Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

У грудні 2025 року представник Центральноукраїнського державного університету імені Володимира Винниченка звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, просив суд стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 6374 грн., індекс інфляції у розмірі 1383,16 грн., 3% річних від простроченої суми осиного боргу у розмірі 541,70 грн. В обґрунтування поданого позову зазначено, що між Центральноукраїнським державним педагогічним університетом імені Володимира Винниченка та відповідачем було укладено договір № 87 від 15 вересня 2022 року про навчання у закладі вищої освіти. Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснювати підготовку здобувача першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, за спеціальністю 053 Психологія, заочної форми навчання. Вартість освітньої послуги за один навчальний семестр становила 6437 грн. 30 серпня 2023 року відповідача було відраховано зі складу студентів університету, на підставі наказу ректора Університету № 58-ст за порушення умов договору. Станом на день подачі позову заборгованість по оплаті за навчання становить 6374 грн., індекс інфляції у розмірі 1383,16 грн., 3% річних від простроченої суми осиного боргу у розмірі 541,70 грн. Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 05 лютого 2026 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та підтримання позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань та відзиву на позов до суду не подавав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням частини четвертої статті 223 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив наступне. Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що між Центральноукраїнським державним педагогічним університетом імені Володимира Винниченка та відповідачем було укладено договір № 87 від 15 вересня 2022 року про навчання у закладі вищої освіти. Відповідно до умов договору позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснювати підготовку здобувача першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, за спеціальністю 053 Психологія, заочної форми навчання. Вартість освітньої послуги за один навчальний семестр становила 6437 грн. 30 серпня 2023 року відповідача було відраховано зі складу студентів університету, на підставі наказу ректора Університету № 58-ст за порушення умов договору. Станом на день подачі позову заборгованість по оплаті за навчання становить 6374 грн., індекс інфляції у розмірі 1383,16 грн., 3% річних від простроченої суми осиного боргу у розмірі 541,70 грн. Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина перша). Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (частина друга). Згідно частини першої статті 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Статтями 610 та 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання, що включає у себе його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України). Таким чином, суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за освітні послуги у розмірі 6374 грн., індекс інфляції у розмірі 1383,16 грн., 3% річних від простроченої суми осиного боргу у розмірі 541,70 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 3028 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved