Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

ТОВ ФК "Технофінанс" звернулося з позовом до суду про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованості за договором позики №2493011728-036055 від 09.08.2024 у розмірі 61819,02 грн, в якому також просить стягнути з відповідачки судові витрати у справі - сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Позов обґрунтовано тим, що 09.08.2024 між ТОВ «ФК «Технофінанс» та [PERSON] укладено договір позики «ТехноПро» № 2493011728-036055. На підставі вказаного договору відповідачка отримала грошові кошти у позику в сумі 10620,00 грн., шляхом перерахування на банківську карту позичальника № [NUMBER] , строком на 360 днів, до 03.08.2025 включно, з фіксованою процентною ставкою 529,25% річних протягом всього строку кредитування, що становить за базовим розміром 1.45% на день. Відповідачка [PERSON] умови договору позики № 2493011728-036055 від 09.08.2024 не виконала, грошові кошти в строк не повернула, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 61819,02 грн., яка складається з: 10620,00 грн за тілом кредиту, 45889,02 грн. за відсотками, 5310,00 грн за штрафом. 02.01.2026 ухвалою судді відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві вказав про розгляд справи без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до поштового повідомлення копію ухвали про відкриття провадження у справі отримала 08.01.2026, однак у визначений їй строк відзиву на позов або інших клопотань до суду не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.08.2024 ТОВ «ФК «Технофінанс» та [PERSON] в електронній формі укладено договір позики «ТехноПро» № 2493011728-036055. На підставі вказаного договору відповідачка отримала грошові кошти в сумі 10620,00 грн. Зазначена сума позики складається з двох частин 9000 грн. видається позичальнику шляхом перерахування на банківську картку, 1620 грн. утримується позикодавцем в рахунок оплати комісії за видачу позики. Строк позики 360 календарних днів, до 03.08.2025 включно. Згідно п. 2.5. договору позичальник за користування позикою сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою 529,25% річних протягом всього строку кредитування, що становить за базовим розміром 1.45% на день. Пунктом 2.6.2 договору передбачена комісія за видачу позики у розмірі 18 % від суми позики, яка нараховується одноразово та підлягає сплаті в момент подання позики шляхом її утримання позикодавцем від суми позики (а.с. 17-32). Крім того, 09.08.2024 відповідачкою підписано паспорт споживчого кредиту договору позики «ТехноПро» (а.с. 34-36). Згідно листа АТ «Універсал Банк» на платіжну картку, емітовану на ім`я [PERSON] , 09.08.2024 здійснено переказ коштів у сумі 9000,00 грн. (а.с. 68-69). Згідно розрахунку заборгованості за договором № 2493011728-36055 від 09.08.2024, заборгованість відповідачки станом на 20.11.2025 становить 61819,02 грн., з яких 10620,00 грн. за тілом кредиту, 45889,02 грн. за процентами, 5310,00 грн. - за штрафом (а.с. 37-39). Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ "Про електронну комерцію" (далі - Закон). Згідно зі ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не дотрималася взятих за договором позики №2493011728-036055 від 09.08.2024 зобов`язань, тому суд доходить до висновку про стягнення з неї на користь ТОВ ФК "Технофінанс" заборгованості за основним зобов`язанням у сумі 10620,00 грн., а відтак в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо нарахування відсотків за договором, то суд дійшов наступних висновків. Згідно п. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про споживче кредитування" (далі - Закон № 1734-VIII) споживчий кредит (кредит) - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до паспорта споживчого кредиту договору позики «ТехноПро», підписаного сторонами, метою отримання кредиту є споживчі цілі, не пов`язані з підприємницькою чи професійною діяльністю позичальника. Отже до вказаних правовідносин застосовуються вимоги Закону № 1734-VIII, яким визначаються загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. 22.11.2023 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-ІХ, що набрав чинності 24.12.2023, яким внесено зміни до ст. 8 Закону № 1734-VIII, та доповнено вказану статтю ч. 5, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %. Договір позики «ТехноПро» № 2493011728-036055 між ТОВ «ФК «Технофінанс» та [PERSON] укладено 09.08.2024, тобто після внесення зазначених змін до Закону № 1734-VIII, отже розмір процентної ставки за вказаним договором не може бути більшим ніж 1 %. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до п. 17 Розділу ІV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1734-VIII тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Водночас за одночасної чинності двох різних норм закону, які регулюють одні й ті самі правовідносини, враховуючи, що спірний договір укладено після набрання чинності змін до Закону № 1734-VIII, суд застосовує найбільш сприятливу для особи норму, з огляду на принцип верховенства права та ст. 3 Конституції України, відповідно до якої утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. За таких обставин судом встановлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів за вказаним договором, а саме сума боргу за процентами за договором № 2493011728-036055 становить 38232,00 грн. (10620:100х1х360). Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за штрафом у розмірі 5310,00 грн, суд зазначає наступне. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 6.4 спірного договору передбачена сплата неустойки у виді штрафу. Разом з тим, згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває донині. З розрахунку заборгованості вбачається, що штраф за неналежне виконання спірного договору нараховано за період з 09.09.2024 по 17.09.2024. Враховуючи, що позивачем нараховано суму штрафу за невиконання [PERSON] зобов`язання за кредитним договором у період дії воєнного стану, що суперечить положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відсутні підстави для його стягнення з відповідачки. Таким чином стягненню з відповідачки за договором позики №2493011728-036055 від 09.08.2024 «ТехноПро» підлягає 10620,00 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 38232,00 грн. - заборгованість за відсотками, а в загальній сумі 48852,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відсоток задоволеності позовних вимог складає 79,02 %, тому з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Технофінанс» підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 1914,18 грн (2422,40 грн * 79,02 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial