Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 березня 2026 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено. Стягнуто з [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ) на користь [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ) завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 55048 гривень 94 копійки, а також Стягнуто з [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ) на користь [PERSON] (рнокпп [NUMBER] ) сплачений судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок. 16 березня 2026 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] адвоката Стащука В.А. про ухвалення додаткового рішення по даній справі, в якій просять стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 15000 гривень. В обґрунтування вказаної заяви зазначає про те, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.03.2026 року по справі №753/11304/23 2/705/141/26 не вирішено питання щодо відшкодування відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу. Понесені [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень підтверджується копією договору про надання правничої (професійної) допомоги, актом прийому-передачі наданих послуг відповідно до Договору від 01.03.2023, що підписаний сторонами 13.03.2026, детальним описом робіт (наданих послуг адвокатом та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги). Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У зв`язку з тим, що суд вирішує питання про судові витрати, сторони в судове засідання не викликалися. Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. З роз`яснень які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» в п. 20 зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктом 3 частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що розподіл судових витрат між сторонами, інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як встановлено судом, 01.03.2023 між адвокатом Стащуком В.А. та [PERSON] укладено договір про надання (правничої) професійної допомоги. Відповідно до договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу клієнту у справі про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в результаті ДТП, шляхом підготовки та подання позовної заяви до суду та представництва інтересів в суді, гонорар адвоката становить 15000 гривень. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг від 13.03.2026 визначено детальний опис послуг ,виконаних по справі №753/11304/23 адвокатом Стащуком В.А. а саме: час на зустріч з клієнтом, консультації клієнта, узгодження правової позиції, підготовка та направлення позовної заяви, збирання доказів. Представництво інтересів в суді першої інстанції до сплати 15000 гривень. Квитанція до прибуткового касового ордера №26 від 13.03.2026 року засвідчує, що адвокат Стащук В.А. прийняв від [PERSON] на підставі Договору (правничої) допомоги від 01.03.2023 15000 гривень. Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо в визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. Статтею 137 ЦПК України передбачено що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, тому суд враховує його під час обрання та застосування норм до спірних правовідносин з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою та такою, що відповідає критеріям реальності адвокатських витрат, пов`язаних з розглядом справи, та розумності їхнього розміру, а тому враховуючи, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн.

Outcome: approved