Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

ТОВ «Деал Фінанс Груп» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 24.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір кредиту №71422652. 16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено Договір факторингу №16/09/2025, за умовами якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором кредиту №71422652 від 24.04.2025. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимог №23/12/25-02 від 23.12.2025 до Договору факторингу №16/09/2025 ТОВ ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором кредиту №71422652. ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 297,16 грн, з яких: 5 000 грн сума заборгованості за основним боргом; 1 430 грн сума заборгованості за процентами; 750 грн сума заборгованості за комісією; 8 117,16 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Деал Фінанс Груп» за договором кредиту №71422652 в розмірі 15 297,16 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача та стягнути судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У поданій до суду заяві представник позивача просив розгляд справи провести без його участі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи за зареєстрованою адресою місця проживання, однак в судове засідання не з`явилася. Клопотання про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи за наявності поважних причин до суду не направила. Відзиву на позов до суду не подала. За таких обставин судом, з урахуванням положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, було ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній даних чи доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 24.04.2025 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір кредиту №71422652, за умовами якого Товариство надало позичальнику [PERSON] кредит на суму 5 000 грн, строком на 30 днів, із процентною ставкою 0,3 %, та з комісією за надання кредиту 15 % (п.п.2.2.1., 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. Договору). Відповідно до п.7.1. Договору Позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим Договором (Пролонгація) на підставі поданого до Кредитодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку кредитування здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації Позичальником такого права. У Додатку 1 до кредитного договору №71422652 від 24.04.2025 визначено дату видачі кредиту та дату платежу, згідно якого позичальник зобов`язаний сплатити місячний платіж на погашення кредиту до 23.05.2025, що складається з погашення суми кредиту та процентів за користування кредитом. Загальна вартість кредиту 6200 грн. Згідно п.1 Додаткової угоди №14983345 від 21.05.2025 до Договору про надання коштів у кредит №71422652 сторони домовилися продовжити строк кредитування на 28 днів. На період продовження строку користування кредитом (пролонгації) до дати повернення кредиту, що визначена п.п.2.1. п.2 Додаткової угоди, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за ставкою 1,00%. Дата повернення кредиту 20.06.2025 (п.2.1. Додаткової угоди). З відповіді АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-260227/55039-БТ від 02.03.2026 на запит суду та виписки з особового рахунку відповідача вбачається, що на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 24.04.2025 здійснено переказ коштів на суму 5 000 грн. Проте, відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконала, не сплачувала кошти на погашення суми кредиту і проценти за користування кредитом. В зв`язку з цим, станом на 16.09.2025 (дата відступлення права вимоги за договором Факторингу №16/09/25 від 16.09.2025) у [PERSON] виникла заборгованість перед Товариством за кредитним договором №71422652 від 24.04.2025. 16.09.2025 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено Договір факторингу №16/09/2025, за умовами якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до боржників, в тому числі за договором кредиту №71422652 від 24.04.2025. Згідно п.2.1.3. Договору Факторингу перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги відбувається в момент підписання Сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства.. Позивач вказує, що відповідно до Реєстру прав вимог 23/12/25-02 від 23.12.2025 до Договору факторингу №16/09/2025 набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №71422652 в сумі 15 297,16 грн, з яких: 5 000 грн сума заборгованості за основним боргом; 1 430 грн сума заборгованості за процентами; 750 грн сума заборгованості за комісією; 8 117,16 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Встановлено, що ТОВ «Деал Фінанс Груп» має право грошової вимоги до [PERSON] на підставі укладеного Договору факторингу №16/09/2025 від 16.09.2025. Розрахунок заборгованості за кредитним договором №71422652 від 24.04.2025 наданий суду позивачем, є належним та допустимим доказом заборгованості відповідача за неповерненим тілом кредиту, нарахованими процентами та несплаченою комісією. При цьому, сума заборгованості відповідача за пенею стягненню не підлягає. Вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 8 117,16 грн не підлягає задоволенню, оскільки не відповідає чинному законодавству. Відповідно до п.18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалась і триває до теперішнього часу. Оскільки пеня за кредитним договором нарахована в період дії воєнного стану, то [PERSON] звільняється від обов`язку її сплати на користь ТОВ «Деал Фінанс Груп». Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №71422652 в розмірі 7 180 грн (5000 + 1430 + 750 = 7 180). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Деал Фінанс Груп» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Деал Фінанс Груп» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №71422652 підлягають задоволенню частково в розмірі 7 180 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн та понесено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн, що підтверджується Договором про надання правничої допомоги №22-08/25/ДІЛ від 22.08.2025, Витягом з Акту №4-ДІЛ приймання-передачі наданої правничої допомоги від 30.12.2025. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу мають бути присуджені позивачу з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позивач пред`явив позов на загальну суму 15 297,16. Позов задоволено на суму 7 180 грн. Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 3 361,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial