Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] 11 грудня 2025 року звернулась до суду з цією позовною заявою про визнання за нею право власності на об`єкт самочинного будівництва переобладнання горища в мансарду / літ. Ам/ площею 51,9 кв. м та прибудову тамбуру (літ. «а2») площею 2,0 кв. м до житлового будинку, що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером № 5910200000:12:016:0008 за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що вона є власником об`єкта нерухомого майна житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який набутий нею на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М., реєстровий номер 1440. Також вона набула право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером № 5910200000:12:016:0008 за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М., реєстровий номер 1441. У 2022 році вона провела реконструкцію горища в мансарду та прибудувала тамбур. 27 жовтня 2025 року вона звернулась до відділу з питань державного архітектурного-будівельного контролю Охтирської міської ради для прийняття в експлуатацію цих будівель, проте їй було відмовлено у прийнятті в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. 06 січня 2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як позивачка звернулася до Охтирської міської ради з заявою про прийняття в експлуатацію самочинно збудованого мансардного поверху та тамбуру біля житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . В результаті розгляду цієї заяви їй було надано відповідь № 01-48/417 від 31 жовтня 2025 року про неможливість прийняття в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів відповідно до чинного законодавства. Наданий позивачкою технічний паспорт від 14 лютого 2022 року не містить інформації про мансардний поверх та тамбур, на які позивачка просить визнати право власності, в зв`язку з чим неможливо ідентифікувати об`єкт як складову нерухомого майна, встановити його площу та технічні характеристики, підтвердити факт існування об`єкта у визначених параметрах. Відповідно до Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних / садибних/житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських / присадибних/ будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків / відповідальності/ належать до об`єктів з незначними наслідками / СС1/, збудовані на земельній ділянці відповідно до цільового призначення без дозвільного документу на виконання будівельних робіт, затвердженого наказом Мінрегіонбуду від 03 липня 2018 року № 158 / так звана «будівельна амністія»/ / далі Порядок № 158/ можливо ввести в експлуатацію побудовані з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2915 року визначені в цьому Порідку будівлі, але не будівлю, побудовану після 2022 року. Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою КМУ від 13 квітня 2011 року № 461 / далі Порядок № 461/ у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду, він приймається в експлуатацію згідно з цим порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Проте в позовній заяві відсутні дані про площу самочинно збудованих об`єктів, не вказано їх місце розташування в межах будівлі, відсутній опис складу, конфігурації та технічних характеристик, не надано жодного документа, з якого можливо встановити існування об`єкта в заявлених межах. В матеріалах справи є будівельний паспорт, який отриманий після фактичного зведення мансардного поверху та тамбуру, тобто після завершення будівельних робіт. Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» будівельний паспорт є підставою для початку виконання будівельних робіт, але не підтверджує факт їх законного зведення у минулому, має виключно дозвільний характер і не може бути застосований до об`єкта, який уже збудований, тому є неналежним та допустимим доказом / а.с. 60-62/. 06 січня 2026 року від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, аналогічні позиції, викладеної у відзиві відповідача на позовну заяву / а.с. 54-58/. В ході підготовчого розгляду та до початку розгляду справи по суті представником позивачки надано копію технічного паспорту від 05 лютого 2026 року на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] та технічне обстеження будівельних конструкцій об`єкту з наданням звіту про результати обстеження із рекомендаціями щодо подальшої експлуатації 26/02/20-ОБ. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Яценко А.О., в судовому засіданні підтримали позовні вимоги. Представник відповідача Охтирської міської ради Кузьменко П.П. в судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі /а.с. 63/. Представник третьої особи Гресько В.І., що діє на підставі довіреності від 06 січня 2026 року № 01-05/45 /а.с. 69-70/, в судовому засіданні після надання стороною позивача додаткових документів поклалася при ухваленні рішення на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи на підставах змагальності та в межах позовних вимог, дійшов такого висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачка є власником об`єкта нерухомого майна житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який набутий нею на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М., реєстровий номер 1440, та земельної ділянки площею 0,1000 га з кадастровим номером № 5910200000:12:016:0008, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Охтирського міського нотаріального округу Сумської області Ковальчук В.М., реєстровий номер 1441 / а.с. 9-13/. Позивачем надано технічний паспорт та характеристику на будинок за адресою: [ADDRESS] станом на 14 лютого 2022 року / а.с. 14-21/. 27 жовтня 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до міського голови з заявою про прийняття в експлуатацію самочинно збудованого мансардного поверху та тамбуру біля житлового будинку за адресою: [ADDRESS] / а.с. 22/. 31 жовтня 2025 року вона отримала відповідь на свою заяву за № 01-48/417 про неможливість введення в експлуатацію самочинно збудованих об`єктів в зв`язку з відсутністю правових підстав прийняття в експлуатацію об`єкта, будівництво якого здійснювалося без дозвільних документів / а.с. 23/. З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , від 05 лютого 2026 року слідує, що є самочинно збудовані будівлі: тамбур 1-3 площею 2,0 кв м та 1-12 коридор площею 2,7 кв. м, 1-13 житлова площею 13.4 кв. м, 1-14 житлова площею 35,8 кв. м ; план мансарди літ. Ам, тамбуру літ а2 / а.с. 84-86/. Відповідно до висновків та рекомендацій технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкту 26/02/20-ОБ, виготовленого ФОП [PERSON] аналіз матеріалів попереднього технічного обстеження будівельних конструкцій об`єкту «Будинок садибного типу / літ. А-1, Ам, а,а1,а2/ за адресою: [ADDRESS] » дозволяє зробити висновок, що основні несучі конструкції об`єкту знаходяться в задовільному технічному стані / категорія технічного стану «2»/. Об`єкт придатний для подальшої нормальної та безпечної експлуатації. Стосовно реконструкції горищного простору в мансарду / літ. Ам/ та прибудови тамбуру / літ. а2/ у 2022 році можна зробити такі висновки: прибудова тамбуру виконана як окрема конструктивна частина з власним фундаментом у вигляді монолітної залізобетонної плити, що не створює додаткового навантаження на існуючі фундаменти будинку; при влаштуванні мансардного поверху несучі конструкції / стіни, перекриття, покриття/ не зазнали демонтажу або конструктивного ослаблення; додаткове навантаження від мансардного поверху враховане в прийнятих конструктивних рішеннях; ознак перевантаження, надмірних деформацій, тріщино утворення чи нерівномірних осідань не виявлено; реконструкція виконана відповідно до вимог чинних державних будівельних норм та нормативних документів України; загальна несуча здатність для нормальної та безпечної експлуатації будинку збережена. Будинок в подальшому експлуатувати згідно з вимогами діючих нормативних документів / а.с. 101-110/. Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до частин 1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Разом із цим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч.2 ст.375 Цивільного кодексу України), а тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (ч.5 ст.376 Цивільного кодексу України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.08.2020 року у справі № 760/21223/17-ц вказано, що вирішуючи справу за позовом власника (землекористувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановити усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушення будівельних норм та істотних правил. На підставі частини 3 статті 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина 3 статті 375 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи слідує, що самочинні будівництва: мансарди / літ. Ам/ загальною площею 51,9 кв. м- та тамбур / літ. а2/ загальною площею 2,0 кв. м, які побудовані у 2022 році до житлового будинку садибного типу / літ. А-1,а, а1/ за адресою: [ADDRESS] , що розташовані на земельній ділянці з кадастровим номером № 5910200000:12:016:0008 за цією ж адресою, права інших осіб будівництвом не порушені. Самочинно виконані будівельні роботи з будівництва зведених конструктивних елементів здійснено на власній земельній ділянці з кадастровим номером № 5910200000:12:016:0008 та відповідає положенням нормативних документів у галузі будівництва, що підтверджується технічним обстеженням вказаних прибудов та реконструкції. З огляду на те, що право власності позивачки не може бути вирішено іншим чином ніж у судовому порядку, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: approved