Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

21.01.2026 року представник позивача ТОВ «Бізнес позика» Памірський М.А. звернувся до суду з позов до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором №518313-КС-001 від 05.12.2024 у розмірі 37290,00 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн. Позов мотивовано тим, що 05.12.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладений договір №518313-КС-001 про надання кредиту, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 11000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1% в день, строком на 24 тижні та комісії за видачу кредиту у сумі 2200, 00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем [PERSON] , станом на 07 січня 2026 року утворилася заборгованість за договором № 518313-КС-001 у розмірі 37290,00 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 18590,00 грн., суми заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ - 5500,00 грн. та суми прострочених платежів за комісією - 2200,00 грн. Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 02.02.2026, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та за клопотанням представника позивача витребувано докази з АТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в позові міститься клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, без поважних причин або без повідомлення причин та якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 05 грудня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладений договір №518313-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес позика» 05.12.2024 року направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір №518313-КС-001 про надання кредиту. 05.12.2024 року [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №518313-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес позика» направлено [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-7669, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який Боржником було введено/відправлено. Відповідно до п.2.1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 11000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1% в день, за кожен день користування Кредитом. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст.639 ЦПК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Нормами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. ТОВ «Бізнес позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 11000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів ТОВ «ПрофіГід», призначення переказу: перерах. Коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. До кредитного дог. №518313-КС-001 від 05.12.2024, сума переказу 11000, 00 грн., номер транзакції 43340-31143-07373. Витребуваною судом інформацією з АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту № [NUMBER] на яку було зараховано кошти в сумі 11000,00 грн. від 05.12.2024. Суд вказує, що відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11.07.2018 у справі № 753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості (в даному випадку - заборгованості за нарахованими процентами) є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку, оскільки спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача (а не суду). А тому суд вказує, що нарахований позивачем розмір відсотків є обґрунтованим, оскільки не заперечений самим відповідачем. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, у [PERSON] станом на 06.01.2026 року утворилась заборгованість за Договором №518313-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 37290,00 грн, яка складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11000,00 грн., суми прострочених платежів по процентах - 18590,00 грн., суми заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ (штрафи) - 5500,00 грн. та суми прострочених платежів за комісією - 2200,00 грн. Проте, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, заборгованість у сумі 5500,00 грн. за сумою заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ відповідачу [PERSON] нарахована безпідставно, а отже у стягненні з неї цієї суми слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, у розмірі 2269, 70 грн. (85,25%). На підставі викладеного,

Outcome: partial