Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-09 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором від 25.02.2021 № 2105601544442 в загальному розмірі 51507,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.02.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] , в електронному вигляді, укладено договір № 2105601544442. За умовами такого договору відповідачу було надано кредит без конкретної споживчої мети у розмірі 5900,00 грн. Тип процентної ставки - фіксована, проценти нараховуються в розмірі 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати усіх нарахованих процентів не пізніше ніж протягом орієнтовного строку кредитування. З першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 %; з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 %, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4. Грошові кошти в розмірі 5900,00 грн. були перераховані на рахунок позичальника. У подальшому, за договором від 01.12.2021 ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2105601544442. Також, за договором від 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги, в тому числі за спірним договором № 2105601544442. Загальна заборгованість [PERSON] за договором № 2105601544442 складає 90424,58 грн., з яких: 5900,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням; 84524,58 грн. заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. При цьому, звернувшись до суду, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість в загальному розмірі 51507,00 грн., в тому числі 5900,00 грн. заборгованість за основним зобов`язанням та 45607,00 грн. заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, оскільки відповідач своїх зобов`язань не виконав, суми отриманих коштів не повернув, відсотки за користування кредитом не сплатив. 16.02.2026 представник відповідача, адвокат Василець С.О., подав до суду відзив у якому проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що позивачем не надано доказів того, що саме відповідач був зареєстрований в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті товариства, а також доказів того, що електронний підпис (одноразовий ідентифікатор) належить відповідачу та був надісланий саме на фінансовий номер телефону відповідача. Також представник стверджує, що докази ідентифікації відповідача під час реєстрації в системі фінансової установи відсутні. Також представник зазначає, що позивачем не надано жодних доказів перерахування відповідачу грошових коштів. Пунктом 1.2 договору № 2105601544442 передбачено, що кредит надається на строк, зазначений у анкеті-заяві та графіку платежів, який є додатком до договору. У анкеті-заяві зазначено два строки повернення кредиту: 16 днів та 365 днів, сума процентів за користування кредитом 1888,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання. Пунктом 1.4.2 передбачено, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. З огляду на викладене представник зазначає, що у договорі відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору, отже фактичним строком надання кредиту (правомірного користування) є саме «орієнтовний строк» (16 днів), узгоджений також у додатках до договору. Після закінчення короткого орієнтовного строку повернення (16 днів), який є фактичним строком правомірного користування, право нарахування процентів за ст. 1048 ЦК України припиняється. Пункт 1.9 договору на який посилається позивач визначає строк дій договору, який є відмінним від строку кредитування, який встановлено п. 1.3. Також представник вважає, що нараховані на суму кредиту відсотки є явно завищеними та не відповідають передбаченим ч. 3 ст. 509, ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності та розумності як складовим елементам принципу верховенства права. Заявлені до стягнення відсотки в розмірі 45607,00 грн. при наданому кредиті в сумі 5900,00 грн. є непропорційно високими та призводять до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника. Крім того, представник відповідача заперечував проти стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, оскільки заявлена сума перевищує ціну позову, не є співмірною зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг не відповідають критерію реальності таких витрат. Також зазначає, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, на момент підготовки відзиву, судами першої інстанції ухвалено понад 20000 рішень про стягнення на користь позивача кредитних коштів. У 9300 рішеннях представниками позивача були адвокати АО «Лігал Асісстанс», а тому дана справа не вимагає значних витрат часу та зусиль, зокрема для надання усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви. На указаний відзив представник позивача подав відповідь у якій зазначив, що 25.02.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено договір за яким останній отримав кредит у розмірі 5900,00 грн. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів. Згідно з п. 1.9 договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) 1 рік. 25.02.2021 відповідач також підписав додатки № 2 (графік платежів) та № 3 (паспорт споживчого кредиту). Спірний договір підписано електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора, що свідчить про укладення між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] договору в електронній формі, оскільки без отримання смс-повідомлення та без здійснення входу на сайт товариства кредитний договір не був би укладений. Також верифікація відповідача була здійснена через систему BankID Національного банку України, в тому числі за номером телефону відповідача. Також зазначає, що нараховані за договором відсотки не є пенею, а тому не можуть бути зменшені. Позичальник самостійно прийняв умови договору, ознайомившись із ним, в тому числі в частині нарахування відсотків. В частині стягнення витрат на правничу допомогу представник позивача зазначив, що на підтвердження розміру таких витрат були надані відповідні докази. На указану відповідь 23.02.2026 представник відповідача подав заперечення, виклавши доводи, аналогічні тим, які викладені у відзиві на позовну заяву. Ухвалою від 02.02.2026 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Додатково зазначив, що строк кредитування у 16 днів, зазначений у договорі є орієнтовним. Протягом такого строку відповідач мав можливість повернути тіло кредиту та сплатити відсотки, які в такому разі становили б 1888,00 грн. Однак, відповідачем були погашені тільки відсотки, а тому у подальшому на суму тіла кредиту нараховувались відсотки відповідно до п. 1.4 договору. Первісним кредитором здійснено списання частини суми процентів в розмірі 67734,36 грн., а тому позивач просить стягнути проценти в розмірі 45607,00 грн. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що відповідачем не укладався спірний договір. Також вказав на те, що позивачем не надано доказів перерахування [PERSON] кредитних коштів, оскільки надана банком виписка по його рахунку не містить відомостей щодо ініціатора переказу, а тому, на його думку, не підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів. Також представник заперечував проти стягнення нарахованих відсотків, оскільки на його думку їх розмір повинен складати 1888,00 грн., оскільки саме такі умови зазначені у спірному договорі та обов`язкових до нього додатках - графіку платежу та заяві-анкеті. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 25.02.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] (позичальник) укладено договір про надання фінансових послуг № 2105601544442. Згідно з п. 1.1 договору за цим договором товариство зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонам в заяві-анкеті, та складає 5900,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п. 1.2, 1.3 договору, кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту його отримання. Згідно з п. 1.4 договору проценти нараховуються в розмірі 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати усіх нарахованих процентів не пізніше ніж протягом орієнтовного строку кредитування. З першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4а; з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4б; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 %, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4в. Відповідно до п. 1.9 договору граничний строк кредитування 1 рік. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (R4) (а.с. 7-9). При цьому, відповідно до заяви-анкети (додаток № 1 до договору) [PERSON] просить надати кредит в розмірі 5900,00 грн.; орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів; номер карткового рахунку позичальника [NUMBER] (а.с. 59). Згідно з довідкою ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 02.09.2025, 25.02.2021 на картку [NUMBER] перераховано 5900,00 грн. за договором № 2105601544442 (а.с. 14). Відповідно до наданої АТ «Укрсиббанк» інформації (лист від 06.03.2026 № 31-4-01/3147-БТ) пластикова картка [NUMBER] видавалася [PERSON] 25.02.2021 на картку було успішно зараховано 5900,00 грн. (а.с. 142). 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 1-12 за яким останнє набуло право грошової вимоги до боржників (а.с. 20-24). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2105601544442 на загальну суму 51507,00 грн. (а.с. 32-34, 35). Крім того, 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 за яким позивач набув право вимоги до боржників, в тому числі [PERSON] (а.с. 38-43). Відповідно до копії Реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01, ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2105601544442 на загальну суму 90424,58 (а.с. 52-54, 55). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Служба миттєвого кредитування», останнім здійснено списання частини процентів, нарахованих на тіло кредиту в розмірі 67734,36 грн. (а.с. 15-16). На момент звернення до суду заборгованість, яку просить стягнути позивач, складає 51507,00 грн., в тому числі 5900,00 грн. тіла кредиту та 45607,00 грн. процентів (а.с. 37). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з ч. 2, 4 ст. 8 Закону України «Про електронну комерцію» покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Відповідно до ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача щодо не укладення [PERSON] спірного договору з огляду на наступне. Зокрема, кредитний договір № 2105601544442 містить ідентифікаційні дані [PERSON] , в тому числі паспортні дані, РНОКПП, номер телефону ( [NUMBER] ). Згідно з наданою позивачем інформацією, [PERSON] було ідентифіковано та верифіковано через систему BankID Національного банку України. Зокрема такі відомості містять прізвище, ім`я та по батькові відповідача, його РНОКПП ( [NUMBER] ), та номер мобільного телефону ( [NUMBER] ), аналогічні зазначеним у договорі (а.с. 12). Суд також враховує, що АТ «Укрсиббанк» надало ідентифікаційні дані власника картки № [NUMBER] (на яку перераховано кредитні кошти), яким є [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), телефон [NUMBER] , підтвердивши, що у період з 25.02.2021 по 28.02.2021 такий номер був фінансовим номером по картці [NUMBER] та зазначений в анкетних даних [PERSON] . Саме на номер мобільного телефону ( [NUMBER] ) направлено одноразовий ідентифікатор, яким у подальшому підписано спірний договір. Таким чином в межах даної справи судом достовірно встановлено та підтверджено дослідженими доказами, що 25.02.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було дійсно укладено кредитний договір № 2105601544442. Також судом встановлено, що сума кредиту за таким договором (5900,00 грн.) була отримана відповідачем, будучи перерахованою на його картковий рахунок, що підтверджено випискою АТ «Укрсиббанк». Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідачем та його представником не надано жодних доказів на спростування тверджень позивача про укладення спірного договору, зокрема не спростовано належність [PERSON] номеру мобільного телефону ( [NUMBER] ), отримання на такий номер одноразового ідентифікатора для підписання договору, а також отримання кредитних коштів. Щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд погоджується з наданим ТОВ «Коллект Центр» розрахунком, в тому числі процентів з огляду на наступне. Представник відповідача стверджував, що з урахуванням п. 1.2, 1.3 договору та анкети-заяви до нього, строк кредитування складає 16 днів, а відсотки, які має сплатити відповідач - 1888,00 грн. Суд не погоджується із такими доводами, оскільки п. 1.9 договору містить положення про те, що граничний строк кредитування складає 1 рік. У п. 1.3 договору та заяві-анкеті зазначено орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів. Тобто за умови повернення кредиту протягом указаного строку відсотки за користування кредитом складатимуть 1888,00 грн., що також відображено у графіку платежів (а.с. 13). Однак, п. 1.4 договору № 2105601544442, анкета-заява та графік платежів містять умови, за яких нарахування відсотків здійснюється поетапно, в залежності від строку користування кредитом в тому числі поза межами 16 днів, зазначених у п. 1.3. Відповідно до п. 1.4.1, 1.4.2 договору нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. За таких обставин суд доходить висновку, що строк кредитування за договором № 2105601544442 становить 1 рік, а тому в межах такого строку можуть бути нараховані проценти за користування таким кредитом, що також передбачено п. 1.4 договору. Враховуючи те, що [PERSON] обов`язку з повернення коштів не виконав, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з останнього боргу в загальному розмірі 51507,00 грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо питання розподілу судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved