Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , [INFO] що зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , [INFO] ; заборонити [PERSON] , [INFO] наближатися до [PERSON] на відстань у 200 метрів, а також до частих місць відвідування потерпілою особою; заборонити [PERSON] , [INFO] вести листування, телефонні переговори із [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. У обґрунтування своєї заяви заявник зазначає, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] . З 2022 року наше життя з сином [PERSON] не ладиться і постійно погіршується. Постійні сварки та претензії з боку сина у присутності його малолітнього сина, заявницю звернутися до суду стосовно позбавлення батьківських прав, батьків її малолітнього онука, оскільки батьки з самого народження дитини постійно займаються своїми справами, відпочивають, розважаються, вживають спиртні напої, тобто ведуть аморальний спосіб життя. Вихованням, лікуванням та утриманням онука займається лише заявниця.. 07.07.2025 року з вищевикладених підстав, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина, що підтверджується рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області про позбавлення батьківських прав. Наразі [PERSON] є законним представником - опікуном свого онука [PERSON] . Стосунки заявниці із сином стали ще гіршими ніж були. [PERSON] не являвся додому, а коли приходив то перебував під впливом наркотичних речовин та систематично чинив сварки. Безпідставно ображав заявницю, висловлювався нецензурною лайкою в її бік, кричав при дитині, погрожував, навіював почуття провини, невпевненості чим принижував заявницю та її честь та гідність. Заявниця вказує, що кривдник не має права застосовувати фізичну силу заламувати їй руки, висловлюватись на її адресу таким чином, бо це є фізичним та психологічним насиллям, кожного дня відчувати на собі його протиправні дії всі ці образи порівняння, знецінюють її як особу, матір та як жінку. Так 26.05.2025 року кривдник знову спричинив сварку, почав вчиняти умисні дії психологічного характеру, умисно висловлював погрози, ображав нецензурною лайкою в мою сторону, внаслідок чого була завдана шкода моєму психологічному здоров`ю, про що [PERSON] повідомила правоохоронні органи. За результатом звернення заявницею до поліції працівниками було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 608012 від 26.05.2025 року, у якому викладено обставини вчинення адміністративного правопорушення кривдником за ч.1 статті 173-2 КУпАП. Згідно постанови від 20.06.2025 року у справі № 482/1214/25, н/п 3/482/605/2025 про адміністративне правопорушення, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП стосовно потерпілої [PERSON] . Кривдник вчинив домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали в висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичної розправи. Також, 22.07.2025 року о 14 год. 00 хв. за місцем мого проживання, кривдник в стані алкогольного сп`яніння знову спричинив сварку, ображав заявницю нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, [PERSON] знову викликала правоохоронні органи, на що ними було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 721612 від 22.07.2025 року, матеріали адміністративної справи було направлено до Новоодеського районного суду Миколаївської області для розгляду. Згідно постанови від 20.10.2025 року у справі №482/1634/25, н/п 3/482/733/2025 про адміністративне правопорушення, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 2, 3 ст. 173-2 КУпАП стосовно потерпілої [PERSON] . Кривдник вчинив домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали в висловлюванні в мою сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичної розправи. Втім він все рівно не залишає заявницю та дитину у спокої та продовжує чинити протиправні дії, вона не має змоги спокійно навіть ходити по вулицях мого міста. Працівники поліції кожного разу проводять із кривдником профілактичні бесіди, а також попереджають не лише про адміністративну, а й кримінальну відповідальність, проте, кривдник ігнорує та не сприймає ніякі зауваження. 12.02.2026 року, син знову прийшов додому в стані алкогольного сп`яніння та спричинив сварку у присутності дитини [PERSON] , вчинив домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного морального тиску. Протягом 2025-2026 років систематично вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] , на підставі чого було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) за № 12026152280000044 від 13.02.2026 за ст. 126-1 Кримінального кодексу України (КК України). Згідно відомостей, що наявні на офіційному сайті Судова влада України протягом 2020-2025 р. гр. [PERSON] притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності Новоодеським районним судом Миколаївської області не одноразово. Систематично, дії кривдника змушують заявницю викликати поліцію, щоб захистити свого онука який перебуває під її опікою та своє життя, працівники поліції кожного разу проводять із кривдником профілактичні бесіди. Заявниця вказує, що вона не в змозі захистити себе від його образливого ставлення. Систематично, дії кривдника змушують її викликати поліцію та переховуватись разом з дитиною від [PERSON] , щоб захистити своє життя. Єдиним можливим захистом своїх прав, вона вбачає звернення до суду, для видачі обмежувального судового припису, бо будь-які дії працівників поліції кривдник ігнорує. Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення психологічного та фізичного домашнього насильства щодо неї до кривдника потрібно застосувати обмежувальний припис. Посилаючись на вищевикладене заявниця просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] застосувавши вищевказані обмеження. У судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідно до положень ст.350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного: У судовому засіданні встановлено, що заявник матір`ю [PERSON] , [INFO] . 07.07.2025 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина , що підтверджується рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області №482/2392/24 про позбавлення батьківських прав. Таке рішення суду було обгрунтовано сукупністю досліджених доказів, серед яких покази свідків, та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності які узгоджуються між собою, згідно яких [PERSON] систематично на місцем проживання своєї матері [PERSON] та малолітнього сина, який має особливі потреби та має вразливий психо-емоційний стан вчиняв домашнє насильство у тому числі і у присутності дитини. Наразі [PERSON] є законним представником - опікуном свого онука [PERSON] . Як видно із досліджених судом постанов у справах про адміністративні правопорушення за ст.173-2 КУпАП, [PERSON] неодноразово притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї матері [PERSON] . Зокрема відповідно до постанови судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20.06.2025 р. (справа № 482/1214/25), відповідача по справі [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, вчиненого ним 26.05.2025 р. відносно [PERSON] , передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП з застосуванням відносно нього покарання у вигляді штрафу. Крім того як видно із постанови судді Новоодеського районного суду Миколаївської області від 20.10.2025 року у справі №482/1634/25, [PERSON] 22.07.2025 року о 14 год. 00 хв., в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого малолітнього сина [PERSON] , а саме ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Також, 22.07.2025 року о 14 год. 00 хв. [PERSON] , будучи особою, яку 20.06.2025 року постановою судді Новоодеського районного суду Миколаївської області притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї матері [PERSON] , а саме ображав її словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. Протягом 2025-2026 років [PERSON] систематично вчиняє домашнє насильство відносно [PERSON] , на підставі чого було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) за № 12026152280000044 від 13.02.2026 за ст. 126-1 Кримінального кодексу України (КК України). З наведеного видно, що [PERSON] раніше вчиняв щодо [PERSON] домашнє насильство та продовжує його вчиняти, примирення між сторонами та переходу на шлях виправлення [PERSON] не відбулося. Суд вважає, що вжиті заявницею розумні заходи для її захисту, а саме звернення до правоохоронних органів не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці. Відповідно до ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства. Відповідно до ст.350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Відповідно до приписів ст.350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ст.350-6 ЦПК України). Як наголошує п. 3, 6, 7, 8 ч. 1, ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Статтею 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Встановивши фактичні обставини справи, в сукупності з дослідженими належними та допустимим доказами, які наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність факту домашнього насильства у розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Беручи до уваги ризики повторного вчинення [PERSON] , домашнього насильства стосовно [PERSON] , які є достатньо обґрунтованими дослідженими в судовому засіданні доказами, суд приходить до переконання, що заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису слід задовольнити, видавши стосовно [PERSON] обмежувальний припис строком шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав з покладенням на нього наступних обов`язків: заборонити [PERSON] , [INFO] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] , [INFO] за адресою [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] наближатися до [PERSON] на відстань у 100 метрів; заборонити [PERSON] , [INFO] вести листування, телефонні переговори із [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Вирішуючи питання судових витрат по справі, суд враховує положення ст.350-5 ч.3 ЦПК України і вважає необхідним судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Outcome: partial