Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що він та відповідачка являються батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого матір`ю вказана [PERSON] , а батьком - [PERSON] , відомості про якого було внесено за його заявою, оскільки батьки дитини не перебували в шлюбі. Вказує, що відповідачка зловживає спиртними напоями, вихованням дитини не займається. Зазначає, що відповідачка не виконує покладені на неї батьківські обов`язки, не цікавиться життям дитини, участі у її вихованні не приймає, не піклується про стан її здоров`я та духовний розвиток. В зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків, відповідачка неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності. Відповідачка також не приймає належної участі і у матеріальному утриманні дитини. Вихованням та матеріальним утриманням дитини займається виключно позивач, який не чинить жодних перешкод у спілкуванні відповідачки з дитиною. Вважає, що відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання сина свідомо нехтує ним, що полягає у тому, що вона не піклується про його фізичний та духовний розвиток, його підготовку до самостійного життя, не спілкується з ним, не виявляє інтересу до життя дитини, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, будь-якої участі у її вихованні не бере. Зв`язок між відповідачкою та дитиною повністю втрачений та відповідачка не робить жодних дій для його відновлення. Відсутні будь-які непереборні обставини, які б створювали перешкоди у виконання відповідачкою батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] . Така умисна поведінка відповідачки, свідоме нехтування нею своїх батьківських обов`язків з виховання малолітнього сина негативно впливає на його психіку, суперечить інтересам дитини та порушує законні права. Враховуючи наведене, вважає, що [PERSON] повинна бути позбавлена батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що й спонукало позивача звернутися до суду з вищевказаним позовом. Ухвалою суду від 03.12.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.02.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні. Представник позивача адвокат Штогрін В.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Пояснила, що відповідачка [PERSON] вихованням та утриманням свого малолітнього сина не займалася та не займається, проживає окремо від позивача та дитини, не відвідувала та не цікавилася життям та здоров`ям дитини, належним чином не утримує дитину, не цікавився необхідністю участі у додаткових витратах. Зв`язок як матері та дитини між ними повністю втрачений, та відповідачка не робить жодних спроб для відновлення стосунків. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористалася. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області Баталова Т.О. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування та не заперечила щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Пояснила, що відповідачка не зверталася в службу у справах дітей з приводу вчинення їй будь-яких перешкод у спілкуванні та вихованні дитини. Також зазначила, що для [PERSON] було надано випробувальний термін для виправлення, однак вона своєї поведінки не виправила, продовжила зловживати алкогольними напоями та залишати дитину без нагляду та належного догляду, вчиняла сварки та бійки зі своєю матір`ю в присутності сина. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач [PERSON] є її сином, та останній має з [PERSON] спільного сина [PERSON] . Вказала, що матір дитини [PERSON] тривалий час участі у вихованні дитини не приймає, не цікавиться його здоров`ям, навчанням, розвитком, участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає, дитиною опікується виключно [PERSON] та вона. Зазначила, що родинні стосунки з дитиною відповідачка не підтримує, окрім того зловживала алкогольними напоями. Пояснила, що її син [PERSON] належним чином матеріально забезпечує дитину, виховує сина та створив необхідні умови для його проживання та відпочинку. На її думку, поведінка [PERSON] вказує на те, що батьківських обов`язків вона не виконує. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, покази свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З письмових доказів, досліджених в судовому засіданні встановлено наступне. З матеріалів справи та доводів позивача судом встановлено, що у позивача та відповідачки народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 09.02.2024 та актовим записом про народження, згідно яких матір`ю дитини є відповідачка [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Згідно актів обстеження від 10.04.2024р., 15.04.2024р., 16.04.2024р. [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Проведеною перевіркою встановлено, що [PERSON] зловживає спиртними напоями та ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] . Згідно акту обстеження від 30.10.2025 малолітній [PERSON] проживає в [ADDRESS] без реєстрації в родині батька [PERSON] . Для дитини створено всі належні умови для проживання. Згідно повідомлення Острозького відділу ДВС у Рівненському районі Рівненської області від 18.11.2025 №25466, копій виконавчих листів вбачається, що з [PERSON] стягуються аліменти на утримання старших дітей : [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.07.2012 та до досягнення старшою дитиною повноліття. Станом на 18.11.2025 заборгованість по аліментах складає 167 883,24 грн. Згідно постанов Острозького районного суду від 13.08.2025, 26.06.2025 встановлено, що [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.184 КУпАП за ухилення від належного виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] . Відповідно до характеристики Острозької міської ради від 05.03.2024 [PERSON] з місцем проживання характеризується посередньо. Позбавлена батьківських прав по відношенню до двох старших дітей. Зі слів сусідів періодично зловживає алкогольними напоями. Згідно повідомлення Оженинського ліцею ім. Т.Г. Шевченка [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад не регулярно. Мати [PERSON] приводила і забирала дитину в дошкільний заклад вчасно, завжди у тверезому стані. Часто дитину приводила і забирала бабуся [PERSON] . Зацікавленість у вихованні сина мати проявляла не постійно. Згідно виписки з медичної карти амбулаторного(стаціонарного хворого) № 3982 [PERSON] встановлено діагноз: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Синдром активної залежності. Алкогольне сп`яніння. У зв`язку з категоричною відмовою від лікування пацієнтку виписано зі стаціонару в той же день - 03.11.2025. Згідно акту оцінки потреб сім`ї [PERSON] (матері [PERSON] ) вбачається, що [PERSON] сама виховує онуків, її дочка [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки, вживає спиртні напої, вчиняє сварки та бійки зі своєю матір`ю у присутності малолітнього сина [PERSON] . З дослідженого судом висновку органу опіки та піклування Острозької міської ради Рівненської області №34 від 20.01.2026р. вбачається, що вивчивши ставлення матері до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, що мають істотне значення, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини та діючи в інтересах дитини, орган опіки та піклування вбачає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З доводів позивача та досліджених судом доказів встановлено, що відповідачка, яка є матір`ю малолітнього [PERSON] , не піклується про стан його здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, лікуванням, умовами проживання, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини, як складову виховання. Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідачки щодо участі у вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя свого малолітнього сина має місце на протязі тривалого періоду часу. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка повністю самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Вона не бере належної участі в утриманні сина, у його вихованні та розвитку, не цікавиться його життям, здоров`ям та не виявляє будь-якого інтересу до дитини. Після звернення позивача до суду з вищевказаним позовом відповідачка продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, та будь-яких перешкод з боку позивача для відповідачки у спілкуванні, вихованні та розвитку сина судом не встановлено, бажання щодо налагодження стосунків з сином відповідачка не виявляє, а тому за висновком органу опіки та піклування було прийнято рішення про доцільність позбавлення її батьківських прав стосовно її малолітнього сина [PERSON] . Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка не докладає належних зусиль для того, щоб брати належну участь у житті свого сина. Частиною 1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402 від 26.04.2001р. кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Слід зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку, а саме виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки мати або батько маючи реальну можливість виконати такий обов`язок, не вчиняють відповідних дій, та судом було достовірно встановлено, що відповідачка, за відсутності у неї для цього будь-яких об`єктивних причин, перешкод чи труднощів, ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , та суд прийшов до таких висновків виходячи з наступного. З письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідачка, яка є матір`ю малолітнього [PERSON] , не виявляє щодо дитини батьківського піклування, не турбується про його здоров`я, фізичний і духовний розвиток, не забезпечувала необхідним харчуванням, лікуванням, умовами проживання, що негативно впливає на фізичний та духовний розвиток дитини, як складову її виховання. Зазначені обставини у сукупності свідчать про те, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що вказує на наявність підстав, передбачених ст.164 СК України, для позбавлення відповідачки батьківських прав. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідачки щодо участі у вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя свого сина має місце на протязі тривалого періоду часу. В судовому засіданні встановлено, що матір неналежно виконує свої батьківські обов`язки. Вона не бере участі в утриманні, вихованні та розвитку свого сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням. На даний момент відповідачка продовжує свідомо ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, бажання змінити ставлення до малолітнього сина не висловлює. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка неналежним чином приймає участь в утриманні та вихованні сина та не докладає для цього жодних зусиль. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) вказує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. В іншій справі Європейський суд з прав людини (рішення у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 р.) зазначає, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, своє ставлення до виховання малолітнього сина не змінила, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не цікавиться його життям, не піклується про стан його здоров`я, не надає дитині доступу до культурних та інших цінностей. [PERSON] в службу у справах дітей із заявою про те, що їй перешкоджають спілкуватися з сином, не зверталася. При цьому, наведені вище обставини дають підстави суду дійти висновку, що відповідачка не має бажання та не спроможна виконувати батьківські функції щодо свого малолітнього сина. Отже, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка свідомо ухиляється тривалий час від виконання своїх батьківських обов`язків, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення батьківських прав. З урахуванням вище встановлених обставин суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки обставини наведені у такому висновку знайшли своє підтвердження у доказах, досліджених судом. Враховуючи положення ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України у відповідності до яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, суд вбачає фактичні та правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , а відтак суд доходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved