти на утримання дочки у зв`язку із її навчанням. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на час навчання дитини. Ухвалою судді від 25.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, повідомлена про розгляд справи належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила такі задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті "Судова влада" сторінка Яворівського районного суду Львівської області, розділ - оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме. Також, як вбачається із матеріалів справи, судова повістка відповідачу надсилалась рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за адресом місця проживання. Про причини своєї неявки відповідач суду не повідомив, від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань про відкладення судового засідання та відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Зважаючи, що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали даної справи в їх сукупності, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, однак такий було розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28.03.2016 у справі № 460/1127/16-ц. Від подружнього життя [INFO] в них народилася дочка [PERSON] та [INFO] народилася дочка [PERSON] . З інформації, що міститься в автоматизованій системі документообігу Яворівського районного суду Львівської області, вбачається, що рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 21.07.2011 у справі № 2-1135/11 постановлено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочок - [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дітей, починаючи з 31 травня 2011 року. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 11.01.2018 у справі № 460/3670/17 [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Як убачається із витягу з реєстру Яворівської територіальної громади №2025/005866585, [PERSON] зареєстрована з 16.09.2007 в [ADDRESS] . Згідно з довідки №1489 від 12.05.2025, [PERSON] є студентом ІІ курсу факультету міжнародних економічних відносин та інформаційних технологій денної форми здобуття освіти, на платній основі, рівня вищої освіти «Бакалавр» Львівського торговельно-економічного університету. Закінчує навчання в червні 2028 року. Статтею 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На підставі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з принципів змагальності, процесуальних особливостей розгляду справ про стягнення аліментів, розподілу обов`язку доказування у таких справах, суд ураховує при визначенні розміру аліментів таке. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Таким чином, беручи до уваги зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, оскільки повнолітня дочка сторін є здобувачем вищої освіти денної форми навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відомостей про те, що остання має дохід, який достатній для її життя, матеріали справи не містять та сторонами суду не надано. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дочкою 23 років або до закінчення навчання. Вказане буде належним захистом прав повнолітньої та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім. За статтею 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Як наведено у висновку з питань застосування норм права, викладеному у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20) стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відтак, ураховуючи право повнолітньої дочки сторін на отримання освіти та особистий розвиток, обов`язок батьків забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя, положення ч. 1 ст. 166 СК України, якими не передбачено звільнення позбавлену батьківських прав особу від обов`язку матеріального утримання, суд висновує, що позбавлення відповідача батьківських прав не звільняє його від обов`язку утримання ним повнолітньої дочки, пов`язаного з її навчанням. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що судовий збір у розмірі 1 211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved