Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. 31 грудня 2025 року представник АТ «ОТП Банк» Гнип В.В., який діє на підставі довіреності від 22.12.2025, звернувся до суду з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2040262863 від 18.04.2024, за умовами якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. При цьому всупереч умовам кредитного договору відповідач не здійснював своєчасно платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором № 2040262863 відповідач, станом на 15.10.2025 має заборгованість у розмірі - 79971,61 грн, яка складається з наступного: непрострочене тіло кредиту : 63486,18 грн; сума непрострочених відсотків: 0 грн; прострочене тіло кредиту: 5979,8 грн прострочені відсотки по договору: 10505,63 грн; - пеня 0 грн. Посилаючись на викладені обставини, АТ «ОТП Банк» просив позов задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором в сумі 79971,61 грн, а також понесені банком судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422, 40 грн. Явка та позиція сторін по справі: Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, відповідно позовних вимог просив провести розгляд справи без участі представника, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов про стягнення заборгованості разом з доказами, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному статтею 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Суд, відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглядає справу у судовому засіданні за відсутності позивача і відповідача без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши подані докази в їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «ОТП Банк», виходячи з такого. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що 18.04.2024 року між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2040262863 про надання споживчого кредиту (а.с. 30-32). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредит видається позичальнику у загальному на суму 82000,00 грн з цільовим використанням кредиту - на загальні споживчі цілі. Дата остаточного повернення кредиту 18.04.2028 року, строк, на який надається кредит, визначений графіком платежів. Згідно з п. 1.2. кредитного договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись: фіксована процентна ставка у розмірі 40% річних. Пунктом 1.3. кредитного договору визначено, що повернення кредиту, сплата процентів та інших, передбачених договором платежів, відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів на рахунок погашення боргових зобов`язань. З паспорта споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) від 18.04.2024 року вбачається, що клієнту надано інформацію щодо основних умов кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та іншу інформацію щодо кредиту (а.с. 34-35). Відповідно до додатку №1 до кредитного договору №2040262863 від 18.04.2024, графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту 165532,75 грн (а.с. 36-38). На виконання умов зазначеного договору АТ «ОТП Банк» свої зобов`язання по видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, видавши відповідачу кошти у розмірі 82000,00 грн, що підтверджується копією меморіального ордеру № 62686835 від 18.04.2024 року (а.с. 29). Як встановлено, відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Відповідач не сплатив своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором № 2040262863 (а.с.41). Судом встановлено, що даний розрахунок виконувався на дату 18.11.2025 року. Відповідно якого, заборгованість за договором - кредит: 69465,98 грн та відсотки: 10505,63 грн. 14.11.2025 позивачем направлено відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором, проте заборгованість відповідачем погашена не була (а.с. 42). Мотиви та застосовані норми права. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення. Позивач, надавши відповідачеві грошові кошти, виконав свої зобов`язання за кредитним договором, тоді як відповідач, користуючись кредитними коштами, належним чином не виконує свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості станом на 18.11.2025 року у розмірі 79971,61 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки право позивача як кредитодавця на своєчасне отримання позичених сум на умовах і в строки, що обумовлені кредитним договором, який був підписаний позичальником, є порушеним, то суд приходить до висновку, що воно підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за цим договором у вищезазначеному розмірі. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було. Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 79971,61 грн. Також суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, які були понесені ним у зв`язку із зверненням до суду по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України, оскільки ці витрати, які підтверджені документально квитанціями, залученими до матеріалів справи, є судовими витратами, які у разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved