Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Представниця ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №10.05.2025-100002172 від 10.05.2025 у розмірі 9400,00 грн, а також просила стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що спірна заборгованість виникла через невиконання відповідачем умов вказаного кредитного договору. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 29.12.2025 було прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.п.35). 10.02.2026 представником відповідача - адвокатом Марковичем А.Ю. подано до суду відзив на позовну заяву, у якому, зокрема, викладено заперечення щодо заявлених позовних вимог та їх розміру. Представник відповідача зазначив, що між сторонами дійсно укладено кредитний договір від 10.05.2025 та ряд додаткових договорів, відповідно до яких відповідач отримав кредитні кошти, однак розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не відповідає фактичним обставинам справи та здійснений із порушенням вимог чинного законодавства. Так, позивачем до суми заборгованості безпідставно включено не лише проценти за користування кредитом, а й значні суми неустойки, пені та комісійних платежів, які, як зазначено у відзиві, нараховані з порушенням вимог законодавства. Зокрема, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, у тому числі від сплати неустойки (штрафу, пені), а такі нарахування підлягають списанню. Відтак, нарахована позивачем неустойка у загальному розмірі 2500,00 грн, на думку сторони відповідача, не підлягає стягненню. Крім того, представник відповідача звернув увагу суду на неправомірність включення до розрахунку заборгованості комісій за обслуговування кредиту. Як зазначено у відзиві, умови кредитного договору щодо таких комісій не містять конкретного переліку додаткових чи супутніх послуг, які фактично надавалися відповідачу, а отже, суперечать вимогам Закону України «Про споживче кредитування» та є нікчемними. Також наголошено, що частина платежів, які позивач відносить до процентів, фактично включає інші складові, зокрема штрафні санкції та комісії, що свідчить про недостовірність поданого розрахунку. Окремо у відзиві зазначено, що відповідач частково виконував свої зобов`язання за кредитним договором та здійснював платежі на погашення заборгованості, які не були належним чином враховані позивачем. Таким чином, з урахуванням здійснених оплат, а також виключення неправомірно нарахованих сум неустойки та комісій, фактичний розмір заборгованості є меншим, ніж заявлено у позові. З огляду на викладене, представник відповідача просив суд, з урахуванням принципів змагальності та досліджених доказів, задовольнити позов частково та стягнути з відповідача лише суму фактичної заборгованості у розмірі 5850,00 грн, яка, на думку сторони відповідача, складається з 5000,00 грн тіла кредиту та 850,00 грн обґрунтованих процентів за користування кредитом, відмовивши у задоволенні решти позовних вимог як безпідставних. 16.02.2026 представником позивача ТОВ «Споживчий центр» подано до суду відповідь на відзив, у якій, зокрема, зазначено про безпідставність доводів сторони відповідача та, відповідно, проситься задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача звертає увагу суду на те, що наданий розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом, який не був спростований відповідачем, оскільки останнім не подано жодного альтернативного розрахунку, що, з огляду на практику Верховного Суду, свідчить про необґрунтованість заперечень. Крім того, як зазначено, часткова сплата відповідачем грошових коштів фактично підтверджує визнання ним наявності боргу та погодження із умовами кредитного договору. Також представник позивача обґрунтовує правомірність нарахування процентів за користування кредитом, посилаючись на положення цивільного законодавства, відповідно до яких боржник зобов`язаний сплачувати проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому наголошується, що всі платежі відповідача були враховані при формуванні остаточного розміру заборгованості, а їх зарахування здійснювалось у визначеній законом черговості, зокрема спочатку на погашення процентів та інших платежів, а вже потім - основного боргу. Окремо представник позивача зазначає, що нарахування комісії є правомірним, оскільки вона пов`язана з фактичним наданням додаткових послуг, зокрема інформаційного супроводу, можливості дистанційного обслуговування, здійснення платежів та інших сервісів, що прямо передбачені умовами договору та відповідають вимогам законодавства у сфері споживчого кредитування. Відповідач, підписуючи договір, підтвердив свою обізнаність із такими умовами та погодився з ними, а доказів оскарження відповідних положень договору до суду не надано. Крім того, щодо неустойки представник позивача вказує, що її нарахування є законним та обґрунтованим, з огляду на зміни у законодавстві, які допускають можливість стягнення штрафних санкцій за договорами споживчого кредитування, укладеними після внесення відповідних змін. Враховуючи, що спірний договір укладено саме у цей період, положення спеціального закону підлягають застосуванню, а тому підстав для звільнення відповідача від відповідальності у вигляді неустойки немає. З огляду на викладене, представник позивача вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Дослідивши всі матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до переконання про часткове задоволення позову з наступних підстав. 10.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) №10.05.2025-100002172 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором Е424, на номер телефону [NUMBER] , що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, який боржником було введено/відправлено, у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», що також підтверджується копією заявки кредитного договору №10.05.2025-100002172 від 10.05.2025, підписану одноразовим ідентифікатором Е424, копією відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №10.05.2025-100002172 від 10.05.2025 (кредитної лінії), підписаного одноразовим ідентифікатором Е424, та копією інформаційного повідомлення позичальника [PERSON] , підписаного одноразовим ідентифікатором Е424 (а.п.21-22, 22-23, 24). Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 1000,00 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яка була вказана позичальником при заповнені анкетних даних та у заявці, строком на 168 днів, з кінцевою датою повернення кредиту 24.10.2025. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 4282.2%, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 842540,00 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 1540,00 грн. Згідно з умовами укладеного кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом є чітко визначеною, фіксованою та такою, що не підлягає зміні в односторонньому порядку, що, безумовно, свідчить про прозорість і передбачуваність умов кредитування для відповідача. Так, договором передбачено застосування процентної ставки «Стандарт» у розмірі 1% за кожен день користування кредитом протягом перших семи чергових періодів, визначених графіком платежів. Разом з тим, після завершення вказаних періодів до правовідносин сторін застосовується процентна ставка «Економ», яка є меншою та становить 0,5% за кожен день користування кредитом, що, зокрема, свідчить про пом`якшення фінансового навантаження на позичальника у подальшому. Вказані умови були погоджені сторонами при укладенні договору, відповідач підтвердив свою обізнаність із ними власноручним підписом, а відтак зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання щодо сплати процентів. Проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту у разі його дострокового часткового повернення) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку, яка застосовується у відповідному періоді. 11.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, за яким сторони домовились збільшити суму кредиту, яка з дня укладення додаткового договору, становить 2000,00 грн (а.п.24), що також підтверджується примірною відповіддю кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору (кредитної лінії) (а.п.25). 12.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, за яким сторони домовились збільшити суму кредиту, яка з дня укладення додаткового договору, становить 3000,00 грн (а.п.25), що також підтверджується примірною відповіддю кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору (кредитної лінії) (а.п.26). 17.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, за яким сторони домовились збільшити суму кредиту, яка з дня укладення додаткового договору, становить 4000,00 грн (а.п.27), що також підтверджується примірною відповіддю кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору (кредитної лінії) (а.п.27-28). 29.05.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено додатковий договір, за яким сторони домовились збільшити суму кредиту, яка з дня укладення додаткового договору, становить 5000,00 грн (а.п.28), що також підтверджується примірною відповіддю кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору (кредитної лінії) (а.п.28-29). Згідно з п. 3.1. Договору за цим Договором, кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію(ї) (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором). Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати Кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати Кредит на рахунки організаторів азартних ігор Відповідно до п. 4.1. Договору, кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER]. Згідно з п.4.3. Договору, днем надання Кредиту вважається: списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця , а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день надходження коштів у касу Кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку, якщо дата ініціювання платіжної операції з надання Кредиту не співпадає з датою завершення цієї платіжної операції з надання Кредиту, днем/датою надання Кредиту є дата ініціювання цієї платіжної операції, якщо платіжна операція була завершена (навіть у випадку її завершення в пізнішу дату). Неможливість завершення ініційованої Кредитодавцем платіжної операції з надання Кредиту не з вини Кредитодавця є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок Кредитодавця з надання Кредиту. Неможливість видачі Кредиту готівкою у зв`язку з нез`явленням Позичальника для її отримання у Дату надання/видачі кредиту, зазначену в Заявці, є скасувальною обставиною та призводить до припинення прав і обов`язків сторін за даним Договором, включаючи обов`язок Кредитодавця з надання Кредиту. У випадку настання вказаних скасувальних обставин даний Договір є розірваним та припиненим з Дати надання/видачі кредиту, зазначеної в Заявці У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Сторони домовились, що зобов`язання за договором можуть виконуватись як шляхом перерахування одного, так і шляхом перерахування декількох платежів, однак з дотриманням строків та інших умов виконання зобов`язань, встановлених договором. Відповідно до п.6.1. Договору, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісій - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойки, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Згідно з пунктом 9.1. договору, у разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії(ій) (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором) у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії(ій) (якщо Комісія (ії) встановлена(і) договором) до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також Позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за кредитним договором (оферти) №10.05.2025-100002172 від 10.05.2025 виконало належним чином, перерахувавши на картковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, що квитанцією про зарахування №737968594 від 11.05.2025 (а.п.15), квитанцією про зарахування №744034168 від 17.05.2025 (а.п.15), квитанцією про зарахування №737500586 від 10.05.2025 (а.п.16), квитанцією про зарахування №738893258 від 12.05.2025 (а.п.17) та листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №1-1811 від 18.11.2025 (а.п.17), проте [PERSON] у порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви загальний розмір заборгованості відповідно до довідки-розрахунку становить 9400,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту - 5000,00 грн, заборгованість по відсотках - 3850,00 грн, неустойка у розмірі 550,00 грн (а.п.13). З аналізу картки субконто за кредитним договором №?10.05.2025-10000217, наданої представником відповідача адвокатом Марковичем А.Ю. від ТОВ «Споживчий центр», встановлено, що [PERSON] було нараховано неустойку (пеню) у розмірі 1?950,00 ?та комісію - 1050,00 грн (а.п.50-58). Таким чином, з моменту укладення кредитного договору до дати подання позовної заяви до суду позивачем було нараховано неустойку у сумі 1?950,00?грн, а додатково - 550,00?грн, що в сукупності становить 2?500,00?грн. Вказані нарахування здійснено відповідно до умов кредитного договору, що підтверджує їх правомірність та належність як доказів розміру заборгованості відповідача у справі. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Варто зазначити, що Закон України «Про електронні довірчі послуги» (надалі - Закон) визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 6 ст.11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст.12 Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. З аналізу матеріалів справи встановлено, що [PERSON] 10.05.2025 року за допомогою електронного цифрового підпису підписав Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) та Заявку на отримання кредиту, що підтверджує укладення кредитного договору. Крім того, відповідачем були підписані додаткові договори від 11.05.2025, 12.05.2025, 17.05.2025 та 29.05.2025, а також отримано на свій рахунок кошти у розмірі 5?000,00?грн, що свідчить про акцептовання ним умов кредитного договору та його зобов`язань перед позивачем. Крім того, [PERSON] під час укладення кредитного № 10.05.2025-100002171 пройдено ідентифікацію, під час ідентифікації позичальника - [PERSON] з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Також як вбачається з з моменту укладення договору до моменту подання позовної заяви до суду позивачем було нараховано відповідачу суму неустойки у розмірі 1950,00 грн, крім того позивач ще додатково нарахував неустойку у розмір 550,00 грн. Тобто, за весь період дії договору №10.05.2025-100002172 позивачу було нараховано неустойку у розмірі 2500,00 грн. Відповідно до частина 1статті 14 ЦК України особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українидо зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: - на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18Прикінцеві та перехідні положення ЦК України(див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); - на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18Прикінцеві та перехідні положення ЦК України(див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23. Тлумачення пункту 18Прикінцевих та перехідних положень ЦК Українисвідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд зауважує, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 рокувведено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено. З урахуванням викладеного, нарахування ТОВ «Споживчий центр» неустойки за таке прострочення у сумі 2500,00 грн є безпідставним. Також надаючи оцінку нарахуванню позивачем комісії за надання кредиту у розмірі 1050,00 грн, суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту і, відповідно, така умова не є нікчемною. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 331/2974/23 (провадження N 61-7620св24). З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором №10.05.2025-100002172 від 10.05.2025, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «Споживчий центр» становить 6900,00 грн, з яких: 5000 гривень - тіло кредиту; 850 грн - проценти за користування кредитом; 1050,00 грн - комісія. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За наведених обставин позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 6900,00 грн. Згідно із ч. 1ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, ціна позову 9400,00 грн, позов задоволено на суму 6900,00 грн, тобто на 73 %, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1768,35 грн судового збору (2422,4/100х73). На підставі наведеного та Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про захист прав споживачів», ст.6, 204-205, 207, 526, 530, 610, 612, 625-629, 634, 638-630, 642, 1049, 1050, 1054, 1083 ЦК України,

Outcome: partial