Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Представник позивача Какун А.С. звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 43992 грн. Позов мотивує тим, що між Товаристовом з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (далі ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів") та [PERSON] 27 січня 2025 року укладено договір кредитної лінії (надійний) № 8281616. Між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (далі - ТОВ "ФК "ЄАПБ") 27 березня 2025 року укладено договір факторингу № 274/03/25, згідно із яким ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Згідно з реєстром боржників № 5 від 27.05.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 31536 грн, з яких 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6156 грн сума заборгованості за відсотками, 16000 грн неустойка, 1380 грн комісія за надання кредиту. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення відповідача про перехід права вимоги, відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рухунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рухунки первісного позичальника. Водночас, з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Крім того, 19 січня 2025 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачем було укладено договір про надання коштів у кредит № 73357221. У подальшому, між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" 27 березня 2025 року укладено договір факторингу № 274/03/25, згідно із яким ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" приймає належні ТОВ "ФК "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників № 10 від 25.07.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 12456 грн, з яких 4500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 270 грн сума заборгованості за відсотками, 7011 грн сума заборгованості за пенею, 675 грн комісія за надання кредиту. Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення позивача про необхідність сплати боргу, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рухунки ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рухунки первісного кредитора. Водночас, з моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 43992 грн, яка складається із: заборгованості за кредитним договором № 8281616 в розмірі 31536 грн, з яких 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6156 грн сума заборгованості за відсотками, 16000 грн неустойка, 1380 грн комісія за надання кредиту; заборгованості за кредитним договором № 73357221 в розмірі 12456 грн, з яких 4500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 270 грн сума заборгованості за відсотками, 7011 грн сума заборгованості за пенею, 675 грн комісія за надання кредиту. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. Ухвалою суду від 18.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву, призначено судове засідання на 28 січня 2026 року. Представник відповідача 21 січня 2026 року через систему "Електронний суд" скерував відзив, у якому зазначив, що відповідач повністю заперечує підписання ним кредитних договорів. Позивач не додав до матеріалів справи підтверджуючих документів підписання та отримання кредитних коштів. Щодо нарахування пені, неустойки вказав, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Щодо комісії за надання кредиту вказав, що згідно з правовим висновком Об`єднаної палати КЦС Верховного Суду від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, комісія за надання кредиту є законною лише у разі, якщо вона встановлена за конкретні додаткові чи супутні послуги банку (фінансової установи). Оскільки у спірних договорах не визначено перелік послуг, пов`язаних із видачею, обслуговуванням або поверненням кредиту, за які стягується (РКО), нарахування такої плати є безпідставним. Також зазначив, що представником позивача було подано до суду не засвідчені копії документів, зокрема: копію свідоцтва про реєстрацію фінансової установи, копія виписки з єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, опис, статут. Уважає, що зазначені докази повинні бути обов`язково завірені, для підтвердження того чи може надавати дана фінансова установа послуги кредитодавця. Просить поновити строк для подачі відзиву на позовну заяву, відмовити у задоволенні позову повністю та покласти судові витрати на позивача, зокрема витрати на професійну допомогу, понесені відповідачем у розмірі 10000 грн. СУд ухвалою від 28.01.2026 поновив представнику відповідача строк для подання відзиву, установив позивачу строк для надання відповіді на відзив та відповідачу для подання заперечення, а також відклав судовий розгляд на 10 год. 50 хв. 18 лютого 2026 року. Представник позивач 02 лютого 2026 року надав відповідь на відзив, згідно з яким позивач уважає відзив безпідставним та необґрунтованим. Зазначила, що позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки він не є банком та ним виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються. Водночас, відповідач не надав належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що на вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Також вказала, що відповідач, підписавши договір, посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної ним фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договорів. Стверджує, що жодна вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором не містить вимогу про стягнення неустойки (штрафу, пені). Просить прийняти відповідь на відзив та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача 03 лютого 2026 року скерував заперечення, у яких наголосив, що відповідач жодних коштів від позивача не отримував, після 2019 року він договорів про надання кредитних коштів з будь-якими фінансовими установами не укладав. Звернув увагу, що твердження позивача про відсутність вимог про стягнення неустойки (штрафів, пені) спростовується позовною заявою, у прохальній частині якої заявлено вимогу про стягнення 16000 грн та 7011 грн неустойки. Ухвалою від 18.02.2026 витребувано в АТ КБ "ПриватБанк" та АТ "Універсал Банк" інформацію щодо належності відповідачу карткових рахунків та зарахування на них грошових коштів, відкладено розгляд справи на 02 березня 2026 року. Ухвалою від 24.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою від 02.03.2026 повторно витребувано в АТ КБ "ПриватБанк" та АТ "Універсал Банк" інформацію щодо належності відповідачу карткових рахунків та зарахування на них грошових коштів, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 09 год. 30 хв. 27 березня 2026 року. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволенняз таких підстав. Суд установив, що 19 січня 2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією) № 73357221 (далі Кредитний договір № 1), який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 51457.За умовами п. 2.2 Кредитного договору № 1 ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надає [PERSON] кредит в розмірі 4500 гривень строком на 30 днів, з фіксованою денною процентною ставкою 0,200 %, комісією за надання кредиту 15%, що у грошовому виразі складає 675 грн. Згідно з п. 6.3 Кредитного договору № 1 позичальник зобов`язаний повернути повністю суму отриманого кредиту, оплатити проценти в строк, визначений договором та комісію за надання кредиту, будь-яким доступним йому способом. Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору № 1 продовження строку кредитування здійснюєтсья шляхом укладення додаткової угоди, що підписуєтсья із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалазації позичальником такого права. Пунктом 10.5 Кредитного договору № 1 сторони передбачили, якщо сума кредиту, що надається позичальнику за договором перевищує розмір однієї заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом в розмірі, визначеному п. 2.2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України "Про споживче кредитування" та іншими актами законодавства, а якщо не перевищує розмір однієї заробітної плати пеню. Крім того, 27 січня 2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії (надійний) № 8281616 (далі Кредитний договір № 2), який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового ідентифікатора 350860.За умовами п. 2.2 Кредитного договору № 2 ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" надає [PERSON] кредит в розмірі 8000 грн; строк кредитування 360 днів; розмір першого обов`язкового платежу 2900 грн; період сплати мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати позичальником процентів за користування каредитом та становить 20 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування кредитом нараховані за 20 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 20 днів користування; кількість мінімальних обов`язкових платежів 17; дата першого обов`язкового платежу 15.02.2025; комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту, що у грошовому виразі складає 1380 грн; дата повернення кредиту 21 січня 2026 року, фіксована процентна ставка в розмірі 0,95% в день; неустойка 400 грн в день; орієнтовна загальна вартість кредиту 36740 грн. Згідно з п. 6.3 Кредитного договору № 2 позичальник зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування та комісію за надання кредиту відповідно до умов визначених цим договором будь-яким доступним йому способом. Відповідно до п. 9.6 Кредитного договору № 2 якщо позичальником не сплачено/сплачено не в повному обсязі перший обов`язковий платіж/мінімальний обов`язковий платіж (платежі), за договором нараховується неустойка у розмірі, визначеному п. 2.2 договору, починаючи з першого дня прострочки та закінчуючи датою оплати несплаченого/сплаченого не в повному обсязі першого обов`язкового платежу/мінімального обов`язкового платежу (платежів) та неустойки. Між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" 27 березня 2025 року укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило за грошові кошти ТОВ "ФК "ЄАПБ" право грошової вимоги, строк зобов`язань яких настав або виникне в майбутньому до третіх осіб, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів". Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. У подальшому, 27 травня 2025 року та 25 липня 2025 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" укладено додаткові угоди № 4 та № 6 до договору факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року, за умовами яких ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відступило за грошові кошти ТОВ "ФК "ЄАПБ" право грошової вимоги до третіх осіб згідно реєстрів боржників № 5 від 27.05.2025 та № 10 від 25.07.2025 відповідно. Згідно із витягом з реєстру боржників № 5 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 2 в сумі 31356 грн, з яких: 8000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 6156 грн сума заборгованості за відсотками, 16000 грн неустойка, 1380 грн комісія за надання кредиту. Відповідно до витягу з реєстру боржників № 10 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 1 в сумі 12456 грн, з яких: 4500 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 270 грн сума заборгованості за відсотками, 7011 грн сума заборгованості за пенею, 675 грн комісія за надання кредиту. Установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитних договорів № 1 та № 2. Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Щодо покликання представника відповідача на те, що відповідачем не укладалися кредитні договори та відповідач не отримував кредит, суд зазначає наступне. При укладенні Кредитних договорів № 1 та № 2 відповідачем здійснені дії, які свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Так, в графах "позичальник" Кредитних договорів № 1 та № 2 зазначена ідентифікуюча інформація щодо позичальника, зокрема паспортні дані, місце проживання, РНОКПП, номер банківської картки, номер телефону, електронну адресу, номер одноразового ідентифікатора. Представник відповідача жодними доказами не спростував, що відповідачем не вчинялося дій щодо укладення Кредитних договорів № 1 та № 2. Інформація, зазначена у реквізитах Кредитних договорів № 1 та № 2, повністю відповідає даним відповідача. Крім того, згідно з листом АТ КБ "Приватбанк" № 20.1.0.0.0/7-260219/81703-БТ від 22.02.2026 номер банківської картки, вказаної у реквізитах до Кредитного договору № 2, належить відповідачу [PERSON] , на вказану картку 27 січня 2025 року відбулось зарахування грошових коштів у сумі 8000 грн. Після зарахування коштів на картку частину з них було перераховано на іншу картку, що належить відповідачу. АТ "Універсал Банк" також листом № БТ/Е-9255 від 21.03.2026 підтвердив, що номер банківської картки, вказаної у реквізитах до Кредитного договору № 1, належить відповідачу [PERSON] , на вказану картку 19 січня 2025 року відбулось зарахування грошових коштів у сумі 4500 грн. Значна фінансова активність пов`язана із зархуванням та списання коштів з банківських карток відповідача, їх характер, здійснення операцій між власними рахунками свідчить про наявність доступу [PERSON] до даних карток у дні укладення Кредитних договорів № 1 та № 2 та його обізнаність про надходження на його картку грошових коштів за умовами Кредитних договорів № 1 та № 2. Водночас, без реєстрації та здійснення входу на вебсайт товариств за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. З огляду на те, що відповідач та його представник не довели неправомірності Кредитних договорів № 1 та № 2, а згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, суд доходить висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази, як укладення між сторонами Кредитних договорів № 1 та № 2, так і перерахування грошових коштів на банківські картки [PERSON] за їх умовами. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який доповнений Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи наведене, боржник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану. Штраф, штрафні санкції нараховані за ч. 2 ст. 625 ЦК України включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з долученими представником позивача розрахунками первісним кредитором за Кредитнимми договорами № 1 та № 2 визначено неустойку/пеню за порушення відповідачем грошового зобов`язання за Кредитними договорами № 1, № 2 в розмірах 16000 грн та 7011 грн, які нараховувалися у період воєнного стану. За наведених обставин, враховуючи, що дані пеня/неустойка первісним кредитором нараховано після 24 лютого 2022 року, дія воєнного стану з моменту укладення договору до розгляду справи у суді не припинялася, суд уважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог у цій частині. Твердження представника позивача у поданій відповіді на відзив про те, що первісним кредитором нараховувалася не пеня а відсотки за понадстрокове користування кредитом спростовуються позовною заявою, розрахунками заборгованості за кредитними договорами, витягами з реєтрів боржників до договору факторингу, а також умовами Кредитних договорів № 1 та № 2. Сплачені відповідачем 14 березня 2025 року грошові кошти в сумі 1989 грн за Кредитним договором № 1 , які ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зараховано у рахунок погашення заборгованості за пенею, слід зарахувати в рахунок погашення заборгованості за відсотками, комісією та тілом кредиту. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши укладення між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] . Кредитних договорів № 1 та № 2, отримання відповідачем кредитних коштів, правові підстави для перехід прав вимог за вказаними договорами до позивача, отримання також наявність заборгованості за ними, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в загальній сумі 18992 грн, а саме: за Кредитним договором № 1 в розмірі 3456 грн, що скаладається із заборгованості за тілом кредитом (4500+270+675-1989); за Кредитним договором № 2 в сумі 15536 грн, з яких 8000 грн заборгованість за тілом кредиту; 6156 грн заборгованість по відсотках; 1380 грн заборгованість за комісією. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 1307 грн 23 коп. (18992/43992*3028). Крім того, представник відповідача у поданому відзиві просив покласти на позивача понесені відповідачем витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 10000 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 3 - ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 вказано, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат". Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником відповідача надано суду лише копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 6180 від 07.07.2022, ордер на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Стеганцовим М.С. серії ВК № 1206277 від 12.01.2026, та договір про надання правничої (правової) допомоги від 10.01.2026. Згідно з п. 6.1, п. 6.2 договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.01.2026 оплата за надання правової допомоги на підставі даного договору здійснюється у формі гонорару. Гонорар адвокатського бюро погоджується за взаємною домовленістю сторін. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати визначаються у Акті наданих послуг. Усупереч положенням даного договору, представник відповідача не надав доказів, що підтверджують розмір судових витрат (фактичної передачі наданих адвокатом послуг), які, зокрема, можуть міститися в Акті наданих послуг, до закінчення розгляду справи по суті, заяви про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду не зробив. Таким чином, представник відповідача не виконав покладений на нього обов`язок, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України. За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial