Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Представник ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги мотивовано тим, що 18.06.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферту) № 18.06.2025-100000116, відповідно до якого Позичальнику надано кредит у розмірі 5 000 грн на строк 217 днів із датою повернення 20.01.2026. Кредитодавець повністю та своєчасно виконав свої обов`язки щодо надання кредитних коштів, що підтверджується квитанцією про перерахування від 18.06.2025. Згідно з умовами кредитного договору кредит надавався для придбання товарів, робіт та послуг для особистих потреб Позичальника. Використання коштів для підприємницької діяльності, професійної діяльності або участі у азартних іграх не передбачалося. Договір передбачав дві фіксовані ставки: «Стандарт» 1% на день протягом перших трьох чергових періодів, та «Економ» 0,5% на день у наступні чергові періоди. Розмір процентної ставки не підлягав односторонній зміні та був обов`язковим до сплати Позичальником. Комісія за надання кредиту становила 9% від суми кредиту (450 грн), а комісія за обслуговування 450 грн у кожному з двох наступних чергових періодів. Ці комісії передбачали надання інформаційної підтримки, доступу до онлайн-сервісів та інших послуг, пов`язаних із обслуговуванням кредиту. Договір не передбачав можливості продовження строку кредитування або його пролонгації. Позичальник не мав права укладати додаткові договори для зміни строків повернення кредиту. У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором Позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та нараховані проценти відповідно до п. 7.6 договору та норм ст. 625 Цивільного кодексу України. [PERSON] отримав кредитні кошти на свій рахунок у розмірі 5 000 грн, що підтверджується відповідною квитанцією. Позивач повністю та належним чином виконав свої обов`язки. Позичальник частково сплатив суму кредиту 2 000 грн 18.07.2025, проте основна заборгованість залишилася непогашеною. Станом на дату подання позову загальна заборгованість становила 14 600 грн, що включає: тіло кредиту 5 000 грн; нараховані проценти 6 200 грн; додаткову комісію за обслуговування 900 грн; неустойку 2 500 грн. Належне виконання зобов`язань та факт отримання кредиту підтверджено електронними підписами сторін, ідентифікацією Позичальника через BankID та квитанціями про перерахування коштів. Кредитний договір та додаткові документи є належними та допустимими доказами у справі, які підтверджують укладення договору, отримання коштів і визнання Позичальником своїх зобов`язань. На підставі викладеного представник ТОВ «Споживчий центр» просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором № 18.06.2025-100000116 у розмірі 14 600 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві просив розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач, [PERSON] не з`явився у судове засідання та не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Жодних клопотань, заяв або відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. З огляду на зазначене, суд встановив, що відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. Відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, справа може бути розглянута за відсутності відповідача із можливістю винесення заочного рішення. На підставі статті 281 ЦПК України, ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 01 квітня 2026 року було постановлено здійснити заочний розгляд даної цивільної справи. Суд, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши обґрунтованість заявлених позовних вимог та оцінивши їх відповідність нормам чинного законодавства, доходить висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: Як вбачається із наданих позивачем письмових доказів, 18.06.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферту) № 18.06.2025-100000116, що підтверджується копією пропозиції про укладення кредитного договору (а.с. 1823). Відповідно до умов договору Позичальнику надано кредит у розмірі 5 000 грн на строк 217 днів із датою повернення 20.01.2026 (Додаток 3: Кредитний договір кд.pdf; Додаток 4 Копія договору ТОВ «Універсальні Платіжні рішення»). Кредитодавець повністю та своєчасно виконав свої обов`язки щодо надання кредитних коштів, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів від 18.06.2025 ( Додаток 8 чек.pdf). Згідно з умовами Кредитного договору кредит надавався для придбання товарів, робіт та послуг виключно для особистих потреб Позичальника. Використання коштів для підприємницької діяльності, професійної діяльності або участі у азартних іграх не передбачалося. Договір передбачав дві фіксовані процентні ставки: «Стандарт» 1% на день протягом перших трьох чергових періодів, та «Економ» 0,5% на день у наступні чергові періоди. Розмір процентної ставки не підлягав односторонній зміні та був обов`язковим до сплати Позичальником. Комісія за надання кредиту становила 9% від суми кредиту (450 грн), а комісія за обслуговування 450 грн у кожному з двох наступних чергових періодів. Комісії включали надання інформаційної підтримки, доступу до онлайн-сервісів та інших послуг, пов`язаних із обслуговуванням кредиту. Договір не передбачав можливості продовження строку кредитування або його пролонгації. Позичальник не мав права укладати додаткові договори для зміни строків повернення кредиту. У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором Позичальник зобов`язаний сплатити неустойку та нараховані проценти відповідно до п. 7.6 договору та норм ст. 625 Цивільного кодексу України. [PERSON] отримав кредитні кошти на свій рахунок у розмірі 5 000 грн (доказ: квитанція про перерахування чек.pdf). Позивач повністю та належним чином виконав свої зобов`язання. Позичальник частково сплатив суму кредиту 2 000 грн 18.07.2025 (Розрахунок заборгованості (5).pdf), проте основна заборгованість залишилася непогашеною. Станом на дату подання позову загальна заборгованість становила 14 600 грн, що включає: тіло кредиту 5 000 грн; нараховані проценти 6 200 грн; додаткову комісію за обслуговування 900 грн; неустойку 2 500 грн. Належне виконання зобов`язань та факт отримання кредиту підтверджено електронними підписами сторін, ідентифікацією Позичальника через BankID (доказ: Скриншот BankID Скриншот BankID Семчишин.pdf), квитанціями про перерахування коштів та іншими додатковими документами. Кредитний договір № 18.06.2025-100000116 та супутні документи є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують укладення договору, отримання коштів і визнання Позичальником своїх зобов`язань. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, зокрема письмові докази, надані позивачем на підтвердження заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов задоволенню. Відповідно до статті 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронна ідентифікація це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, яка забезпечує однозначне встановлення особи. Ідентифікація особи може здійснюватися як на підставі документів, створених на матеріальних носіях, так і за допомогою електронних даних. Статтею 14 цього Закону визначено, що електронна ідентифікація здійснюється із застосуванням засобів електронної ідентифікації, відповідно до схем, затверджених Кабінетом Міністрів України. Це гарантує правову силу електронних підписів та документів, які підтверджують укладення правочинів. Згідно із Законом України «Про електронну комерцію», визначено організаційно-правові засади електронної діяльності, порядок укладення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, а також права та обов`язки учасників таких правовідносин. Частиною першою статті 11 цього Закону передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) повинна містити істотні умови договору та виражати намір особи вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою тієї ж статті визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони та її прийняття (акцепту) іншою стороною. Частина шоста статті 11 Закону передбачає, що акцепт може бути наданий шляхом надсилання електронного повідомлення, заповнення електронної форми або інших дій, що підтверджують прийняття пропозиції укласти договір. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] підписав Пропозицію про укладення Кредитного договору № 18.06.2025-100000116 від 18.06.2025 та Заявку на отримання кредиту із використанням електронного підпису Е645 і BankID (а.с.24), що підтверджує його ознайомлення з умовами договору, прийняття їх та отримання кредитних коштів на особистий рахунок. Відповідно до умов договору, Позичальнику надано кредит у розмірі 5 000 грн на строк 217 днів із датою повернення 20.01.2026. ТОВ «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання у повному обсязі, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів від 18.06.2025, а також електронними доказами. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] частково сплатив кредит у сумі 2 000 грн 18.07.2025, проте основна заборгованість залишилася непогашеною. Станом на дату подання позову загальна заборгованість становила 14 600 грн, що включає: тіло кредиту 5 000 грн; нараховані проценти 6 200 грн; додаткову комісію за обслуговування 900 грн; неустойку 2 500 грн. Вказана заборгованість Відповідачем не спростована. Комісія, передбачена договором, є платою за надання фінансової послуги здійснення переказу коштів на рахунок Позичальника із застосуванням сервісу інтернет-еквайрингу та інших послуг, пов`язаних із обслуговуванням кредиту. ТОВ «Споживчий центр» виконало свої договірні зобов`язання в повному обсязі, перерахувавши кошти на рахунок Позичальника, що підтверджується наданими доказами: випискою з рахунку Кредитодавця, квитанцією про видачу кредитних коштів та електронними підписами сторін. Відповідно до статей 610, 611, 625, 10481054, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, порушення грошового зобов`язання тягне за собою юридичну відповідальність боржника перед кредитором. Таке порушення полягає у невиконанні або неналежному виконанні боржником своїх грошових зобов`язань, що виникають з кредитного договору чи інших договірних відносин. У разі порушення зобов`язання боржник зобов`язаний відшкодувати кредитору всі фактичні збитки, включно з прямими втратами та додатковими витратами, що безпосередньо виникли внаслідок прострочення або часткового виконання зобов`язання. Зокрема, боржник зобов`язаний сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами, які визначені умовами договору або законом, а також суму неустойки, штрафів чи інших платежів, що передбачені договором. Такі заходи мають не лише компенсаційний характер, а й стимулюють належне виконання зобов`язань, забезпечуючи дисципліну у фінансових правовідносинах між сторонами. Крім того, порушення зобов`язання за кредитним договором, зокрема прострочення повернення кредиту або несплата обумовлених договором комісій, створює підстави для нарахування додаткових штрафних санкцій та відсотків за користування коштами, відповідно до п. 7.6 кредитного договору та положень ст. 625 ЦК України. Такі санкції спрямовані на відшкодування кредитору матеріальних та фінансових втрат, а також на запобігання повторним порушенням зобов`язань. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання охоплюють не лише стягнення основної суми боргу, але й додаткові фінансові зобов`язання боржника, включно з процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами. Виконання цих заходів забезпечує повне відшкодування кредитору завданих збитків та гарантує дотримання договірної дисципліни, а також законних прав і інтересів кредитора. Таким чином, законодавство України встановлює комплексну систему відповідальності боржника за порушення грошових зобов`язань, яка включає як компенсацію прямих збитків, так і фінансові санкції, що забезпечують ефективність та справедливість цивільного обороту у сфері кредитних відносин. Оцінивши подані докази в їх сукупності відповідно до статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що вимоги ТОВ «Споживчий центр» щодо стягнення загальної заборгованості в розмірі 14 600 грн за Кредитним договором № 18.06.2025-100000116 є законними, обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на сплату судового збору у сумі 2 662 грн 40 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved