Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява заявою [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна. Заява мотивована тим, що заявниця [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка внаслідок тяжкого захворювання страждає на стійкі психічні розлади, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду та допомоги. Заявниця зазначає, що вона фактично здійснює постійний догляд за донькою, проживає разом із нею, забезпечує її побутові потреби, лікування, організовує взаємодію з медичними та іншими службами. У зв`язку з цим, з метою захисту особистих немайнових і майнових прав [PERSON] , заявниця просить визнати останню недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її, як матір, опікуном. Крім того, заявниця просить призначити у справі судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану [PERSON] , зокрема щодо наявності психічного захворювання, його характеру (хронічності та стійкості), а також здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними Ухвалою суду від 15.08.2025 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявник підтримала подану заяву у повному обсязі, просила її задовольнити з підстав, викладених у ній. Представник заявника - адвокат Дмитришина Т.І. у судовому засіданні також просила заяву задовольнити з підстав, наведених у ній. Представник заінтересованої особи [PERSON] - адвокат Павленко О.О. у судовому засіданні підтримала заяву, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Вінницької міської рад, як органу опіки та піклування у судове засідання не з`явилась. Подала заяву у якій просила розгляд справи провести у відсутність заінтересованої особи. У заяві підтримала подання про можливість призначення [PERSON] опікуном та просила його задовольнити, не заперечувала щодо визнання [PERSON] недієздатною. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України). Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. У пункті 1 частини другої статті 293 ЦПК України зазначено, що обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи суд розглядає в окремому провадженні. Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Згідно з частиною третьою статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу (стаття 298 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі №636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Стаття 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до положень частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Згідно зі статтею 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема психічний стан особи. Порядок проведення судово-психіатричної експертизи затверджено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року №865, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за № 719/32171. Предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Об`єктами експертизи є: матеріали цивільної справи, медична документація, аудіовізуальні матеріали та інша інформація про психічний стан особи, відповідно якої проводиться експертиза. Статтею 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Відповідно до частини першої статті 41, статті 58 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 2-5 ст. 63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21). Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України і Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 року за №387/3680 (надалі - Правила). Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 Правил опіка (піклування) є особливою формою державної турботи, зокрема, про повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Згідно з пунктами 2.1, 2.4 Правил опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] . Згідно з довідкою № 90 від 26.02.2008 року, виданої органом державної реєстрації актів цивільного стану, [PERSON] у 1997 році змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.02.2001 та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00018101153 від 24.05.2017, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.01.2010 батько [PERSON] [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 17.03.2017 та ухвали цього ж суду від 01.06.2017, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до довідок від 12.06.2023 № 509-5002808647 та від 03.07.2023 № 509-5002843844 [PERSON] та [PERSON] взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та проживають за однією адресою у [ADDRESS] . Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №180491 від 12.11.2024 [PERSON] встановлено інвалідність І групи «Б», із зазначенням про необхідність постійної сторонньої допомоги. Відповідно до висновку лікаря-психіатра від 24.03.2025, виданого КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка», у [PERSON] встановлено діагноз: інші уточнені демієлінізуючі хвороби центральної нервової системи (G37.8), розсіяний енцефаломієліт, стабільно прогресуючий тип перебігу, з неврологічними та когнітивними порушеннями, зокрема важкою деменцією. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії КНП «Центр первинної і медико-санітарної допомоги №2 м. Вінниці від 07.05.2025 [PERSON] має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що зумовлює її нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Згідно з консультативним висновком лікаря-консультанта (лікаря психіатра) КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» № 05-2-32/1869 від 20.05.2025 [PERSON] встановлено діагноз F02.8 Деменція при інших уточнених хворобах, класифікованих в інших рубриках. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 20 від 24.06.2025 у [PERSON] наявні тяжкі неврологічні та когнітивні порушення, що проявляються у вигляді порушення координації рухів, апраксії, розладів самообслуговування та контролю фізіологічних функцій. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 997 від 25.12.2025 року, складеного судово-психіатричним експертом [PERSON] . Вінницької філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України», [PERSON] страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді деменції внаслідок розсіяного склерозу (F02.8), у зв`язку з чим є нездатною усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Вінницької міської ради № Ж-01-156/09-1-00-10 від 02.03.2026 року, складеного на підставі рішення опікунської ради (протокол № 2 від 27.02.2026 року), встановлено таке: [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , якій встановлено інвалідність І А групи безстроково; Заявниця та [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами, зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , та взятими на облік з 03.07.2023 року за адресою: [ADDRESS] ; Батько [PERSON] [PERSON] помер у січні 2010 року; [PERSON] перебуває у фактичних сімейних відносинах, проживає разом із донькою, онукою та чоловіком за вказаною адресою; Відповідно до витягу з рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 22.05.2025 року № 1178, [PERSON] призначена опікуном малолітньої онуки [PERSON] , 2011 року народження; Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи щодо притягнення до кримінальної відповідальності, станом на 10.09.2025 року відомості про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, наявність незнятої чи непогашеної судимості або перебування в розшуку відсутні; Відповідно до медичної виписки КНП «ЦПМСД № 2 м. Вінниця» від 13.02.2026 року та довідки КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. О.І. Ющенка» від 12.09.2025 року, протипоказання щодо виконання обов`язків опікуна у [PERSON] відсутні; остання отримує пенсію за віком; Згідно з актом обстеження побутових умов проживання від 25.02.2026 року, проведеного працівниками Вінницького міського територіального центру соціального обслуговування, умови проживання сім`ї є задовільними; У поданні зазначено, що [PERSON] ознайомлена з правами та обов`язками опікуна та подала заяву про призначення її опікуном у разі визнання [PERSON] недієздатною; Також у поданні органу опіки та піклування зазначено, що інші особи, які могли б бути призначені опікунами, відсутні, а під час розгляду звернення не встановлено обставин, які б унеможливлювали призначення [PERSON] опікуном або свідчили про суперечність її поведінки інтересам [PERSON] . Орган опіки та піклування у своєму поданні просить суд, у разі визнання [PERSON] недієздатною, призначити опікуном [PERSON] та направити копію судового рішення виконавчому комітету Вінницької міської ради. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. З наданих медичних документів, а також висновку судово-психіатричного експерта №997 від 25.12.2025 встановлено, що [PERSON] страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді деменції, що виникла внаслідок основного захворювання, який має тривалий, прогресуючий характер. Вказаний висновок експерта є належним та допустимим доказом у справі, складений уповноваженою особою у межах спеціальних знань, відповідає поставленим судом питанням та є узгодженим з іншими медичними документами, що містяться в матеріалах справи, зокрема висновками лікарів-психіатрів, лікарсько-консультативної комісії та даними МСЕК. Одночасно суд враховує, що відповідно до висновку експерта [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є визначальною юридичною ознакою для визнання фізичної особи недієздатною. Сукупність досліджених доказів, зокрема відомості про встановлення інвалідності І групи, необхідність постійного стороннього догляду, наявність тяжких когнітивних порушень, а також нездатність до самообслуговування, свідчить про те, що психічний стан [PERSON] є таким, що позбавляє її можливості самостійно реалізовувати свої права та виконувати обов`язки. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Вирішуючи питання щодо встановлення опіки та призначення опікуна, суд враховує, що відповідно до подання органу опіки та піклування, [PERSON] є матір`ю [PERSON] , фактично здійснює за нею постійний догляд, проживає разом із нею, має належні житлово-побутові умови, стан здоров`я дозволяє виконувати обов`язки опікуна, а також відсутні обставини, які відповідно до закону перешкоджають її призначенню опікуном. Суд також бере до уваги, що [PERSON] раніше вже призначена опікуном малолітньої онуки, що додатково свідчить про наявність у неї необхідних якостей та можливості виконувати обов`язки опікуна. Крім того, органом опіки та піклування не встановлено обставин, які б свідчили про суперечність інтересів [PERSON] інтересам [PERSON] , а також не виявлено інших осіб, які могли б бути призначені опікуном. З огляду на родинні зв`язки, фактичні обставини здійснення догляду, наявність згоди та можливості виконувати обов`язки опікуна, суд дійшов висновку про доцільність призначення опікуном саме [PERSON] . Водночас, враховуючи характер правовідносин та необхідність періодичного контролю за станом здоров`я особи, суд визначає строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною у межах, встановлених законом. Таким чином, з урахуванням установлених обставин справи, суд дійшов переконання, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, пов`язані з провадженням у цій справі, віднести на рахунок держави.

Outcome: approved