Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем укладено кредитний договір № 787820249. 24.12.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/14, згідно якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшли права вимоги за кредитним договором № 787820249. 27.02.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого до позивача перейшли права вимоги за кредитним договором № 787820249. Відповідач не виконує свої обов`язки, передбачені кредитним договором, та не повертає кошти, тому позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути заборгованість у розмірі 20930 грн, з яких: 7000 грн -заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 10430 грн заборгованість по процентам, 3500 грн - неустойка. Крім того просить стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без його участі, також зазначив, що у випадку неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про місце, дату і час розгляду справи повідомлялася поштовою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання, правом подання відзиву відповідач не скористалася. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи зі наступного. Суд установив, що 23.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 787820249, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 7000 грн на банківську карту 4149-49XX-XXXX-2672, строк кредитування 1826 днів. Кінцева дата повернення кредиту 22.11.2029 дисконтний період 30 днів, базова процентна ставка - фіксована 1 % в день. Відповідно до платіжного доручення № a22c5b51-2d9f-455f-b6a8-b2727815f747 від 23.10.2024 ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" перерахувало [PERSON] на картку № [NUMBER] , 7000 грн, призначення платежу: Переказ коштів згідно договору № 787820249 від 23.10.2024. Згідно розрахунку заборгованості, що здійснило ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» станом на 23.12.2024 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 787820249 становить 14770 грн з яких: 7000 заборгованість по тілу кредиту; 4340 грн заборгованість по відсоткам, 3500 грн - неустойка. Згідно договору факторингу № МВ-ТП/14 від 24.12.2024, укладеного між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло право вимоги по ряду кредитних договорів, зазначених в реєстрі боржників, зокрема, кредитним договором №787820249. Згідно розрахунку заборгованості, що здійснило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» станом на 04.08.2025 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 787820249 становить 20930 грн з яких: 7000 заборгованість по тілу кредиту; 10430 грн заборгованість по відсоткам, 3500 грн - неустойка. Відповідно до договору факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025, який укладено між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» та реєстру прав вимоги № 4 від 04.08.2025 до останнього перейшли права вимоги за кредитним договором № 787820249 від 23.10.2024. У добровільному порядку [PERSON] виниклу та непогашену заборгованість за вказаним вище кредитним договором, не сплатила. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.509-510, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитних договорів, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Стаття ст.1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським Кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч.1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як встановлено матеріалами справи, у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору № 787820249 від 23.10.2024 виникла заборгованість на загальну суму 20930 грн, з яких: 7000 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 10430 грн заборгованість за процентами, 3500 грн неустойка. Згідно із вимогами п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Воєнний стан, що триває, введений в Україні із 24 лютого 2022 року, згідно Указу Президента України року № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України № 2102-IX від 24.02.2022. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК ЄАПБ» слід стягнути заборгованість в сумі 17430 грн, з яких: 7000 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту); 10430 грн заборгованість за процентами. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3500 грн неустойки задоволенню не підлягають. Вирішуючи питання щодо розподілу судового збору, який сплатив відповідач, суд виходить з вимог ст.ст.133, 141 ЦПК України, згідно яких такі витрати позивача, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача пропорційно до задоволеної частини позову. Позивач при подачі позову з ціною у 20930 грн сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Зважаючи на часткове задоволення позову, а саме на 17430 грн, то сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 2217,18 грн (17430 / 20930 х 2662,4). На підставі ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 549, 624, 626, 638, 1049, 1054 ЦК України, суд

Outcome: partial