Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» Вишневська О.І. через систему «Електронний суд» звернулася до Гусятинського районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості у розмірі 249 736,74 гривень та судового збору. Посилається на те, що 21.09.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання кредиту № 11220871000, згідно з умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 46750 дол. США, що на день укладення правочину становило 236087,5 грн. під 12,9% річних із строком остаточного погашення кредиту не пізніше 20.09.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором між Банком та [PERSON] 21 червня 2007 року було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язалася перед банком - кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання відповідачем [PERSON] зобов`язання за зазначеним кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного Договору, ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до суду щодо примусового стягнення заборгованості. 02 квітня 2010 року Гусятинським районним судом Тернопільської області розглянуто справу №2-271/2010 та ухвалено рішення, яким стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору № 11220871000 від 21.09.2007 року в розмірі 395 175, 17 грн. 13.02.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей Колект» укладено договір Факторингу № 2 в результаті чого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей Колект» право вимоги за договором кредиту № 11220871000 від 21.09.2007 року. Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області у справі № 1904/2145/2012 замінено сторону виконавчого провадження - ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей Колект» у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30.11.2010 року у справі № 2-271/10 р. за кредитним договором № 11220871000-11220871001 від 21.09.2007 року. Судове рішення відповідачами не виконано, залишок заборгованості становить 395 175, 17 грн. У зв`язку з вищезазначеним, просить стягнути суму 3 % річних та інфляційних втрат, понесених ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», внаслідок прострочення зобов`язання зі сплати заборгованості визначеної рішенням суду від 02.04.2010 року по справі №2-271/2010, що складає: згідно з розрахунком суми 3% річних, за період з «02» квітня 2017 року по «23» лютого 2022 року (включно), за прострочення сплати заборгованості, сума 3% річних, становить: 58 106,99 грн.; 2) згідно з Розрахунком суми інфляційних втрат, за період з «02» квітня 2017 року по «23» лютого 2022 року (включно), понесених у наслідок прострочення заборгованості, сума інфляційних втрат, становить: 191 629,75 грн. Всього сума заборгованості (загальна сума 3% річних, інфляційних втрат) перед ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» становить 249 736,74 грн. Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 06.01.2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі п.6 ч.1 ст.186 ЦПК України та відкрито провадження у справі до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 24 червня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. В судовому засідані представник позивача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» Пилипенко С.В. позовні вимоги до [PERSON] підтримав в повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`являвся, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надходило. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, а також не подано відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за необхідне провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно договору про надання споживчого кредиту №11220871000 від 21.09.2007 року між відповідачем [PERSON] та Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого Кредитодавець надав Позичальнику грошові кошти в розмірі 46750,00 доларів США, а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 20 вересня 2017 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами Договору кредиту (а.с.9-12). Відповідно до договору поруки №1 від 21.09.2007 року, між Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №11220871000 від 21.09.2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с.13). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Заочним рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02.04.2010 року в справі №2-271/2010 р. у зв`язку з невиконанням [PERSON] умов договору, позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено. Вирішено стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» , МФО 351005, код ЄДРПОУ 09807750, розподільчий рахунок 29090000000113, заборгованість по кредитному договору №11220871000 від 21.09.2007 року в розмірі 395 175 (триста дев`яносто п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) грн. 17 коп. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір в розмірі 1700 (тисяча сімсот) грн. та 120 (сто двадцять) грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи (а.с.14-16, 58-59). Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 13.09.2012 року в справі №1904/2145/2012 заяву товариства з обмеженою відповідальністю Кей-Колект про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Ухвалено замінити сторону виконавчого провадження-ПАТ УкрСиббанк на ТОВ Кей-Колект у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа Гусятинського районного суду Тернопільської області від 30.11.2010 року у справі 2-271/2010 р. за кредитним договором №11220871000-11220871001 від 21.09.2007 року (а.с.17, 57). З розрахунку 3 відсотків річних та інфляційних втрат ТОВ Кей Колект слідує, що за період прострочення грошового зобов`язання з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року, 1789 днів, сума боргу за рішенням суду від 02.04.2010 року - 395 175, 17 грн., інфляційне збільшення становить 191 629,75 гривень; 3% річних становить 58 106,99 гривень (а.с.60). З довідки №25/11/2024/732599/1 від 25.11.2024 року, виданої ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» слідує, що заочне рішення у справі 2-271/2010 р. від 02.04.2010 року [PERSON] не виконано та станом на 25.11.2024 року заборгованість становить 395 175 (триста дев`яносто п`ять тисяч сто сімдесят п`ять) грн. 17 коп.(а.с.8) При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Частинами 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тлумачення статті 625 ЦК України свідчить, що: 1) натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном; 2) конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; 3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18). Натуральним зобов`язанням є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати три проценти річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18). Задавненим зобов`язанням є зобов`язання, в якому стосовно задавненої вимоги спливла позовна давність, кредитор не пред`являє в судовому порядку позову про захист задавненої вимоги і боржник відповідно не заявив про застосування до неї позовної давності. Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року в справі № 285/3536/20 (провадження № 61-261св22). Як слідує з матеріалів справи, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» просить стягнути з відповідача [PERSON] 3 % річних та інфляційні втрати на підставі статті 625 ЦК України від суми заборгованості за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року включно, у зв`язку з невиконанням відповідачем рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 02 квітня 2010 року в справі №2-271/2010 р., при цьому, не пред`являючи позову про стягнення задавненої вимоги. З врахуванням вищенаведених встановлених обставин справи, вимог законодавства та висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про стягнення з відповідача [PERSON] 3% річних та інфляційних втрат в розмірі 249 736,74 грн., оскільки такі нараховані на задавнену вимогу без пред`явлення позову про стягнення задавненої вимоги. Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України. Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, зокрема, витрати по сплаті судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed