Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-05 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА Короткий зміст позовних вимог. адвокат Тимошик Ігор Ярославович в інтересах [PERSON] звернувся до Личаківського районного суду м.Львова із позовом про поділ майна подружжя. Просить суд: визнати спільним майном подружжя квартиру [ADDRESS] та визнати за позивачем [PERSON] право власності на ідеальну частину квартиру [ADDRESS] . Згідно матеріалів позовної заяви (а.с.3-4) заявлені позовні вимоги мотивує тим, що з 12 вересня 2015 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 08 травня 2025 року (справа № 463/3323/25). За час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS] . Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано за відповідачем. Оскільки спірна квартира перебуває у спільній сумісній власності сторін, то позивач претендує на половину вказаного нерухомого майна. Так як в добровільному порядку здійснити поділ спільного майна подружжя відповідач відмовляється, а тому позивач звернулася до суду з відповідним позовом, який просить задовольнити. Короткий зміст та узагальнені доводи і позиції учасників справи Представник позивача [PERSON] адвокат Тимошик І.Я. в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, передбачених в позові, та просив такі задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Марківа М.І. та третьої особи [PERSON] адвокат Рудаков І.П. в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав та мотивів, викладених у поданому відзиві на позов, та відповідно просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Згідно долученого до матеріалів справи відзиву на позов (а.с.52-57) заявлені стороною відповідача заперечення на позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. Квартира [ADDRESS] дійсно набута під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] . Віднесення набутого під час шлюбу майна дійсно створює презумпцію права спільної сумісної власності цього майна за подружжям. Яка не потребує доказування та існує, поки не спростована. Цим правилом намагається скористуватися представник позивача та відповідно і сама [PERSON] . На думку сторони відповідача, у даному випадку складалися інші обставини ніж ті, які подає суду представник позивача та відповідно і сама [PERSON] . Твердження представника позивача, що за період шлюбу начебто [PERSON] та [PERSON] спільно (з допомогою батьків відповідача та батьків позивача) придбали спірну квартиру лише не відповідає фактичним обставинам. Учасники приватних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Дійсно в даному випадку мало місце набуття житла сторонами за час шлюбу, але джерелом набуття квартири були не спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя, а кошти інших осіб. Тому виникла необхідність спростувати доводи представника позивача. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд має установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. На необхідність встановлення обставин набуття майна одним з подружжя за рахунок особистих кошті, а також встановлення походження цих коштів звернув увагу і Верховний суд у справі №756/2527/16-ц, постанова 22.02.2021 р.

Outcome: approved