Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

02 лютого 2026 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , у якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» в якості страхового відшкодування грошові кошти в сумі 141 941, 45 грн, судовий збір в сумі 3 328,00 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 7 050,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.12.2023 року між ПАТ «СК «УСГ» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-2701-23-00043, AI8118IР. предметом страхування якого є транспортний засіб «Audi A6» державний реєстраційний № 14.11.2024 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Audi A6» державний реєстраційний № [NUMBER] та транспортного засобу «ЗАЗ VIDA» державний реєстраційний № [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відпозідно до схеми місця ДТП, витягу довідки поліції, постанови Білоцерківського постановою міськрайонного суду Київської області від 11.12.2024 року по справі № 357/16802/24, яку вищевказана Київського апеляційного суду від 17.04.2025 року було залишено без змін [PERSON] дорожньо-транспортна правил пригода відбулася внаслідок порушення водієм дорожнього руху. страхового 15.11.2024 випадку року та страхувальник звернувся до ПАТ «СК «УСГ» з заявою про настання виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи. 27.11.2024 року ПАТ «СК «УСГ» на підставі рахунку-фактури № 324112513 від 25.11.2024 року позивачем було складено страховий акт № ЦРКА-4727 та розрахунок суми страхового відшкодування. На підставі вищевказаних документів, ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 258 924,21 грн. що підтверджується платіжною інструкцією № 85889 від 27.11.2024 року. 11.12.2024 року ПАТ «СК «УСГ» на підставі рахунку-фактури № 324120912 від 09.12.2024 року позивачем було складено страховий акт № ЦРКА-4727/1 та розрахунок суми страхового відшкодування. На підставі вищевказаних документів, ПАТ «СК «УСГ» здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 43 017,24 грн. що підтверджується платіжною інструкцією № 87392 від 12.12.2024 року. Враховуючи ту обставину, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ЗАЗ VIDA» державний реєстраційний № [NUMBER] станом на 14.11.2024 року була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» згідно полісу № ЕР-217764284, Позивач звернувся до останнього з заявою про виплату страхового відшкодування за № 52794 від 28.11.2024 року. У відповідь, ТДВ «СГ «Оберіг» (в особі МТСБУ») 08.05.2025 року здійснило виплату страхового відшкодування по вказаній заяві в розмірі 160 000,00 грн., тобто в межах ліміту відповідальності за вищезазначеним полісом, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Зважаючи на ту обставину, що ТДВ «СГ «Оберіг» частково здійснило виплату страхового відшкодування, різниця у виплаті становить 141 941,45 грн., адже 258 924,21 грн. + 43 017,24 грн. 160 000,00 грн. = 141 941,45 грн. З урахуванням вищевикладеного, позивач звернувся до відповідача з претензію № 54233 від 15.05.2025 року, в якій просив в добровільному порядку сплатити вищезазначену різницю претензію між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Однак відповідач залишив вказану без задоволення. и, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відпов. дно до п.п. 5.1. р. 5 Договору про надання правничої допомоги від 23 грудня 2025 року сторони погодили, що за надання правничої допомоги Адвокатським бюро у справах, де Клієнт виступає в якості позивача, Клієнт перераховує на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро гонорар, розмір якого встановлюється у розмірі 3 000,00 грн. за одну годину робоги адвоката. Клієнт перераховує гонорар Адвокатському бюро гонорар не пізніше 5-ти (п`яти) робочих днів після надання Адвокатським бюро акту виконаних робіт та рахунку до нього. За змістом детального опису виконаних робіт (наданих послуг) з надання правничої допомоги вбачається, що Адвокатське бюро «Гедз» надало Позивачу, що узгоджується з його обов`язками, які визначені вищевказаним договором про надання правничої допомоги, пов`язаної з консультаціями клієнта щодо порядку, строків та можливих наслідків подання позовної заяви; вивченням та аналізу судової практики у вказаній категорії справ, збиранні документів га підготовкою позовної заяви в цілому. Отже, розмір судових витрат на професійну правничу допомогу при розгляді вказаної позовної заяви, які позивач очікує понести, становить 7 050,00 (сім тисяч п`ятдесят) гривень, щс посвідчується актом виконаних робіт (детальним описом робіт) від 22 січня 2026 року на виконання Договору про надання правничої допомоги. Ухвалою суду від 03 лютого 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи на 27 березня 2026 року. 27 березня 2026 року на адресу суду від представника позивача Гедз Юлії Володимирівни надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог у повному обсязі. 27 березня 2026 року на адресу суду надійшла заява від відповідача [PERSON] , у якій останній просив суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив суд зменшити витрати на правничу допомогу, так як розмір правничої допомоги в сумі 7 050,00 грн є завищеним. За таких обставин суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд за відсутності сторін та їх представників, за наявними у матеріалах справи доказами. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: 18.12.2023 року між ПАТ «СК «УСГ» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 29-2701-23-00043, предметом страхування якого є транспортний засіб «Audi A6», реєстраційний номер [NUMBER] . 14.11.2024 року сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Audi A6» державний реєстраційний № [NUMBER] та транспортного засобу «ЗАЗ VIDA» державний реєстраційний № [NUMBER] , яким керував [PERSON] Згідно постанови Білоцерківського постановою міськрайонного суду Київської області від 11.12.2024 року по справі № 357/16802/24, яку постановою Київського апеляційного суду від 17.04.2025 року було залишено без змін, [PERSON] було визнано винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. 27.11.2024 року ПАТ «СК «УСГ» на підставі рахунку-фактури № 324112513 від 25.11.2024 року позивачем було складено страховий акт № ЦРКА-4727 та розрахунок суми страхового відшкодування. ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 258 924,21 грн. що підтверджується платіжною інструкцією № 85889 від 27.11.2024 року. 11.12.2024 року ПАТ «СК «УСГ» на підставі рахунку-фактури № 324120912 від 09.12.2024 року позивачем було складено страховий акт № ЦРКА-4727/1 та розрахунок суми страхового відшкодування. ПАТ «СК «УСГ» здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 43 017,24 грн. що підтверджується платіжною інструкцією № 87392 від 12.12.2024 року. МТСБУ» 08.05.2025 року здійснило виплату страхового відшкодування по заяві ПАТ СК «УСГ» в розмірі 160 000,00 грн. 14.11.2025 ПАТ СК «УСГ» звернулося із претензією до [PERSON] про сплату виплаченого страхового відшкодування в сумі 141 941,45 грн. Відповіді на претензію матеріали справи не містять. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 108 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховики, який здійснив страхову виплату (відшкодуванчя) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 108 Закону України «Про страхування» якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Таким чином, до Позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до відповідача, як до особи, винної у вчиненні дорожньо-трансопртної пригоди. Сума страхового відшкодування, яка має бути сплачена відповідачем на користь позивача становить 141 941, 95 грн (301 941,45 грн (сума заподіяної шкоди) 160 000,00 грн (сума сплаченої страховиком страхового відшкодування). Відповідач у своїй заяві, адресованій суду 27.03.2026, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, приймає визнання позову відповідачем, так як вказане не суперечить вимогам чинного законодавств та не порушує права та законні інтереси третіх осіб. Відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50% від розміру сплаченого судового збору в сумі 1 664,00 грн, з одночасним поверненням 50% від сплаченого судового збору в сумі 1 664,00 грн позивачу з державного бюджету. При вирішенні питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного: Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правничу допомогу надано: 1)договір про надання правничої допомоги від 23 грудня 2025 року, укладений між ПрАТ СК «УСГ» та АО «Гедз», згідно з яким розмір гонорару адвокатського бюро встановлюється в сумі 3000,00 грн за одну годину роботи ; 2)акт виконаних робіт від 22 січня 2026 року, згідно з яким розмір витрат адвоката склав 7 050,00 грн, що включає в себе; 1)консультацію в сумі 750,00 грн; 2)підготовчі дії, спрямовані на подачу позовної зави до суду в сумі 3000,00 грн; підготовку та подання позовної заяви до суду в сумі 3300,00 грн. 3)платіжна інструкція про сплату грошових коштів в сумі 7 050,грн за надання правничої допомоги за договором від 23 грудня 2025 року. При вирішенні справи суд виходить з наступного: В постанові Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц вказано, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. В постанові Об`єднаної палати Касаційного Господарського Суду Верховного суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 вказано, що у розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) вказала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Велика Палата ВС дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Таким чином, суд відхиляє заперечення представника відповідача за первісним позовом щодо відсутності детального розрахунку у звіті про обсяг наданих послуг згідно договору про надання правової допоомги. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Про це зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові у справі № № 910/12876/19 від 07.07.2021. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. У разі недотримання вимог щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про їх зменшення. У справі, що розглядається, було встановлено фіксований розмір гонорару. В цьому випадку фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, не обчислюється. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас, зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Тож сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. І з урахуванням конкретних обставин суд може обмежити розмір, зважаючи на розумну необхідність судових витрат у справі. Правова позиція у подібних за змістом правовідносинах щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, висловлена у додатковій постанові Касаційного господарського суду ВС від 13.02.2024 № 910/12155/22. Беручи до уваги неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, суд дійшов висновку про надмірність заявленої суми компенсації витрат, тому суд вважає, розмір витрат на правничу допомогу підлягає до часткового задоволення, в сумі 5 000,00 грн.

Outcome: approved