Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

27.01.2026 року представник АТ «Перший український міжнародний банк» звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 07.03.2023 № 200312403746 у розмірі 103949,76 грн, вирішити питання судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що між АТ «Перший український міжнародний банк» та відповідачем укладено кредитний договір № 200312403746 від 07.03.2023, за яким Позичальнику видано кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 10000 грн., який пізніше було збільшено до 70000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Загальна сума заборгованості по вищевказаному кредитному договору станом на 30.10.2025 склала 103949,76 грн, з яких: 69953,17 грн заборгованість за кредитом; 33996,59 грн заборгованість за процентами. Позивач направив письмові вимоги (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Тому, просить позов задовольнити. Ухвалою від 28.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Представник позивача у позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності. Відповідач у судові засідання, призначені на 02.03.2026, 03.04.2026 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даної справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомленим про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку. Судом встановлено, що 07.03.2023 року відповідач звернувся до АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» із заявою № 200312403746 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до змісту якої відповідач прийняв публічну пропозицію АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» на укладення Договору банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ» у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому у процесі обслуговування (з урахуванням усіх змін), підписавши вказану заяву особисто власноручним цифровим підписом. Згідно заяви позивач просить відкрити на його ім`я поточний рахунок, надати кредитну картку та відкрити кредитний ліміт у сумі 10 000 грн; розрахунковий та платіжний день 30 число місяця; строк дії кредитного ліміту 12 місяців, зі спливом вказаного строку, дія кредитного ліміту продовжується на той самий строк, у разі відсутності заперечень будь-якої зі сторін; стандартна процентна ставка 35,88%; реальна річна процентна ставка 42,36%; орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом 12 229 грн. (а.с. 11-12). Аналогічні умови кредитування також відображені у паспорті споживчого кредиту від 07.03.2023, який підписаний сторонами по справі (а.с. 13). Згідно довідки наданої представником АТ «ПУМБ» про збільшення кредитного ліміту по договору № 200312403746 від 07.03.2023 року, таке збільшення відбулося 23.04.2024 року до 70 000 грн. (а.с. 23). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, який здійснював розрахунки кредитною карткою, а також здійснював часткове погашення кредитної заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування ним, що підтверджується випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 07.03.2023 року по 30.10.2025 року (а.с. 26-28). У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за вказаним Договором № 200312403746 від 07.03.2023 року виконало у повному обсязі, а саме відкрило поточний рахунок з кредитним лімітом 10 000 грн, який в подальшому було збільшено до 70 000 грн та видало кредитну картку. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що станом на 30.10.2025 року загальна сума заборгованості за кредитом з урахуванням здійснених Клієнтом оплат становить 103949,76 грн, з яких: 69953,17 грн заборгованість за кредитом; 33996,59 грн заборгованість за процентами (а.с. 24 - 25). АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» надіслало [PERSON] письмову вимогу (повідомлення) Вих.№КНО-44.2.2/1345 від 28.10.2025 року про сплату заборгованості протягом 30 (тридцяти) днів з моменту отримання листа (а.с. 20), однак у наданий строк заборгованість відповідачем так і не була погашена. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Так, електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76, 77 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Правильність наданих товариством розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. У спростування зазначених представником позивача доводів відповідачем будь-яких доказів не надано. Суд вважає, що позивачем доведено факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами. При цьому, АТ «Перший український міжнародний банк» належним чином виконало свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач отримавши кредитні кошти, належним чином не виконував свої обов`язки за договором. Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є підставними та з відповідача слід стягнути вказану заборгованість. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 2662,40 грн.

Outcome: approved