Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

ТОВ "ФК "Ейс" через свого представника за посадою [PERSON] звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 26 210,48 грн. На обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 24.10.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідач уклали договір кредитної лінії № 742430261 у формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора МNV775КТ. Загальний розмір кредиту становить 6 500,00 грн. Після підписання відповідачем договору ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку. 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) та ТОВ "Таліон плюс" (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01. 30.10.2023 ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" уклали договір факторингу № 30/1023-01. 29.05.2025 ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" уклали договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до якого "ФК "Онлайн фінанс" відступило право грошової вимоги за кредитним договором до відповідача ТОВ "ФК "Ейс". Відповідно до реєстру боржників б/н від 29.05.2025 за договором факторингу до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26 210,48 грн. Відповідач не виконував умови договору належним чином у зв`язку з чим утворилася прострочена заборгованість, яка не сплачена ні первісному кредитору, ні позивачу. Тому позивач просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 26 210,48 грн і відшкодувати понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.01.2026 позовна заява залишена без руху, позивачеві встановлений строк для усунення виявлених у ній недоліків. 26.01.2026 через систему "Електронний суд" представником позивача Поляковим О. В. подана заява про усунення недоліків. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 02.02.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачеві встановлений строк на подання відзиву. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувані судом докази надані в установлений ухвалою строк і долучені до матеріалів справи. Під час підготовки до розгляду справи по суті судом установлено, що відповідач [PERSON] правом подання відзиву по позов не скористався, жодних заяв або клопотань суду не надав, у свою чергу представник позивача - за посадою [PERSON] проти ухвалення заочного рішення не заперечував. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно статті 1054 ЦК України з а кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Судом установлено, що 24.10.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога"та [PERSON] був укладений договір кредитної лінії № 742430261, за умовами якого сума кредиту становить 6 500,00 грн. Дисконтний період користування позикою становить 30 днів. Кінцева дата повернення кредиту - 23.11.2021. Протягом дисконтного періоду користування позичальникові нараховуються відсотки за користування кредитними коштами у розмір 0,01% від суми кредиту за кожний день користування, після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за ставкою 1,98 % в день від суми залишку кредиту. Указаний договір укладений сторонами шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», електронним підписом з одноразовим ідентифікатором МNV775КТ (а.с. 60-65). Факт отримання коштів позичальником підтверджується випискою по картковому рахунку, наданою АТ "Універсал банк" на виконання ухвали про витребування доказів, відповідно до якої на платіжну карту № [NUMBER] зараховані кошти в сумі 6 500,00 грн (а.с. 209). 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) та ТОВ "Таліон плюс" (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01 з додатковими угодами до нього (а.с. 77-89). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 170 від 25.01.2022 до ТОВ "Таліон плюс" перейшло право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 742430261 від 24.10.2021 в сумі 20 593,47 грн (а.с. 126-127). 30.10.2023 ТОВ "Таліон плюс" та ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" уклали договір факторингу № 30/1023-01(а.с. 115-123). Платіжна інструкція № 4939 від 31.10.2023 (а.с. 111) надана на підтвердження оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 30/1023-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до ТОВ "Таліон плюс" перейшло право вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 742430261 від 24.10.2021 в сумі 26 210,48 грн (а.с. 112-114). 29.05.2025 ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" та ТОВ "ФК "Ейс" уклали договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до якого ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" відступило право грошової вимоги за кредитним договором до відповідача ТОВ "ФК "Ейс" (а.с. 101-110). Платіжні інструкції № 243 від 04.06.2025, № 245 від 04.06.2025, № 246 від 05.06.2025, № 247 від 05.06.2025 та № 248 від 06.06.2025 (а.с. 92-96) надані на підтвердження оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу № 29/05/25-Е. Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025, ТОВ "ФК "Ейс"набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором кредитної лінії № 742430261 від 24.10.2021, загальна заборгованість 26 210,48 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 6 499,50 грн, заборгованість зі сплати відсотків 19 710,98 грн (а.с. 98-100), яку відповідач новому кредитору також не сплатив, і яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст. 525 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїхправ іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. Згідно зі ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Під час розгляду справи судом установлено, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов`язання за договором кредиту виконало належним чином та у повному обсязі, надавши відповідачеві грошові кошти в розмірі 6 500,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Натомість відповідач [PERSON] свої зобов`язання за укладеним договором у строки, передбачені ним щодо повернення суми позики та процентів за користування нею, не виконав, внаслідок чого за ним рахується заборгованість. Згідно наданих розрахунків заборгованості за кредитом, з урахуванням сплачених сум, заборгованість [PERSON] становить 26 210,48 грн, що складається із суми прострочених платежів зі сплати тіла кредиту в розмірі 6 499,50 грн та суми прострочених платежів зі сплати процентів у розмірі 19 710,98 грн (а.с. 86-91). Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості, з огляду на те, що він відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства. Так, як передбачено п. 1.7. договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 23.11.2021. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору, строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором. Відповідно до положень п 1.8. договору сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Як погодили сторони у п. 1.9.2. договору, за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті. П. 1.9.3. договору передбачено, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З наданого розрахунку заборгованості установлено, що відповідач 23.11.2021 сплатив в рахунок погашення тіла кредиту суму 0,50 грн та погасив нараховані проценти за кредитом у сумі 19,50 грн, що свідчить про продовження строку дії договору на 30 днів. Після 23.11.2021 оплати від відповідача не находили, тому суд погоджується з проведеним первісним кредитом перерахунком відсотків за базовою процентною ставкою. Як передбачено п. 1.12.-п. 1.13. договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2. договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач допустив порушення умов укладеного кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість із погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Такі дії з боку [PERSON] є порушенням прав позивача, і таке порушене право підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам статті 16 ЦК України. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову зі стягненням заборгованості за кредитним договором у визначеному позивачем розмірі. Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд ураховує таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). За таких обставин, оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» за наслідками розгляду справи судом задоволені, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягають понесені витрати у вигляді витрат зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн, а всього 9 422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved