Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

23.03.2026 представник заявника [PERSON] адвокат Бєлєвцова О.О. звернулась в суд із заявою про видачу обмежувального припису. Заява обґрунтована тим, що в період з 17 жовтня 2015 року по 21 квітня 2023 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу сторони спільно виховували доньку Заявника [PERSON] , [INFO] , а також їх спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Однак сімейне життя сторін не склалося через відсутність взаємопорозуміння та постійні сварки, і Заявниця із дітьми вимушена була переїхати до її батьків. Через деякий час після розірвання шлюбу [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] стали проживати в їх спільній з [PERSON] квартирі за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] створив іншу сім`ю і проживає окремо з того часу. Однак [PERSON] , незважаючи на створення нової сім`ї, продовжує втручатися в життя Заявника та її дітей, вчиняти з ними сварки та домашнє насилля економічного характеру. Зі змісту відповіді заступника директора Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради начальника Служб у справах дітей по Київському районі вих. № 03-22/208/26 від 12 лютого 2026 року вбачається, що малолітня [PERSON] та неповнолітня [PERSON] перебували на обліку Служби у справах дітей по Київському району з 20 листопада 2023 року по 10 травня 2024 року як діти, які опинились в складних життєвих обставинах, у зв`язку з жорстоким поводженням з ними в родині. Підставою для постановки дітей на облік стало повідомлення ПДН відділу превенції ХРУП № 1 від 07 листопада 2023 року, інформація Відділу соціальної роботи по Київському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» від 15 листопада 2023 року № 642, в яких зазначалось, що батьком [PERSON] , [PERSON] , було вчинено домашнє насилля економічного характеру (а саме змінив в квартирі, не надавав можливості забрати дитячі сезонні речі) відносно своєї доньки та падчерки [PERSON] . Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Під час перебування дітей родини [PERSON] на обліку в Службі у справах дітей по Київському району, спеціалістами неодноразово відвідувалась родина за місцем проживання, робились запити до районних структур, причетних до роботи з дітьми. Так, за інформацією КНП «МДП № 23» догляд за дітьми під час хвороби, дотримання рекомендації лікарів, відвідування лікарні з приводу медичного огляду здійснює мати [PERSON] . Вихованням [PERSON] та забезпеченням її належного догляду займається мати. В повідомленні адміністрації навчального закладу «Харківський ліцей № 134» зазначається, що вихованням [PERSON] займається її мати. Крім того, в провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходилася справа про адміністративне правопорушення № 953/11335/23 відносно [PERSON] за фактом вчинення ним домашнього насилля відносно [PERSON] , малолітньої [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] . Постановою Київського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2023 року у справі № 953/11335/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-2 КУпАП, а саме в тому, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , самовільно змінив замки на вхідних дверях квартири, чим умисно позбавив житла та можливості користуватися ним свою колишню дружину [PERSON] , свою малолітню дитину [PERSON] та неповнолітню доньку [PERSON] [PERSON] , чим вчинив домашнє насильство економічного характеру. [PERSON] неодноразово провокував конфлікти та вчиняв відносно [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] домашнє насилля економічного характеру, неодноразово позбавляючи їх доступу до їх житла, одягу, зароблених Заявником грошових коштів та інших особистих речей, ушкоджуючи майно [PERSON] , а саме замки дверей, балконну раму та двері, намагаючись проникнути до квартири через них. Окрім цього [PERSON] у присутності дітей постійно дозволяє собі висловлюватися на адресу [PERSON] нецензурною лайкою, принижувати її в очах дітей. Таким чином [PERSON] постійно викликає у [PERSON] та [PERSON] побоювання за їх безпеку та безпеку їхнього житла, чим постійно чинить на них психологічний тиск, і як результат такої поведінки донька [PERSON] відмовляється категорично зустрічатися та спілкуватися з батьком. Зазначає, що існує висока ймовірність того, що за відсутності належних заходів захисту [PERSON] та її малолітньої доньки [PERSON] , [PERSON] продовжить здійснювати насильство щодо останніх. Ризик повторення таких дій у майбутньому створюють реальну загрозу життю та здоров`ю [PERSON] та її доньці. З огляду на це застосування до [PERSON] обмежувального припису є єдиним ефективним способом запобігти повторенню насильства та забезпечити безпеку заявниці та постраждалої дитини. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про проведення розгляду заяви без її участі, заяву просила задовольнити в повному обсязі. Крім того, надала до суду клопотання про направлення [PERSON] на проходження програми для кривдників. В обґрунтування клопотання зазначила, що вона неодноразово зверталась до органів Національної поліції України щодо вчинення [PERSON] стосовно неї адміністративних порушень, що підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення, постановами суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Вказує, що фізичне та психологічне насильство в її бік здійснюється постійно та у присутності дітей [PERSON] та [PERSON] , що впливає на їх психологічний стан. Враховуючи викладене, просила направити [PERSON] на проходження програми для кривдників. Представник заявника в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Представник заінтересованої особи Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17.03.2023 у справі №953/5737/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.10.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 27.11.2023 у справі №953/11335/23 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гр. Зі змісту відповіді заступника директора Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради начальника Служб у справах дітей по Київському районі вих. № 03-22/208/26 від 12 лютого 2026 року вбачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , та неповнолітня [PERSON] , [INFO] , перебували на обліку Служби у справах дітей по Київському району з 20 листопада 2023 року по 10 травня 2024 року як діти, які опинились в складних життєвих обставинах, у зв`язку з жорстоким поводженням з ними в родині. Підставою для постановки дітей на облік стало повідомлення ПДН відділу превенції ХРУП № 1 від 07 листопада 2023 року, інформація Відділу соціальної роботи по Київському району м. Харкова Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» від 15 листопада 2023 року № 642, в яких зазначалось, що батьком [PERSON] , [PERSON] , вчинено домашнє насилля економічного характеру (а саме останній змінив замки в квартирі, не надавав можливості забрати дитячі сезонні речі) відносно своєї доньки та падчерки [PERSON] , [INFO] . Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В ході бесіди спеціалістів ССД по Київському району з малолітньою [PERSON] щодо спілкування її з батьком з`ясовано, що дитина не має бажання бачитися з батьком, оскільки боїться його агресивної поведінки. Згідно довідки Інспектора СПДН відділу превенції ХРУП №1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Д. Жовніра вбачається, що 27.10.2023 року до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшла заява (ППНП № 16948 від 27.10.2023 р.) від гр. [PERSON] , 1984 р.н., в якій вона просить вжити заходів до свого колишнього чоловіка, гр. [PERSON] , 1982 р.н., який замінив замки в їх спільній квартирі, у результаті чого обмежив доступ до житла; 07.11.2023 року до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшов рапорт співробітника СПДН (ІПНП №17462 від 07.11.2023 р.) про те, що під час розгляду заяви від гр. [PERSON] , виявлено факт домашнього насильства у відношенні малолітньої дитини - гр. [PERSON] , 2009 р.н.; 07.11.2023 року до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшов рапорт співробітника СПДН (ПНП № 17463 від 07.11.2023 р.) про те, що під час розгляду заяви від гр. [PERSON] виявлено факт домашнього насильства у відношенні малолітньої дитини гр. [PERSON] , 2016 р.н. Опитана заявниця повідомила, що 27.10.2023 року о 21:10 год. за місцем мешкання вона виявила, що замки до її домоволодіння змінені у результаті чого вона та її малолітні діти не змогли потрапити до дому. Також повідомила, що вищевказані дії зробив її колишній чоловік, якому квартира також належить як спільна сумісна власність. В ході подальшого розгляду матеріалу у відношенні гр. [PERSON] було складено протоколи про адміністративні правопорушення, (BAB 554185), (ВАВ 554188) та (ВАВ 554187) за ч.1. ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. З заяви [PERSON] від 17.10.2023 на ім`я начальника ХРУП №1 ГУНП України в Харківській області вбачається, що вона просить прийняти заходи до її колишнього чоловіка [PERSON] , який 17.10.2023 самовільно змінив замки від вхідних дверей в їхній спільній квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого вона не має змоги потрапити до власного житла зі своїми дітьми. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №554185 вбачається, що [PERSON] 27.10.2023 за адресою: [ADDRESS] самовільно змінив замки на вхідних дверях квартири, чим умисно позбавив житла та можливості користуватись ним свою колишню дружину, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №554187 вбачається, що [PERSON] 27.10.2023 за адресою: [ADDRESS] самовільно змінив замки на вхідних дверях квартири, чим умисно позбавив житла та можливості користуватись ним свою малолітню дитину, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №554188 вбачається, що [PERSON] 27.10.2023 за адресою: [ADDRESS] самовільно змінив замки на вхідних дверях квартири, чим умисно позбавив житла та можливості користуватись ним неповнолітню доньку колишньої дружини, чим вчинив домашнє насильство економічного характеру, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Пунктами 3, 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, серед іншого, належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Частиною 3 статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону). Зважаючи на наведені правила Закону видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону). Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. У постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 у справі № 756/3859/19 зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.04.2020 у справі № 754/11171/19, тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи при видачі обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність втручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи. За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] тривалого часу зазнавали зі сторони [PERSON] (кривдника) систематичного домашнього насильства економічного характеру, неодноразово позбавляючи їх доступу до їх житла за адресою: [ADDRESS] , одягу, зароблених [PERSON] грошових коштів та інших особистих речей, пошкоджуючи замки дверей, балконну раму та двері, намагаючись проникнути до квартири через них. Вищевказані події вплинули та продовжують впливати на фізичний та моральний стан [PERSON] та її неповнолітніх дітей, внаслідок чого вони страждають від домашнього насильства. [PERSON] та [PERSON] є свідками такого насильства, та від кожної такої протиправної поведінки [PERSON] зазнають серйозного стресу. За вчинення таких дій кривдник вже неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, однак свою поведінку не змінив. Дитина потребує захисту у передбаченому Законом порядку, оскільки ігнорування кривдником застосованих до нього працівниками поліції та судом заходів впливу, повторюваність вчинення ним протиправних дій щодо дитини дають підстави вважати, що продовження чи повторне вчинення у майбутньому домашнього насильства з боку кривдника є достатньою мірою вірогідним, а відповідні ризики - високими, що може призвести до настання тяжких або особливо тяжких наслідків. Аналіз практики ЄСПЛ стосовно порушеного заявником питання свідчить, що питання можливості отримання та належного виконання обмежувальних приписів є тісно пов`язаним із позитивними обов`язками держави із забезпечення права особи не зазнавати катування або нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження згідно зі ст. 3 Конвенції, а також права на життя згідно ст. 2 Конвенції та повагу до сімейного і приватного життя, зокрема фізичну і психологічну недоторканність особи, згідно з ст. 8 Конвенції. Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для захисту себе та дітей, а саме звернення до правоохоронних органів, - не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці та її дітей. Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку наданим у справі доказам у їх сукупності, оцінивши також ризики, які можуть настати у майбутньому, недопущення повторних випадків домашнього насильства, суд дійшов висновку про необхідність видачі обмежувального припису щодо [PERSON] на строк 6 (шість) місяців, оскільки саме такий строк тимчасового обмеження прав кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи буде достатнім, обґрунтованим та легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Суд вважає, що видача обмежувального припису з визначеними заходами тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього конкретних обов`язків, на строк 6 (шість) місяців є пропорційним та необхідним, у тому числі для запобігання подальшого розвитку конфліктної і потенційно небезпечної ситуації, захисту здоров`я дітей заявниці. Отже, заяву про видачу обмежувального припису слід задовольнити. Стосовно клопотання [PERSON] про направлення [PERSON] на проходження програми для кривдників, суд зазначає, що статтею 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" не передбачено такі заходи тимчасового обмеження прав кривдника як на проходження програми для кривдників, тому суд відмовляє в задоволенні даного клопотання. Такий вид обмеження може застосовуватись в порядку, визначеному КПК України у кримінальному провадженні щодо домашнього насилля. Разом з тим, суд здійснює судовий розгляд в межах заявлених заявником вимог. Представником заявника - адвокатом Бєлєвцовою О.О. не заявлено вимоги щодо встановлення заходів обмеження прав [PERSON] у відношенні до неповнолітньої [PERSON] , а тому суд не розглядає питання про встановлення заходів обмеження прав [PERSON] у відношенні [PERSON] .

Outcome: approved