Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь AT "А-БАНК" заборгованість за кредитним договором № А249СТ155101365312 від 05.02.2025 року у розмірі 71520,00 UAH грн. станом на 13.11.2025 року, яка складається з наступного: 70051.06999999999 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 31384,53 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 2461,82 грн. пеня; 0,00 грн- штраф. В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 05.02.2025 року, будучи клієнтом Банку, [PERSON] уклала з Банком кредитний договір № А249СТ155101365312, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Станом на 13.11.2025 року заборгованість [PERSON] за даним кредитним Договором складала суму в розмірі 103897,42 грн., яка складається з: 70051,06999999999 грн. - заборгованість за кредитом; 31384,53 грн заборгованість за відсотками; 2461,82 грн пеня; 0,00 грн. штраф. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав АТ «А-Банк». Ухвалою від 03.12.2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом сторін). Одночасно з позовною заявою представник позивача подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явиласт, причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином повісткою, будь-яких заяв від відповідача та відзив на позовну заяву до суду не надходило. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 05.02.2025 року [PERSON] уклала з Банком кредитний договір № А249СТ155101365312, щодо надання їй кредиту в розмірі 71520,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Згідно розрахунку, станом на 13.11.2025 року заборгованість [PERSON] за даним кредитним Договором складала суму в розмірі 103897,42 грн, яка складається з: 70051,06999999999 грн заборгованість за кредитом; 31384,53 грн заборгованість за відсотками; 2461,82 грн пеня; 0,00 грн штраф.. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Всупереч умовам кредитного договору та наведеним нормам закону відповідач порушила строки погашення заборгованості за кредитним договором, про що свідчить розрахунок заборгованості за договором. Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та не сплатила борг за кредитним договором та проценти, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Щодо нарахування штрафних санкцій в розмірі 2461,82 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, встановлено у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на що, нараховані штрафні санкції в розмірі 2 461,82 грн. стягненню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 70051,06999999999 грн та проценти у розмірі 31384,53 грн., а всього у розмірі 101 435,6 грн. В частині вимог стягнення штрафних санкцій в сумі 2461,82 грн. суд відмовляє у задоволенні позовних вимог. За правилами ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору при зверненні до суду, підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить в сумі 2365,00 грн.

Outcome: partial