Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

29 травня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Таліон Плюс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд стягнути з гр. [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (код ЄРДПОУ 39700642) суму заборгованості за кредитним договором у розмірі: 34 284,64 грн, судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу: 5 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що 25.05.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - Товариство) та [PERSON] (далі - Відповідач, Позичальник) укладено Договір кредитної лінії № 695731253 в електронній формі, відповідно до якого Відповідач отримала кредитні кошти (з урахуванням траншів) у сумі 10 600,00 грн. За умовами Договору Товариство зобов`язалося надати кредит на умовах строковості, зворотності та платності, а Позичальник повернути кредит і сплатити проценти відповідно до умов Договору та Правил надання грошових коштів у позику, що є його невід`ємною частиною та розміщені на сайті Товариства. Кошти були перераховані на банківську картку № [NUMBER] , реквізити якої Відповідач зазначила в особистому кабінеті. Відповідно до умов Договору Позичальник несе відповідальність за правильність наданих реквізитів та підтверджує, що рахунок належить їй. Підтвердження здійснення платіжної операції додається до позову. Позивач зазначає, що кредит надано з дотриманням умов Договору та вимог законодавства, зокрема ЦК України, Законів України «Про електронну комерцію», «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про платіжні послуги». Договір укладено шляхом акцепту оферти в особистому кабінеті Відповідача із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Інформація про дату та час підписання міститься в тексті Договору. 12.11.2024 на підставі договору факторингу № МВ-ТП/8 Товариство відступило право вимоги за Договором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Позивач). Витяг з реєстру прав вимоги та копія договору факторингу додаються. Позичальника повідомлено про відступлення права вимоги в порядку, передбаченому Законом України «Про споживче кредитування» та умовами Договору. Відповідно до ст. 512, 516, 514, 1077 ЦК України заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу. Позивач зазначає, що зобов`язання з надання кредиту виконані в повному обсязі, однак Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Станом на дату звернення до суду загальна заборгованість становить 39 583,70 грн. Разом з тим, Позивач просить стягнути частину заборгованості у розмірі 34 284,64 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 598,11 грн; заборгованість за процентами 23 686,53 грн; заборгованість за комісією 0,00 грн. Штрафні санкції до позовних вимог не включені. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 травня 2025 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, з метою визначення підсудності, судом було отримано відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 1439394 від 02 червня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 04 червня 2025 року постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження в даній цивільній справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд справи провести у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено по цивільній справі судове засідання, яке востаннє відкладено на 09 год. 00 хв. 27 березня 2026 року. Ухвалою суду від 27 березня 2026 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач, свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, в позовній заяві представник позивача просить суд розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення в справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] та її представник в жодне судове засідання, в тому числі 27 березня 2026 року, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи не з`явився, причин неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв, клопотань та відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовну заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі наданих суду доказів було встановлено, що 25.05.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № 695731253 у формі електронного документа, відповідно до якого Відповідач отримала кредитні кошти (з урахуванням усіх траншів) у розмірі 10 600 грн. Відповідно до Розділу 2 Договору Товариство зобов`язалося надати Відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності та платності, а Відповідач зобов`язалася повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, визначених Договором, додатками до нього та Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», що є невід`ємною частиною Договору та розміщені на офіційному сайті Товариства. Згідно з Розділом 5 Договору кредит надається шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця на рахунок Позичальника, зазначений у Договорі, із використанням реквізитів платіжної картки, вказаної Позичальником в особистому кабінеті. Переказ здійснюється не пізніше ніж протягом трьох банківських днів з моменту укладення Договору або ініціювання отримання чергового траншу. Судом встановлено, що на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську картку № [NUMBER] , реквізити якої були зазначені Відповідачем при укладенні Договору. Відповідно до п. 5.3 Договору Позичальник несе відповідальність за правильність наданих Кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на її власний рахунок. Факт здійснення платіжної операції підтверджується відповідними доказами, долученими до матеріалів справи. Щодо порядку укладення та підписання Договору судом встановлено, що Відповідач добровільно, із розумінням правових наслідків, заповнила заявку на отримання кредитних коштів у своєму особистому кабінеті на сайті Товариства, зазначивши персональні дані, зокрема паспортні дані, адресу електронної пошти, абонентський номер телефону та реквізити банківської картки. Після автоматизованої обробки заявки та її схвалення інформаційно-комунікаційна система Товариства згенерувала електронний договір, що є офертою у розумінні ч. 2 ст. 638 ЦК України, який містив усі істотні умови договору та був наданий Позичальнику для ознайомлення в особистому кабінеті, а також направлений на електронну поштову адресу, зазначену Відповідачем. Відповідно до Розділу 4 Договору та вимог Закону України «Про електронну комерцію» акцепт оферти здійснювався шляхом введення Відповідачем одноразового ідентифікатора у спеціальному полі під текстом оферти та натискання іконки «відправити/підписати». Зазначена іконка ставала активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора для підписання Договору та паспорта кредиту. Моментом підписання Договору є використання сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Інформація про дату та час підписання міститься у Розділі 15 Договору. Електронний документ зберігається у форматі, що унеможливлює внесення змін або видалення інформації про підпис. 12.11.2024 між Товариством та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/8, відповідно до якого, на підставі ст. 1077 ЦК України, право вимоги за Договором кредитної лінії № 695731253 було відступлено новому кредитору Позивачу. Згідно з п. 4.1 Договору факторингу право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання Реєстру прав вимоги. Витяг з реєстру прав вимоги щодо Відповідача та копія Договору факторингу долучені до матеріалів справи. Відповідно до п. 9.1.1.5 Договору Кредитодавець має право без згоди Позичальника відступити право грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі шляхом укладення договору факторингу або іншого правочину, не забороненого законом. Пунктом 6.2 Правил передбачено, що Позичальник повідомлений про можливість такого відступлення. Позичальника було повідомлено про відступлення права вимоги у спосіб, погоджений сторонами, шляхом направлення повідомлення на електронну адресу. Судом також встановлено, що відповідно до Розділу 7 Договору Відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним, а також комісії (у разі їх наявності). Розділом 8 Договору передбачено, що за користування кредитом нараховуються проценти. У разі нездійснення дострокового повернення кредиту проценти нараховуються за базовою ставкою 1,50 % на день від суми залишку кредиту за кожен день користування. Відповідно до п. 9.1.1.1 Договору кредитор має право вимагати повернення суми кредиту та процентів. Згідно з п. 9.1.1.7 Договору у разі прострочення сплати кредиту та/або процентів щонайменше на один місяць новий кредитор має право вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту шляхом направлення відповідного повідомлення, з моменту відправлення якого Договір вважається розірваним. Матеріалами справи підтверджено, що кредитні кошти були надані Відповідачу в повному обсязі, однак остання свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір Позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з умовами Договору позики Позичальник зобов`язується вчасно повернути Позику, сплатити відсотки за користування Позикою в порядку, визначеному цим Договором. Судом встановлено, що відповідач за всіма зазначеними договором свої зобов`язання належним чином не виконав, грошові кошти та відсотки у встановлені строки не повернув, після відступлення права вимоги жодних платежів на користь позивача або первісних кредиторів не здійснив. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунок Первісного Кредитора, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та зараховані на погашення кредитної заборгованості. Всупереч умовам Кредитного договору, після відступлення права вимоги, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором та таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а тому заборгованість, що виникла, слід стягнути з нього в примусовому порядку. Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, отримані грошові кошти у встановлений строк не повернув та жодних платежів на погашення заборгованості ні на рахунок позивача, ні на рахунок первісного кредитора не здійснив. Таким чином, станом на дату звернення до суду загальна заборгованість становить 39 583,70 грн, що підтверджується розрахунками, наданими первісним кредитором та Позивачем. При цьому Позивач просить стягнути частину заборгованості у розмірі 34 284,64 грн, з яких: 10 598,11 грн - заборгованість за тілом кредиту, 23 686,53 грн - заборгованість за процентами, 0,00 грн - заборгованість за комісією. Штрафні санкції до складу позовних вимог не включені. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір в розмірі 2 422 гривні 40 копійок, сплачений позивачем слід стягнути на його користь з відповідача. Крім того ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» понесло витрати в сумі 5 000,00 грн. на професійну правничу допомогу АО «Ліга юридичних технологій тв. інновації» на підставі Договору про надання правничої допомоги № 5 від 02.12.2024 року.

Outcome: approved