Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА Фінанс» (далі ТОВ «СВЕА Фінанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. Позовна заява мотивована тим, що 31 січня 2025 року між відповідачем та Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») був укладений кредитний договір №5283629, який було підписано [PERSON] електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора який був надісланий відповідачу через телекомунікаційні систему. Відповідно до умов договору [PERSON] у безготівковій формі, шляхом перерахування на реквізити платіжної карти надано кредит у розмірі 20 000 гривень, а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та комісію. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит через партнера ТОВ « ПейТек». 26 серпня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-33/25, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передав ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за плату, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-33/25 від 26 серпня 2025 року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5283629 у розмірі 71 520 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 20 000 грн, заборгованість за відсотками 39 520 грн, пеня 10 000 грн, комісія 2 000 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн. Представник позивача ТОВ «СВЕА Фінанс» у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечив (арк.спр.65). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відкладення розгляду справи суду не подала. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлена шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Судова повістка вручена відповідачу. Вказані обставини та норми статті 223 ЦПК України вказують на наявність підстав для розгляду справи без участі сторін та ухвалення заочного рішення, про що суд 14 квітня 2026 року постановив ухвалу. Процесуальні дії у справі 11 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30 березня 2026 року розгляд справи відкладено у зв`язку із неявкою відповідача у судове засідання. Фактичні обставини справи, встановлені судом 31 січня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 5283629 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «92673» (31.01.2025 о 17:53), відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ними та виконати обов`язки передбачені договором (п. 1.2 Договору) (арк. спр. 6-18). Сума кредиту становить 20 000 гривень (п. 1.2 Договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність сплати платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (п. 1.3 Договору). Процентна ставка фіксована. Стандартна процентна ставка становить 0,95% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору (п. 1.4, 1.4.1 Договору). Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (п. 3.1 Договору). Денна процентна ставка 0,9778% (п.1.4.1 Договору). Комісія за надання кредиту становить 2 000,00 гривень (п.1.4 Договору). Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Дати надання кредиту: 31.01.2025 або 01.02.2025 (п. п. 2.1, 2.2 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту (арк. спр.21-22). Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №5283629 доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (арк. спр. 19). 31 січня 2025 року ТОВ «ПейТек» за заявою ТОВ «Лінеура Україна» здійснило переказ коштів в розмірі 12 000 гривень шляхом перерахування на банківську картку клієнта №[NUMBER] , банк-еквайр АТ «Пумб», про що свідчить довідка від 26 серпня 2025 року (арк. спр.37). 26 серпня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-33/25, відповідно до умов якого від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №5283629 на загальну суму 71 520 грн, що підтверджується договором, актом прийому-передачі реєстру боржників, платіжною інструкцією, витягом з реєстру боржників (арк.спр.38-52). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за своїм правовим статусом відноситься до юридичної особи, що має право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Також наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги відпервісного кредитора до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» за договором № 5283629 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 31 січня 2025 року, який укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відносити плату за такі послуги до загальних витрат за споживчим кредитом. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» у електронній формі було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №5283629 від 31 січня 2025 року, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що цілком відповідає положенням наведених вище норм закону. Відповідно до умов договору Товариство надало відповідачу кошти в сумі 20 000 грн, загальним строком на 360 днів, тобто до 25 січня 2026 року, а остання зобов`язалася повернути кошти та сплатити відсотки за користування ними у розмірі 0,95 % в день (стандартна процентна ставка), комісію за надання кредиту в розмірі 2 000 грн. 31 січня 2025 року кредитні кошти були перераховані відповідачу на номер платіжної карти вказаної у договорі, про що свідчить довідка ТОВ «ПейТек». Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Лінеура Україна» суд вважає доведеним. У подальшому позивач ТОВ «СВЕА Фінанс» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором. У підписаному відповідачем договорі визначені усі істотні умови договору, такий правочин, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач, у порушення умов укладеного договору, своєчасно не повернула кредитні кошти, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 20 000 грн, заборгованості за процентами 39 520 грн, заборгованості за комісією 2 000 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (арк. спр.33-36) та яка підлягає стягненню з відповідача у судовому порядку. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснено позивачем за період з 31 січня 2025 до 26 серпня 2025 року (всього 208 днів, межі позовних вимог станом на дату відступлення права вимоги) та їх загальний розмір становить 39 520 грн. Проценти нараховані за погодженою відсотковою ставкою 0,95 % денних (208 днів х 190 грн = 39 520). Розмір заборгованості за кредитним договором у частині нарахування відсотків відповідає умовам вказаного договору та не суперечить ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідач не спростувала розміру заборгованості, власного контррозрахунку, доказів про належне виконання умов кредитного договору не надала. Водночас позовні вимоги про стягнення заборгованості за штрафами в розмірі 10 000 грн, суд вважає безпідставними та їх не задовольняє з наступних підстав. Положення пункту 18 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заборгованість за штрафами в розмірі 10 000 грн підлягає списанню позикодавцем в силу вимог пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а тому відсутні підстави для її стягнення з відповідача. З огляду на викладене суд вважає, що позов є частково обґрунтованим, позовні вимоги частково доведеними, а тому з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 61 520 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 20 000 грн, заборгованість за процентами 39 520 грн, заборгованість за комісією 2 000 грн. Розподіл судових витрат Оскільки позовна заява подана в електронній формі, що є підставою для застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, з урахуванням ціни позову ( 71 520 грн) та часткового задоволення позову (61 520 х 100 : 71 520 = 86,01%), відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 2 289,93 грн (3 328 х 0,8=2 662,40 х 86,01%=2 289,93).

Outcome: partial