Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У грудні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що є виробником та виконавцем послуг у м. Суми з постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідач проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] за надані послуги не сплачує, у зв?язку з чим за період з 01.01.2020 по 30.11.2025 сума боргу становить 67 915,08 грн. Просить стягнути з відповідача на свою користь борг за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 63089,08 грн., внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 71,15 грн., плату за абонентське обслуговування в сумі 2293,21 грн., плату за функціонування ГПВ в сумі 2461,64 грн. Також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути 3% річних в сумі 236,70 грн. та інфляційне збільшення в сумі 818,91 грн. Ухвалою суду від 29.12.2025 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання.Ухвалою від 19.01.2026 надане відповідачем сповіщення про відзив повернуто відповідачу без розгляду. Ухвалою від 28.01.2026 документи, додані відповідачем до сповіщення від 27.01.2026 повернуті відповідачу без розгляду. У відзиві на позовну заяву відповідачка із позовом не погодилась, зазначивши, що відповідач особа [PERSON] - ця паперова фікція є творіння її суверенної волі та інструментом для адміністративних цілей, представником/тримачем якої є однієї з людей Світлана Граділь (жінка:світлана) .Не вважає себе громадянкою приватної компанії УКРАЇНА, не визнає та не ототожнює себе з фізособою. Позивач самовільно користується загальносоюзним майном, яке йому не передавалось. Також самовільно користується вкраденими особистими даними. Без укладання договору та згоди відповідача відкрив особовий рахунок з сумнівними рахунками. Договорів з позивачем відповідачка не укладала, послуги не замовляла. Надана позивачем обігова відомість не має до відповідача відношення, оскільки відсутні договірні відносини. Рішення виконавчого комітету Сумської міської ради про затвердження тарифів її не стосуються, оскільки відповідач не є учасником ринку, споживачем та фізособою. Нарахування інфляційних втрат та 3% річних є незаконним. Нараховані суми є незаконними Позивач примушує сплачувати послуги на приватні рахунки офшорних компаній за сумнівні послуги. Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала із зазначених підстав, додатково пояснила, що відповідачка фактично користувалась надаваними послугами, договір з нею не було укладено. У судовому засіданні відповідачка проти позову заперечувала із зазначених підстав. Додатково пояснила, що є Цвітаною, управителем особи [PERSON] , взаємодіє та діє від її імені. Проживає на землі, а як людина проживає у житловому приміщенні. Договір купівлі - продажу житлового квартири був укладений між двома людьми близько 20 років тому. За цією адресою зареєстрована мертва фікція - особа, до неї всі претензії. Позивач розміщував на власному сайті оферту на укладення договору, відповідачка його не акцептувала, про що повідомляла позивача. ІІ повідомлення та пропозиції були залишені без задоволення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води. Рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради також встановлено позивачу тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифи на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (а.с. 15-19). Відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 2002 року (а.с. 24) Відповідно до інформації про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб відповідач зареєстрована у вказаному приміщенні одна. Власником особового рахунку за даною адресою є відповідач (а.с. 5,6). Відповідно до обігової відомості за період з 01.11.2020 по 30.11.2025 сума боргу за надані за вказаною адресою послуги становить: за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 63089,08 грн., внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 71,15 грн., плата за абонентське обслуговування в сумі 2293,21 грн., плата за функціонування ГПВ в сумі 2461,64 грн.. (а.с. 6-11). Відповідачка неодноразово зверталась до позивача із пропозиціями щодо укладення договору, у яких пропонувала власні умови, також зверталась з питань, пов`язаних із легальністю господарської діяльності позивача. Договір між сторонами про надання послуг у спірному періоді укладено не було. Частинами 1,3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналізуючи матеріали справи, суд зазначає, що відповідач у спірному періоді була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а відтак, є споживачем послуг, що надаються позивачем, має обов`язок їх оплачувати, який не виконує. Відтак, плата за надавані послуги підлягає стягненню з відповідача. Є необгрунтованими доводи відповідача відносно неукладення договору, як підстави для відмови у позові. Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, хоч у частині першій статті 19 Закону України«Про житлово-комунальніпослуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку 3% річних становить за період до 24.02.2022 - 236,70 грн., інфляційне збільшення в сумі 818,91 грн. Даний розрахунок є коректним та здійснений на підставі норм чинного законодавства. Відтак, ця сума також підлягає стягненню з відповідача. Тобто загалом з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 68 970,69 грн. На підставі до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір в розмірі 3028,00грн.

Outcome: approved