Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

17 лютого 2026 року позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про реструктуризацію заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» є суб`єктом господарювання з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії для об`єктів усіх форм власності та населення у місті Кривий Ріг. На підставі рішення виконавчого комітету Криворізької міської ради від 12 жовтня 2011 року № 343 ДП «Криворізька теплоцентраль» доручено прийняти функції забезпечення тепловою енергією споживачів міста у Покровському, Саксаганському, Довгинцівському та Інгулецькому районах міста. Позивач є постачальником теплової енергії за адресою: [ADDRESS] . 18 травня 2021 року між Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» та відповідачем укладено договір реструктуризації заборгованості за послугу з централізованого та гарячого водопостачання № 2482, за умовами якого сторони домовились про реструктуризацію заборгованості, що виникла у боржника та не погашена на дату укладення договору, щомісячна сума платежу з погашення реструктуризації становить 1360,67 грн. та мала бути погашена у період з 18.05.2021 по 18.05.2023. Відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань за договором реструктуризації № 2482 від 18 травня 2021 року та станом на дату подання позовної заяви до суду відповідач має заборгованість у сумі 9514,61 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати заборгованості, просить стягнути з останньої суму інфляційних втрат у розмірі 1988,55 грн., 3% річних у розмірі 584,95 грн., пеню у розмірі 711,69 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3328,00 грн. 03 березня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, розподіл судових витрат просила провести з урахуванням положень ч.1 ст. 142 ЦПК України. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання в Довгинцівському, Жовтневому (Покровському), Інгулецькому та Саксаганському районах міста». Згідно Наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 03 вересня 2013 року за № 532, ДП «Криворізька теплоцентраль» доручено прийняти функції забезпечення теплової енергією (опалення та гаряче водопостачання) від КПТМ «Криворіжтепломережа» у Довгинцевському, Жовтневому (Покровському), Інгулецькому та Саксаганському районах міста, прийняти на балансовий облік об`єкти теплопостачання у зазначених районах міста в порядку, визначеному чинним законодавством України. 18 травня 2021 року між Акціонерним товариством «Криворізька теплоцентраль» та відповідачем укладено договір реструктуризації заборгованості за послугу з централізованого та гарячого водопостачання № 2482, за умовами якого сторони домовились про реструктуризацію заборгованості, що виникла у боржника станом на 01.05.2021 та не погашена на дату укладення договору у розмірі 32656,07 грн. За вказаним договором встановлено обов`язкову щомісячну суму платежу з погашення заборгованості, що реструктуризується за період з 18.05.2021 по 18.05.2023 у розмірі 1360,67 грн. (а.с.19) Згідно п.2.2 договору підприємство має право: приймати рішення про дострокове припинення договору про реструктуризацію у разі у разі дострокового погашення реструктуризованої заборгованості, відчуження боржником житлового приміщення (купівлі-продажу, обмін, дарування квартири, оформлення спадку, відмова від послуг теплопостачання), подання громадянином документів з недостовірними відомостями. Боржник зобов`язаний забезпечити своєчасне погашення боргу за послугу з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а саме щомісячно здійснювати погашення реструктуризованої заборгованості, відповідно до розділу І цього договору; у раз відчуження житлового приміщення, сплатити невнесену суму реструктуризованої заборгованості у повному обсязі, не пізніше одного місяця з дня укладення договору відчуження (п.2.3 договору). Згідно п.3 договору, за порушення умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до вимог чинного законодавства України. Квартира [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», і на вказану квартиру відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення). Відповідно до положень статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор-прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ст. 527 ЦК України). Згідно вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. З наданого розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачем, вбачається, що борг за договором реструктуризації заборгованості № 2482 від 18.05.2021 становить 32656,07 грн. та відповідачем за період з травня 2021 року по грудень 2025 року сплачено 23141,46 грн., залишок неповернутого боргу складає 9514,61 грн. (а.с.16), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У відповідності до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач [PERSON] прострочила виконання грошового зобов`язання за договором реструктуризації заборгованості № 2482 від 18.05.2021, а тому на неї покладається обов`язок зі сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми. Таким чином, згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з відповідача підлягають стягненню 3% річних у сумі 584,95 грн., інфляційні втрати у сумі 1988,55 грн. (а.с. 13-14) В той же час умовами договору реструктуризації заборгованості № 2482 від 18.05.2021 не встановлено розміру пені за невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором, а тому суд приходить до переконання про недоведеність позовних вимог зі стягнення пені в розмірі 711,69 грн. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягнути з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial