Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-05 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 19.12.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1318-5733. Зазначає, що електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Посилається на ст. 639 ЦК України, ст. 12 ЗУ України «Про електронну комерцію». Зокрема вказує, що [PERSON] було надано одноразовий ідентифікатор С8834, для підписання кредитного договору № 1318-5733 від 19.12.2023, на підтвердження її ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами. При цьому без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на Веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були б перераховані. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ «Укр Кредит Фінанс» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 18700,00 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; знижена % ставка 1,20% в день; стандартна % ставка 1,50% в день. ТОВ «Укр Кредит Фінанс» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Вважає, що відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти, [PERSON] не скористалась своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору. В подальшому відповідач порушила умови кредитного договору і не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання за кредитним договором, навіть після спливу строку кредитування встановленого умовами кредитного договору. Згідно розрахунку заборгованості станом на 13.10.2025 загальний розмір заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № 1318-5733 від 19.12.2023 становить 84730,78 грн, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 10300,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 74430,78 грн. Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами в сумі 10584,20 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним довогором в сумі 74146,58 грн. Тому кредитодавець просить стягнути з позичальника [PERSON] частину заборгованості в сумі 74146,58 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 10300,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 63846,58 грн. Короткий зміст відзиву на позов: Від відповідача [PERSON] поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що не визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі. Так, вважає неправильним та несанкціонованим розрахунок суми боргу, а саме незаконні відсотки комісії та штрафи порушення умов договору згідно ч. 8 ст. 389 ЦК України, де кредитор немає права нараховувати штрафи та пеню за прострочення платежів за кредитом під час стану війни та норм про споживче кредитування. Дії позивача порушують законодавство та принципи добросовісності сторін (ст.6 ЦК України). Також протягом строку кредитування вона здійснювала платежі на суму 19353,42 грн, що перевищує суму основного тіла кредиту 18700 грн. Платежі здійснювалися в такий спосіб: 1)31.12.2024 4453,42 грн; 2)14.01.2024 2000 грн 3)18.01.2024 1000 грн; 4)10.02.2024 3000 грн; 5)11.04.2024 500 грн; 6)19.06.2025 3000 грн; 7)10.07.2025 3000 грн; 8)08.08.2025 1800 грн; 9)10.09.2025 500 грн. Отже кредит нею погашено в повному обсязі. Зазначає, що за весь період кредитування вона вносила часткові платежі, про що попередньо домовлялась з менеджером компанії «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Судові витрати, які позивач просить стягнути з неї, є необґрунтованими оскільки кредит погашено в повному обсязі, а всі вимоги позивача про додаткові платежі та відсотки є незаконними. Короткий зміст додаткових пояснень: Від представника позивача [PERSON] поступили додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що сторона позивача не погоджується з обставинами, викладеними у відзиві відповідача. Так, відповідно до умов кредитного договору від 19.12.2023, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] , кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: -сума кредиту 18 700,00 грн; -строк кредитування 300 днів; -базовий період 14 днів; -комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; -знижена % ставка 1,20% в день; -стандартна % ставка 1,50 % в день. При цьому пунктом 1.1. договору передбачено, що базовий період сплати відсотків (далі Базовий період) проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом. Кількість днів у базовому періоді вказана у розділі 4 цього договору і визначена сторонами на підставі пропозиції кредитодавця, сформованої із урахуванням побажань позичальника, наданих в процесі звернення щодо отримання кредиту через веб-сайт кредитодавця. Зазначає, що базовий період, це строк (період), протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсотки за користування кредитом (в даному випадку 14 днів), який він сам обирає при заповненні заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів). Таким чином, при заповненні заявки на отримання грошових коштів відповідач сама обрала базовий період, а саме 14 днів, протягом якого вона буде сплачувати саме відсотки. Позивачем в умовах договору детально описано, що є саме базовим періодом (п. 1.1. договору) та інформація про строк договору (п. 4.9. Договору). Крім того, аналогічна інформація щодо базового періоду, а також інформація про строк кредитування викладена в Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів). Таким чином, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» детально було описано інформацію як щодо базового періоду, так і щодо строку кредиту (строку кредитування), а тому твердження відповідача про зазначення у договорі двох строків є невірним, оскільки кредитним договором та правилами відкриття кредитної лінії чітко розмежовано ці поняття. В розділі 11 кредитного договору зазначено, що позичальник даним підтверджує, що: -до укладення договору уважно ознайомилась з текстом цього договору та правилами, а також отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на вебсайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (п. 11.3.1 договору); -договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов`язковими для позичальника (п. 11.3.2 договору). Відповідно до паспорта споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), затвердженого наказом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», який разом з кредитним договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови. Крім того у паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування. Вищевказані договір та паспорт підписано 19.12.2023 [PERSON] шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. При цьому відповідач взяла на себе зобов`язання та не виконала їх належним чином. Також зазначає, що порядок нарахування відсотків за користування кредитом, комісії та ніших платежів відображено у розрахунку заборгованості за договором № 1318-5733 від 19.12.2023, станом на 13.10.2025, долучений позивачем до матеріалів справи. Даний розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом, тощо. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано. Зазначає, що з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків відповідачем. Крім того вказує, що відповідно до вищезазначеного розрахунку штраф та комісія стосовно [PERSON] не нараховувались. Також з розрахунку вбачається, що за період з 19.12.2023 по 15.01.2024 нарахування процентів відбувалось за зниженою процентною ставкою 1.20% за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору. 31.12.2023 відповідачем було внесено платіж в сумі 1311,82 грн, які було зараховано на погашення одноразової комісії за користування кредитними коштами. 01.01.2024 відповідачем було внесено платіж в сумі 3141,60 грн, які було зараховано на погашення відсотків за користуванням кредитними коштами. 14.01.2024 відповідачем було внесено платіж в сумі 1311,82 грн, які було зараховано на погашення одноразової комісії за користування кредитними коштами. 15.01.2024 відповідачем було внесено платіж в сумі 688,18 грн, які було зараховано на погашення відсотків за користуванням кредитними коштами. За період з 16.01.2024 по 13.10.2024 нарахування процентів відбувалось за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,50% за кожен день користування кредитом. 18.01.2024 відповідачем було внесено платіж в сумі 1000,00 грн, з яких 818,64 грн було зараховано на погашення відсотків за користування кредитними коштами, та 181,36 грн було зараховано на погашення одноразової комісії за користування кредитними коштами. 10.02.2024 відповідачем було внесено платіж в сумі 3000,00 грн, які було зараховано на погашення відсотків за користуванням кредитними коштами. 11.04.2024 відповідачем було внесено платіж в сумі 500,00 грн, які було зараховано на погашення відсотків за користуванням кредитними коштами. Після закінчення строку кредитування відповідачем були внесені платежі, а саме: 19.06.2025 було внесено платіж у сумі 100,00 грн, які було зараховано на погашення основного боргу. 04.07.2025 було внесено платіж у сумі 3000,00 грн, які було зараховано на погашення основного боргу. 10.07.2025 було внесено платіж у сумі 3000,00 грн, які було зараховано на погашення основного боргу. 08.08.2025 було внесено платіж у сумі 1800,00 грн, які було зараховано на погашення основного боргу. 10.09.2025 було внесено платіж у сумі 500,00 грн, які було зараховано на погашення основного боргу. Зазначає, що після закінчення строку кредитування, а саме після 13.10.2024, нарахування процентів за користування кредитом було зупинено, що також відображено в розрахунку заборгованості. Тобто позивачем нараховувались проценти у відповідності до умов договору та у строк, визначений Договором. Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед позивачем, відповідач здійснила часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1318-5733 від 19.12.2023, шляхом здійснення платежів, зазначених у розрахунку заборгованості за кредитним договором, що є додатком до позовної заяви. Сплачуючи кредит, відповідач вчинила конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного редитного договору, який створив для неї певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Короткий зміст додаткових пояснень: Від відповідача [PERSON] поступили додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що вона заперечує обставини, викладені у птмоствих поясненнях представника позивача. Так, на сторінці 7 в додаткових поясненнях недостовірні дані про оплату, оскільки три перші платежі я вносила - 31.12.2023, 14.01.2024, та 18.01.2024, про що свідчать виписки з особистого кабінету компанії. На сторінці 8 додаткових пояснень записано, що зупинено нарахування відсотків. Однак це не відповідає дійсності, оскільки 26/02/2026 вона заходила в застосунок, і там продовжується по сьогоднішній день нарахування відсотків. Також 26.02.2026 їй надійшла смс від позивача про мирову угоду. Проте з компанії так ніхто не телефонував, а на даний номер телефону стоїть блокування дзвінків, на який неможливо дозвонитись. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві та писмових поясненнях. Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] в користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним в сумі 74146,58 грн, та стягнути сплачені судові витрати по справі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов та письмових поясненнях. Просила суд ухвалити рішення, яким у задоволенні позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в сумі 74146,58 грн, відмовити. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді від 28.11.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою суду від 19.01.2026 по даній справі визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Ухвалою суду від 13.02.2026 по даній справі задоволено клопотання представника позивача ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»-Чортоломної Є.Є. про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 23.02.2026 по даній справі задоволено клопотання відповідача [PERSON] про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 19.12.2023 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1318-5733, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику кредит, а позивальник зобов`язалась в порядку і на умовах, визначених кредитним договором, повернути кредит, сплатити проценти, комісію та інші передбачені договором платежі в сумі, в строки і на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. На підставі укладеного договору відповідач отримала кредит у розмірі 18700,00 грн, строком на 300 днів, при цьому базовий період (тобто період, коли настає обов`язок сплати відсотків за користуванням кредитом) складає 14 днів; комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; знижена % ставка 1,20% в день; стандартна % ставка 1,50% в день; реальна річна процентна ставка складає 27135,00%; орієнтована загальна вартість кредиту складає 96566,90 грн. Також в п. 12 договору «Реквізити Сторін» в графі позичальник [PERSON] вказано номер особистого електронного платіжного засобу: [NUMBER] (а.