Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальність «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі Позивач, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося з позовом до [PERSON] (далі Відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором №1244-5090 від 24.07.2023 у розмірі 43500,00 грн, з яких: 8700,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 34800,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами; та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. В якості правових підстав звернення з позовом зазначає норми статей 525, 526, 530, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Ухвалою від 01.12.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням Сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник Позивача просить провести розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. 26.03.2026 суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив, що 24.07.2023 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] уклали договір про відкриття кредитної лінії №1244-5090 продукту «CreditKasa» у формі електронного документа з використанням електронного підпису за умовами якого останній отримує 24.07.2023 кредит у розмірі 7300,00 грн (пункти 4.1, 4.2) Відповідно до пункту 4.6 вказаного договору кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми у розмірі вказаної у пункті 4.1 на банківський рахунок позичальника шляхом вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми вказаної у пункті 4.1 здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення договору Умовами пунктів 4.7-4.10 передбачена сплата відсотків за користування кредитними коштами. Дата повернення кредиту 18.05.2024 (пункт 4.12) 27.07.2023 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору про відкриття лінії 1244-5090 відповідно до умов якої кредитодавець зобов`язується надати [PERSON] додаткові грошові кошти у розмірі 1400,00 грн. Дата видачі додаткових грошових коштів 27.07.2023. Після надання кредитодавцем додаткових грошових коштів [PERSON] зобов`язується повернути суму у розмірі 8700,00 грн (пункти 2.1-2.3) Згідно з довідкою про перерахування суми кредиту, що складена директором ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», 24.07.2023 та 27.07.2023 здійснено платіж у розмірі 7300,00 грн та 1400,00 грн відповідно на карту [NUMBER] . Згідно з листом АТ «Приватбанк» повідомлено ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування коштів від останнього через систему платежів LiqPay. З розрахунку заборгованості за договором №1244-5090 від 24.07.2023 вбачається, що така наявна у розмірі 43500,00 грн, з яких: 8700,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 77586,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Позивач зазначає у позовній заяві про прийняте ним рішенням щодо застосування програми лояльності для споживачів його послуг, а саме часткового списання заборгованості за відсотками, у зв`язку з чим зазначає, що стягненню підлягає заборгованість за відсотками у розмірі 43500,00 грн. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Разом із цим, частиною першою статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною першою статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). Разом з цим, Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц). Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частинами першою-третьою Закону України «Про платіжні послуги» визначено, що небанківські надавачі платіжних послуг забезпечують виконання платіжних операцій користувачів через розрахункові рахунки, відкриті в банках або в розрахунковому банку платіжної системи, учасниками якої вони є. Розрахунки між небанківськими надавачами платіжних послуг для забезпечення виконання платіжних операцій користувачів (крім платіжних операцій у межах одного надавача платіжних послуг) здійснюються шляхом проведення суми платіжної операції між розрахунковими рахунками небанківських надавачів платіжних послуг, що відкриті в банках (розрахунковому банку платіжної системи). Банки забезпечують виконання платіжних операцій своїх клієнтів, у тому числі операцій небанківських надавачів платіжних послуг, шляхом виконання міжбанківських платіжних операцій або платіжних операцій, що виконуються в межах одного банку. Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначає Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Поняття бухгалтерського обліку визначено статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» як процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень. В цій статті визначаються поняття господарської операції - дії або події, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства та первинного документу - документу, який містить відомості про господарську операцію. Основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України встановлено Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 (далі - Положення). Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (пункт 62 Положення). За правилами пункту 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: назву документа (форми); дату складання; найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаними положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28 серпня 2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23). Разом з цим, суд не може прийняти в якості належних доказів довідку про перерахування суми кредиту, що складена директором ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та лист АТ «Приватбанк» про перерахування коштів, позаяк такі листи не є первинними документами що підтверджують надання (перерахування) на рахунок, який належить Відповідачу, кредитних коштів у вказаних кредитним договором розмірах. Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про недоведеність Позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності були б достатніми для задоволення позовних вимог, що має наслідком відмову у позові повністю. Судові витрати, у відповідності до статті 141 ЦПК України, покладаються на Позивача.

Outcome: dismissed