Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-груп сервіс» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що вона з 29.03.2024 по 30.10.2024 перебувала у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-груп сервіс». На момент звільнення відповідач не провів з позивачем розрахунку по заробітній платі, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 17 329, 56 грн., яку просила суд стягнути з відповідача. Також просила суд стягнути з відповідача інфляцію в сумі 1 732, 96 грн. [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та просила задовольнити. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-груп сервіс» у судове засідання не з`явився, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 09.10.2025 здійснено заміну відповідача в справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-груп сервіс» про стягнення нарахованої та невиплаченої заробітної плати його правонаступником товариством з обмеженою відповідальністю «АХБІКОКЕЙБІЗЮАГРУ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-груп сервіс». Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1874341 від 09.10.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-груп сервіс» змінило назву на товариство з обмеженою відповідальністю «АХБІКОКЕЙБІЗЮАГРУ». Наказом № 745-к від 30.10.2024 [PERSON] була звільнена на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Згідно із статтею 43 Конституції України, гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. За приписами ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідач не надав будь-яких доказів, які спростували б зазначену заборгованість з оплати праці. Враховуючи вищевикладене, відповідач зобов`язаний був провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, а тому позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно зі ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати»). Суд вважає, що на користь позивача також підлягає стягненню компенсація втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 1 732, 96 грн. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1 211, 2 грн., не сплачений при подачі позову до суду. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України). Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 12.03.2026, є дата складення повного судового рішення 30.03.2026.

Outcome: approved