Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ« звернулося до Центрального районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, який мотивувало наступним. Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та 30.04.2025 уклали договір позики № 8925562 відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало відповідачу кредит в сумі 6000,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування грошовими коштами. Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» взяті на себе зобов`язання виконало, надавши відповідачу кредит відповідно умов кредитного договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» 16.10.2025 уклали договір факторингу № 16/10/25 відповідно умов якого право вимоги за договором позики від 30.04.2025 № 8925562 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Відповідач не виконав умови кредитного договору не повернув позику, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання за кредитним договором. Сума заборгованості складає 23301,00 грн, з яких: - 6000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; - 5301,00 грн сума заборгованості за процентами. - 0,00 грн. сума заборгованості за комісією. - 12000,00 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою. - 0,00 грн. сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування. Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості. Просив позов задовольнити, стягнути заборгованість та судові витрати. Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 05.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи до суду не з`явився, заперечень на позов не надав ,а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 30.04.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Відповідач уклали договір кредитної лінії (надійний) № 8925562 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 14 зв.- 20). Відповідач до підписання договору ознайомився з текстом самого договору та Правилами надання грошових коштів у позику, що розміщені в мережі «Інтернет», після чого підписав договір позики електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 421826 30.04.2025 о 09:55:14 (а.с. 21.). Відповідно до п.2.1 договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позику в день закінчення строку позики або достроково, та сплатити проценти за користування грошима. Згідно п. 2.2 договору позики позичальнику передано 6000,00 грн на строк 360 днів, процентна ставка (базова)/день 0,998%, дата надання кредиту 30.04.2025, дата повернення кредиту 24.04.2026, процентна ставка/день 0,95%, орієнтовна загальна вартість кредиту 27555,00, неустойка в день 300,00 грн. 30.04.2025 на виконання п. 2.1 договору позики №8925562 від 30.04.2025 на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] позикодавцем за посередництва платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес» було перераховано 6000,00 грн., що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію позикодавця - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с.22). З руху коштів по рахункам наданих АТ «Акцент-Банк» від 23.03.2026 наданих на ухвалу суду, вбачається, що на ім`я [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] та 30.04.2025 здійснено зарахування у розмірі 6000,00 грн. 16.10.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено Договір факторингу №16/10/25, відповідно до якого до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшло право вимоги до Відповідача по договору позики №8925562 від 30.04.2025 на суму 23301,00 грн. (а.с. 23 зв.-29). Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.ст. 5,15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір був вчинений в електронній формі, яка згідно зі ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст.626,628 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір позики укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно дост.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 361/2105/16-ц. Отже, ТОВ «Фінпром Маркет» має право вимоги до [PERSON] . Оскільки відповідачем не виконано умов за договором позики № 8925562 від 07.04.2025, тобто не погашено заборгованість перед позивачем у розмірі 6000,00 грн основного боргу, 5301,00 грн процентів, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Водночас, щодо заявленої позивачем вимоги про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 12000,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 24 грудня 2023 року вступив в силу Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким було внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та скасовано положення про звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договорами про споживчий кредит, укладеними пізніше 30-го дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Разом із тим, виник конфлікт між нормами пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», за змістом якого через 30 днів після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дозволяється встановлення договірної відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, і пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до тепер. Згідно з частинами 1, 2 ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Таким чином, усі закони України, які є актами цивільного законодавства, повинні відповідати ЦК України. У Рішенні Конституційного Суду України від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012 вказано: «Виходячи з наведеного Конституційний Суд України вважає, що невідповідність окремих положень спеціального закону положенням Кодексу не може бути усунена шляхом застосування правила, за яким з прийняттям нового нормативно-правового акта автоматично призупиняє дію акт (його окремі положення), який був чинним у часі раніше. Оскільки Кодекс є основним актом цивільного законодавства, то будь-які зміни у регулюванні однопредметних правовідносин можуть відбуватися лише з одночасним внесенням змін до нього відповідно до порядку, встановленого абзацом третім частини другої статті 4 Кодексу». Таким чином, ЦК України має вищу юридичну силу, тому до цих правовідносин підлягає застосуванню положення пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України, а тому відповідач звільняється від обов`язку сплати на користь позивача неустойки за прострочення виконання зобов`язання. Отже, позовні вимоги в частині стягнення 6000,00 грн. основного боргу, 5301,00 грн. процентів, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. В задоволенні іншої частини вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем суду надано договір про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 та витяг з акту №5-ФП прийому-передачі наданої правничої допомоги від 21.10.2025, платіжна інструкція №579939288.1. Згідно зазначених позивачем у позовній заяві судових витрат, витрати на професійну правничу (правову) допомогу складають 4500 грн, які повністю підтверджені наданими належними доказами. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, пропорційно до розміру позовних вимог (48,50%), а саме: витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2182,50 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1184,56 грн.

Outcome: partial