Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Гафич Іван Іванович, звернувся до суду із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО» та [PERSON] про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 14 листопада 2023 року о 21 год 00 хв у Харківській області, м. Харкові на пр. Петра Григоренка, 33/4, сталася ДТП за участю водіїв транспортних засобів Kia Sportage з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу Tesla Model Y з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Власнику транспортного засобу Tesla Model Y з номерним знаком [NUMBER] , [PERSON] , завдано матеріальних збитків. На момент ДТП, водій транспортного засобу Kia Sportage з номерним знаком [NUMBER] , був забезпечений за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215349167 та договором добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 19163691 з ПРАТ «СК «ВУСО». Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11.01.2024 року у справі № 641/7627/23 [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 869/12-23 від 20.12.2023 року просив стягнути з ПРАТ «СК «ВУСО», з урахуванням проведених виплат, невиплачену частину страхового відшкодування у розмірі 42 364 грн 39 коп., а з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі у розмірі 63 843 грн 64 коп. та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн 00 коп. Також, позивач просив вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача, Приватного акціонерного товариства «СК «ВУСО», Шилін В. А. подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити в задоволенні позову з огляду на наступне. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля [PERSON] , який керував Kia Sportage номер кузова: [NUMBER] д/н [NUMBER] , була забезпечена полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215349167 від 25.06.2023 та добровільного страхування цивільної відповідальності № 19163691 від 25.06.2023 зі страховими сумами 160 000,00 грн та 250 000,00 грн відповідно. Відповідно до висновку Звіту 435.23Е SOS_-231120-271583, який складено 27.11.2023 року на замовлення ПРАТ «СК «ВУСО», вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Tesla MODEL Y реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали): 345 842,67 грн. Відповідно до платіжних інструкцій в національній валюті, доданих до відзиву, збитки позивача відшкодовані в загальному розмірі 345 842,67 грн, а тому зобов`язання страховика є припиненими. До відзиву на позовну заяву представник відповідача долучив клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому просить зменшити суму судових витрат позивача, зокрема правничої допомоги до 2 000,00 грн. Представник відповідача зазначає, що вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000,00 грн порушує загальні засади цивільного процесуального закону: пропорційності та співмірності, враховуючи ціну позову та нескладність справи, яка має штучних характер. Заявлений розмір професійної правничої допомоги не відповідає складності справи та є непропорційним. Крім цього, представником відповідача подано заяву про розподіл судових витрат, в якій повідомив, що судові витрати відповідача за розгляд справи, зокрема, на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, є фіксованими і становлять 8 000,00 грн Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.02.2025 року призначено по цивільній справі № 638/8273/24 судову транспортно-товарознавчу експертизу, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. Судову транспортно-товарознавчу експертизу постановлено провести за матеріалами справи, без огляду об`єкта дослідження (оцінки) особисто експертом. Надано для проведення експертизи матеріали цивільної справи № 638/8273/24. Витрати по проведенню експертизи покладено на позивача. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 15.10.2025 року на виконання ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.02.2025 року через канцелярію суду разом з супровідним листом директора Ігоря Давиденка від 19.09.2025 року № 19/121/17/1-27923-2025 надійшов висновок експерта № СЕ-19/121-25/5585-АВ за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизу від 18.09.2025 року, калькуляція відновлювального ремонту КТЗ № 386 від 17.09.2025 року та матеріали цивільної справи № 638/8273/24. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 16.10.2025 року провадження у цивільній справі поновлено та призначено судове засідання. 02.12.2025 року від представника позивача, адвоката Гафича І. І., надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просив закрити провадження в частині позовних вимог до ПРАТ «СК «ВУСО» та стягнути з [PERSON] : матеріальну шкоду у розмірі у розмірі 51 417 грн 59 коп. та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн 00 коп., покласти судові витрати на відповідача [PERSON] . Також, просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу відповідача-1 ПРАТ «СК «ВУСО» до 1 000 грн 00 коп. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Гафич І. І., у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача в заяві про уточнення позовних вимог просив провести розгляд справи без участі позивача та його представика. Представник відповідача, ПРАТ «СК «ВУСО», адвокат Шилін В. А. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без участі відповідача та його представника. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про наявність поважних причин своєї неявки в суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання або про розгляд справи відповідач не надав, відзиву на позов не направив. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що на підставі постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 січня 2024 року у справі № 641/7627/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн 00 коп. Стягнуто з [PERSON] судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн 80 коп. Як вбачається з вказаної постанови, 14 листопада 2023 року о 21 год 00 хв, [PERSON] , керуючи автомобілем «KIA» державний номер [NUMBER] , по пр. Петра Григоренка біля будинку № 33/4 в м. Харкові, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «TESLA» державний номер [NUMBER] , чим спричинив пошкодження транспортних засобів, заподіяв матеріальні збитки. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1, п. 12.1 Правил дорожнього руху України. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП є встановленою та не підлягає доведенню. Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , транспортний засіб Tesla Model Y реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] (позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Tesla Model Y, д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] . На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Kia Sportage», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] була застрахована у ПРАТ «СК «ВУСО» згідно з полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 215349167 від 25.06.2023 та добровільного страхування цивільної відповідальності № 19163691 від 25.06.2023 зі страховими сумами 160 000,00 грн та 250 000,00 грн відповідно. На замовлення позивача [PERSON] оцінювачем [PERSON] складено Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 869/12-23 від 20.12.2023 року, відповідно до якого: 1) вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки TESLA MODEL Y, реєстраційний номер [NUMBER] на дату ДТП 14 листопада 2023 року, становить: 451 900,70 грн. 2) Ринкова вартість КТЗ марки TESLA MODEL Y, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування аварійних пошкоджень на дату ДТП 14 листопада 2023 року, становить: 1 933 530,00 грн. 3) Вартість відновлювального ремонту КТЗ TESLA MODEL Y, реєстраційний номер [NUMBER] , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить: 388 057,06 грн. 4) Величина втрати товарної вартості автомобіля марки TESLA MODEL Y, реєстраційний номер [NUMBER] становить: 63 843,64 грн. Станом на день подання позову [PERSON] просив суд стягнути з відповідача-1 суму недоплаченого розміру відновлювального ремонту 42 364,39 грн, а з відповідача-2 матеріальну шкоду у сумі 63 843,64 грн, що є величиною втрати товарної вартості та моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн. Непогоджуючись з позовом, відповідач-1 надав разом з відзивом копію Звіту № 435.23Е SOS_-231120-271583 автотоварознавчого дослідження автомобіля Tesla Model Y реєстраційний номер АХ0351YAвід 27.11.2023 року, яке було здійснено на замовлення відповідача, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Tesla MODEL Y реєстраційний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, виходячи з наданих замовником вихідних даних, складає (з ПДВ на запасні частини та матеріали): 345 842,67 грн. Оскільки розмір позовних вимог позивачем визначено на підставі Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 869/12-23 від 20.12.2023 року, а відповідач-1 не погоджувався із висновками щодо вартості матеріального збитку, викладеними у Звіті, та обгрунтовуючи свої заперечення надав інший Звіт, судом було призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу. Відповідно до висновоку експерта № СЕ-19/121-25/5585-АВ від 18.09.2025 року, за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Tesla Model Y, 2021 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , з урахуванням умов та обмежень, зазначених в дослідницькій частині, станом на 14.11.2023, становить 375 628,01 грн; ринкова вартість колісного транспортного засобу без урахування отриманих пошкоджень Tesla Model Y, 2021 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова - [NUMBER] , з урахуванням умов та обмежень, зазначених в дослідницькій частині, станом на 14.11.2023 становить 1 545 520,00 грн; вартість відновлювального ремонту без урахування зносу колісного транспортного засобу Tesla Model Y, 2021 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова - [NUMBER] , з урахуванням умов та обмежень, зазначених в дослідницькій частині, станом на 14.11.2023, становить 324 210,42 грн; величина втрати товарної вартості колісного транспортного засобу Tesla Model Y, 2021 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова - [NUMBER] , з урахуванням умов та обмежень, зазначених в дослідницькій частині, станом на 14.11.2023, становить 51 417,59 грн. Таким чином, експертним шляхом встановлено розмір матеріального збитку та величину втрати товарної вартості, які є відмінними від представлених сторонами. Відповідно до копії платіжної інструкції в національній валюті від 12.12.2023 року № 60130 ПРАТ «СК «ВУСО» перерахувало на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 160 000,00 грн. Згідно з випискою по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] [PERSON] 12.12.2023 року отримав від ПРАТ «СК «ВУСО»159 950,00 грн. Відповідно до копії платіжної інструкції в національній валюті від 06.02.2024 року № 8177 ПРАТ «СК «ВУСО» перерахувало на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 50 161,10 грн. Згідно з випискою по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] [PERSON] 06.02.2024 року отримав від ПРАТ «СК «ВУСО»50 111,10 грн. Відповідно до копії платіжної інструкції в національній валюті від 03.04.2024 року № 20330 ПРАТ «СК «ВУСО» перерахувало на користь [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 135 681,57 грн. Згідно з випискою по надходженням по картці/рахунку [NUMBER] [PERSON] 03.04.2024 року отримав від ПРАТ «СК «ВУСО»135 631,57 грн. Відповідно до абзацу 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальними Законами України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV та від 21.05.2024 року № 3720-ІХ. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У ч. 2 ст. 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 року № 3720-ІХ) зазначено, що об`єктом страхування за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. (Аналогічні положення закріплені і в ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 року № 3720-ІХ). Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, згідно з пунктом 22.1. якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. (Аналогічні положення закріплені і в ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 року № 3720-ІХ). Пунктом 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV було встановлено, що страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу. (Аналогічні положення закріплені і в п. 12 ч. 1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 21.05.2024 року № 3720-ІХ). Таким чином, ПРАТ «СК «ВУСО» перерахувало [PERSON] суму витрат в загальному розмірі 345 842,67 грн, що покриває вартість відновлювального ремонту в розмірі 324 210,42 грн, визначеного експертним шляхом, тому підстави стягнення невиплаченої суми страхового відшкодування відсутні. Щодо вирішення спору в частині стягнення з ПРАТ «СК «ВУСО» невиплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 42 364 грн 39 коп., суд зазначає, що в матеріалах справи міститься заява представника позивача Гафича І. І. про закриття провадження в частині позовних вимог до ПРАТ «СК «ВУСО». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі зокрема, якщо відсутній предмет спору. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем-1 не залишилося неврегульованих питань, у зв`язку з чим предмет спору відсутній. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити заяву представника позивача та закрити провадження у справі в частині вимог щодо стягнення з ПРАТ «СК «ВУСО» невиплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 42 364 грн 39 коп. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Щодо стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 51 417,59 грн, з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог, суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Під реальними збитками у визначенні ст. 22 ЦК України розуміють втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Цією ж статтею також унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Таким чином, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. За змістом пункту 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту відшкодована позивачу відповідачем-1 в повному обсязі, а до відповідача-2 пред`явлена сума втрати товарної вартості, тому правильним питанням є наявність підстав для її стягнення з відповідача-2. Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6. Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до пункту 8.6.1. Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2. Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі: коли строк експлуатації легкових автомобілів перевищує 5 років для КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших КТЗ (підпункт «а»); заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. З ремонтної калькуляціії у висновку експерта № СЕ-19/121-25/5585-АВ від 18.09.2025 року вбачається, що до складу відновлювальних робіт входять роботи з фарбування складових Tesla Model Y/ Системний аналіз пункту 32.7. частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6., 8.6., 8.6.1., 8.6.2. Методики та встановлені фактичні обставини дають можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу (позивач) має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди у виді відшкодування розміру величини втрати товарної вартості КТЗ. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Подібні правові висновки висловлено у постанові Верховного Суду від 01 липня 2020 року у справі № 420/998/18 (провадження № 61-11714св19). Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до Висновоку експерта № СЕ-19/121-25/5585-АВ від 18.09.2025 року, за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи, величина втрати товарної вартості колісного транспортного засобу Tesla Model Y, 2021 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова - [NUMBER] , з урахуванням умов та обмежень, зазначених в дослідницькій частині, станом на 14.11.2023, становить 51 417,59 грн. Суд встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, врахувавши вказані норми матеріального права та заяву позивача про уточнення позовних вимог, яка фактично є заявою про зміну предмету позову, дійшов висновку про те, що завдана позивачу майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу в розмірі 51 417 грн 59 коп. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Тому, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 15 000,00 грн суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 15.12.2020 в справі № 752/17832/14-ц, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статті 41 Конвенції. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Станков проти Болгарії» вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. В якості обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що завдана йому моральна шкода полягає у сильних душевних та моральних стражданнях. Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі № 761/14285/16-ц (провадження № 61-34581св18) участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними. При цьому суд враховує практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Суд вважає доведеним завдання позивачу протиправними діями відповідача-2 моральних страждань, а також причинний зв`язок між вказаною шкодою та протиправними діями відповідача-2. З урахуванням викладених обставин,

Outcome: partial