с. 12-19, 30-32). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача [PERSON] на веб-сайті в мережі Інтернет (navse.in.ua), та підписання кредитного договору здійснено електронним підписом одноразовим ідентифікатором (С8834). На підтвердження надання інформації споживачу до укладення договору про споживчий кредит позивач долучив до матеріалів позову правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «НА ВСЕ», підписані відповідачем [PERSON] 19.12.2023 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора С8834, та паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем [PERSON] 19.12.2023 електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора А8834, згідно яких [PERSON] підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування (а.с. 20-29). Згідно довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс», та квитанції від 19.12.2023 про перерахування суми кредиту, видача коштів за кредитним договором № 1318-5733 від 19.12.2023 здійснювалась 19.12.2023 за допомогою системи LigPay, шляхом перерахування коштів на платіжку картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] , вказану нею у договорі (а.с. 33). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 13.10.2025 відповідач має заборгованість перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором № 1318-5733 від 19.12.2023 в розмірі 84730,78 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) 10300,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками 74430,78 грн. Також з даного розрахунку вбачається, що протягом строку кредитування та поза ним відповідачем було сплачено кошти в сумі 19353,42 грн, які були спрямовані на погашення тіла кредиту, відсотків та комісії. Разом з тим кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами в сумі 10584,20 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним довогором в сумі 74146,58 грн. Тому кредитодавець просить стягнути з позичальника [PERSON] частину заборгованості в сумі 74146,58 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 10300,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 63846,58 грн Мотиви, з яких виходить суд та застовані норми права: Щодо укладення кредитного договору та видачі коштів за договором. Відповідно до ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч 2. ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно із ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону України «Про електронну комерцію»). На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». У ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» вказано, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. За змістом ст.ст. 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 910/1162/19 та від 19.01.2022 у справі № 202/2965/21). Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредитором не було б укладено. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20-ц, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18. Як встановлено судом, між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] 19.12.2023 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1318-5733, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 18700,00 грн. Умови користування (строки повернення, проценти за користування, загальний розмір кредиту, тощо) визначені крединим договором та доведені до відома сторін, що підтверджується їх підписами у договорі. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді електронного документа, та підписання кредитного договору здійснено електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Зазначений договір не визнаний судом недійсним, тому в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. Судом враховано, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджено інформацією про зарахування коштів у сумі 18700,00 грн на картку [PERSON] № [NUMBER] , вказану нею у договорі (довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту, та квитанцією від 19.12.2023). При цьому суд зазначає, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі №559/1622/19). Позивач надав суду всі наявні в нього докази, які підтверджують наявність кредитних правовідносин між сторонами та їх розмір, а також їх правомірність та відповідно й отримання коштів відповідачем, однак остання не довела суду, що у неї немає обов`язку щодо сплати заборгованості, яка підлягає стягненню. Крім того в судовому засіданні відповідач не оспорювала факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Відтак суд дійшов висновку про доведеність укладення кредитного договору № 1318-5733 від 19.12.2023 між позивачем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем [PERSON] , та отримання відповідачем [PERSON] кредитних коштів шляхом отримання у безготівковій формі на картковий рахунок. Щодо розрахунку заборгованості за кредитним договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Укр Кредит Фінанс», заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 1318-5733 від 19.12.2023 станом на 13.10.2025 становить 84730,78 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (тілом кредиту) 10300,00 грн; заборгованість за нарахованими відсотками 74430,78 грн. Доказів погашення тіла кредиту (основної суми боргу) матеріали справи не містять. Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі 10300,00 грн. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками суд зазначає, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX, що набрав чинності 24.12.2023, доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Незважаючи на те, що розмір і порядок нарахування процентів за користування кредитом визначаються сторонами, вони повинні узгоджуватися із нормами законодавства. Договір між сторонами укладено 19.12.2023, тобто до набрання чинності Закону № 3498-IX. Тому для визначення розміру відсоткових ставок за даним договором підлягає застосуванню перехідний період, встановлений пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування». Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування заборгованості по відсотках фактично здійснено за період з 19.12.2023 по 13.10.2024 (300 днів), зі щоденним нарахуванням відсотків за ставкою 1,20% (за період з 19.12.2023 по 15.01.2024), та за ставкою 1,50% (за період з 16.01.2024 по 13.10.2024). Таким чином, відповідно до п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», проценти за період з 21.08.2024 по 13.10.2024 нараховані позивачем за процентною ставкою 1,50%, тобто у більшому розмірі, ніж встановлений законом, та підягалають перерахунку. Виходячи з встановлених п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» максимальних розмірів денної процентної ставки, розмір відсотків за кредитним договором становить: за період з 19.12.2023 по 15.01.2024 6283,20 грн (17800 грн-тіло кредиту х 1,20%-розмір процентної ставки х 28-кількість днів у періоді); за період з 16.01.2024 по 20.08.2024 61149,00 грн (18700 грн-тіло кредиту х 1,5%-розмір процентної ставки х 218-кількість днів у періоді); за період з 21.08.2024 по 13.10.2024 10098,00 грн (18700 грн-тіло кредиту х 1%-розмір процентної ставки х 54-кількість днів у періоді). Загальний розмір відсотків за вказані періоди становить 77530,00 грн. При цьому з розрахунку заборгованості вбачається, що протягом строку кредитування відповідачем було сплачено кошти в сумі 19353,42 грн, які були спрямовані на погашення тіла кредиту, відсотків та комісії. Зокрема протягом строку кредитування (за період з 19.12.2023 по 13.10.2024) відповідачем було сплачено кошти в сумі 10953,42 грн, які було спрямовано на погашення комісії за видачу кредиту (2805,00 грн), та відсотків за користування кредитом (8148,42 грн). Після закінчення строку кредитування відповідачем було сплачено кошти в сумі 8400,00 грн, які було спрямовано на погашення тіла кредиту. Тому вказані суми підлягають відрахуванню від суми заборгованості. Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 79681,58 грн, з яких: 10300,00 грн розмір заборгованості за тілом кредиту; 69381,58 грн розмір заборгованості за відмотками (77530-8148,42). Разом з тим, загальний розмір відсотків за вказаний період становить 69381,58 грн, що є значно вищим ніж завлений позивачем у позовній заяві в сумі 63846,58 грн. Тому в даному випадку положення п. 17 Закону України «Про споживче кредитування» не підлягають застосуванню. Суд не бере до уваги посилання відповідача щодо неправильного нарахування відсотків, комісії та штрафів під час дії воєнного стану, оскільки згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено, зокрема, пункт 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Однак як вбачається з долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій (пені, штрафів). Разом з тим п. 18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не містить заборони щодо нарахування передбачених договором відсотків та комісії. Також суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що розмір сплачених нею коштів в сумі 19353,42 грн перевищує суму основного тіла кредиту в сумі 18700,00 грн, тому кредит нею погашено в повному обсязі, оскільки в укладеному кредитному договорі сторони погодили всі істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, строк кредитування, відсоткові ставки за користування користування кредом, комісію за видачу кредиту, тощо. Також відповідно до п.п. 6.5, 6.8 правил відкриття кредитної лінії, які підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримані кредитодавцем від позичальника грошові кошти зараховуються в якості оплати процентів за користування кредитом, комісії за видачу кредиту (якщо сплата комісії за видачу кредиту передбачена умовами договору) та повернення суми кредиту за загальним правилом в останній день кожного базового періоду згідно графіку платежів. У випадку сплати позичальником прострочених процентів за користування кредитом, простроченої комісії за видачу кредиту та простроченої до повернення суми кредиту отримані кредитодавцем від позичальника грошові кошти зараховуються в рахунок оплати вказаної заборгованості в дату їх надходження на банківський рахунок кредитодавця. У разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за Договором у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1)у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3)у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору. Перед укладенням кредитного договору відповідач ознайомилась з паспортом споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), який разом з кредитним договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови. Крім того у паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування. Кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином, вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами та комісії сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Кредитний договір чи окремі його умови недійсними у встановленому законом порядку не визнавались, тому в силу ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину. За таких обставин суд вбачає підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» зазначеної в позові заборгованості, оскільки відповідачем не доведено факт виконання зобов`язання в повному обсязі, чим право позивача порушено і підлягає судовому захисту. Позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором суд вважає доведеними та обґрунтованими належними доказами у справі. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 7075 від 13.11.2025 (а.с. 9). Висновки суду: Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку що позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягають задоволенню, та з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 1318-5733 від 19.12.2023 в сумі 74146,58 грн, з яких: 10300,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 63846,58 грн прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 203-205, 207, 215, 526, 530, 625, 638, 1046-1050, 1054, п. 18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст.ст. 3, 10-12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст.ст. 5-7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», ст.ст. 8, 12, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», ст.ст. 4, 12, 19, 76, 81, 89, 141, 178, 258, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved