Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-06 00:00:00

22.01.2026 року до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява [PERSON] до Коростенської міської територіальної громади в особі Коростенської міської ради про надання додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] в м. Коростень помер [PERSON] , який за життя постійно проживав в [ADDRESS] . У зв`язку зі смертю [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому на праві власності майно, яке складається з 2/3 частин приватизованої квартири [ADDRESS] . Інша 1/3 частина цієї ж квартири належить в рівних частках позивачу та її рідній сестрі як спадкоємцям після смерті матері [PERSON] . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.03.2025 року у справі №279/506/25 встановлено факт проживання однією сім`єю позивача [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , в період з 23.02.2007 року по день реєстрації його смерті [INFO] по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що судовим рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.03.2025 року у справі №279/506/25 встановлено факт проживання позивача та спадкодавця [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, вона набула статусу спадкоємця четвертої черги за законом. В травні 2025 року вона звернулась до приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Титюк Г.М. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Проте листом № 12/02-14 від 15.05.2025 року приватний нотаріус Титюк Г.М. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що вона не подала заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , а тому спадщину не прийняла. А також, цим же листом запропонувала звернутись до суду з позовом про надання їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Так, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 1190886 від 15.05.2025 року у Спадковому реєстрі відсутня інформація про реєстрацію спадкової справи по факту смерті [PERSON] , який помер [INFO] в м. Коростені Житомирської області. Дана обставина свідчить проте, що ніхто не звертався до нотаріуса по питанню прийняття спадщини після смерті [PERSON] і спадкова справа в Спадковому реєстрі не реєструвалась. Зазначає, що вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який тривав з 25.03.2012 року по 25.09.2012 року, з поважних причин, якими є наступні обставини: - вона перебувала в тяжкому емоційному стані, оскільки протягом останнього року пережила втрату та поховання трьох близьких для неї людей. Так, [INFO] в смт. Нова Борова померла її тітка по лінії батька, [PERSON] , [INFO] в м. Коростені померла її матір, [PERSON] , а [INFO] помер чоловік її матері, [PERSON] ; - в цей ж час на вихованні та утримання у неї був малолітній син, [PERSON] , [INFO] , якого вона виховувала та утримувала як мати-одиначка при відсутності близьких для неї людей, які могли б підтримати її матеріально та морально і допомогти їй у вихованні та утриманні дитини, малолітня дитина в цьому періоді хворіла. Так, 27.03.2012 року, з дня поховання [PERSON] вона із дитиною була доставлена каретою швидкої допомоги до педіатричного відділення Коростенської ЦМЛ для лікування дитини від гострої двобічної бронхопневмонії середньої тяжкості, гіпертермічного та інтоксикаційного синдрому; - для матеріального забезпечення своєї сім`ї вона одноособово працювала офіційно, а також мала неофіційну роботу, де працювала в нічний та вечірній час, оскільки була матір`ю-одиначкою; - також в цей період вона тривалий час лікувалась амбулаторно та стаціонарно і приймала лікування в домашніх умовах у зв`язку із хронічним ларинготрахеїтом та втратою голосу. Всі ці обставини існували об`єктивно, є поважними і в сукупності створювали позивачу істотні перешкоди для своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] , викладені у позовній заяві підтверджуються: копіями свідоцтв про смерть її тітки, матері та спадкодавця [PERSON] , копією свідоцтва про народження сина [PERSON] , копією витягу з Державного реєстру актових записів про народження сина [PERSON] із зазначенням відомостей про батька, довідкою про місце її роботи, довідкою Коростенської ЦМЛ про перебування дитини на лікуванні, виписками з її медичної карти про наявність у неї хронічного захворювання та тривалого лікування. Відповідачем по справі зазначено Коростенську міську територіальну громаду в особі Коростенської міської ради, оскільки відсутні інші спадкоємці після смерті спадкоємця [PERSON] , як за законом, так і за заповітом, а Коростенська міська територіальна громада може претендувати на спадщину після смерті [PERSON] , як відумерлу в разі її неприйняття. Так, ч.3 ст. 1277 ЦК України передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна. Просить суд ухвалити рішення про надання їй додаткового строку для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проживаючого в [ADDRESS] , який помер [INFO] в м. Коростені Житомирської області, який просить визначити терміном два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.01.2026 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Сторона позивача подала до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання без її участі, не заперечила щодо призначення справи до судового розгляду. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримав, правом подачі відзиву на позов не скористався, клопотань про відкладення розгляду справи не заявив. 30.03.2026 року представник відповідача надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що у прийнятті рішення по справі покладається на розсуд суду. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 12.03.2026 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні о 13 год. 00 хв. 07.04.2026 року. Учасники провадження в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд дійшов висновку про таке. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [INFO] у м.Коростень Житомирської області у віці [INFO] помер [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.03.2012 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшло, зокрема право власності на 2/3 частки приватизованої квартири [ADDRESS] . Інша 1/3 частина цієї ж квартири належить в рівних частках позивачу та її рідній сестрі як спадкоємцям після смерті матері [PERSON] . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.03.2025 року у справі №279/506/25 встановлено факт проживання однією сім`єю позивача [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , в період з 23.02.2007 року по день реєстрації його смерті [INFO] по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно вимог ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 3 ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що судовим рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18.03.2025 року у справі №279/506/25 встановлено факт проживання позивача та спадкодавця [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини, вона набула статусу спадкоємця четвертої черги за законом. Також цим рішенням встановлено, що [PERSON] та [PERSON] до дня реєстрації смерті [PERSON] [INFO] проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] . У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 671/22/19 (провадження № 61-9511 сво 19) зроблено висновок, що «усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є розуміння відкриття спадщини як настання певних юридичних фактів, зумовлюють виникнення спадкових правовідносин. При цьому як юридичний факт відкриття спадщини характеризується двома параметрами: (1) часом відкриття; (2) місцем відкриття. Час відкриття спадщини має важливе значення, оскільки на час відкриття спадщини визначаються, зокрема: склад спадщини; коло спадкоємців; матеріальний закон, який буде застосовуватись до спадкових відносин». Отже, у силу ч.3 ст.1268 ЦК України [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину за фактом постійного проживання разом зі спадкодавцем на день відкриття спадщини (у силу ч.2 ст.1220 ЦК України- день смерті [PERSON] ), оскільки у встановлений законом строк не заявила про її відмову, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 12.02.2026 року про те, що спадкоємці із заявами про прийняття / відмову спадщини до Першої Коростенської державної нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа не заводилася. За таких обставин суд дійшов висновку, що оскільки позивач вважається такою, що прийняла спадщину у спосіб, визначений ч.3 ст.1268 ЦК України, тому відсутні підстави для визначення їй додаткового строку для подання заяви нотаріусу. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( частина 1 статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2022 року у справі № 757/508/20-ц (провадження № 61-19919св21) зазначено, що: «порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Схожі за змістом позиції підтримані Верховним Судом у постанові від 15.03.2023 року у справі № 753/8671/21. Отже, встановлення судом відсутності порушених прав та законних інтересів позивача [PERSON] , є підставою для відмови в позові. Судові витрати у справі відповідно до ст.141 ЦПК України, вважати понесеними позивачем.

Outcome: dismissed