Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути із відповідача заборгованість у розмірі 28088,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 15.06.2025 року між ТОВ «ІННОВА ФІНАС» та [PERSON] укладено договір про надання грошових коштів у позику № 8546650625. Договір укладений в електронній формі. Відповідно до умов договору позикодавець зобов`язався надати позичальнику позику у розмірі 6000 грн. шляхом перерахунку на банківський рахунок на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою. Строк позики (строк дії договору) 360 днів. Дата надання позики - 15.06.2025. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем за договором позики виконав та надав кредит в сумі 6000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, а тому виникла заборгованість із сплати суми позики у розмірі 28088 грн. Ухвалою суду від 03.02.2026 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові просив розгляд справи проводити без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала. 01.04.2026 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 15.06.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» та [PERSON] було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 8546650625. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного за допомогою одноразового ідентифікатора, а також згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг" та з урахуванням особливостей, передбачених ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 2.2-2.5 Договору позики Товариство надає Позичальнику кредит у розмірі 6000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк, сплатити проценти за користування позикою та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до довідки ТОВ «ФК» Контрактовий дім» № 19615 від 23.01.2026 платник ТОВ «Іннова Фінанс» переказало 6000 грн. на поповнення картки позичальника [PERSON] № [NUMBER] 15.06.2025 о 14:13 год., № транзакції 1624016375. У паспорті споживчого кредиту зазначена інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування, орієнтована реальна річна процентна ставка та орієнтовна вартість кредиту та інші. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8546650625 від 15.06.2025 видно, що заборгованість відповідача [PERSON] станом на 21.01.2026 становить 28088 гривень, з яких: 6000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10088 грн. - заборгованість за процентами; 12000 грн. пеня. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, що стверджується квитанцією на суму 6000 грн., яка додана до позовної заяви. Відтак у відповідача виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти, отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Одностороння відмова від зобов`язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 509, 526 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог кодексу. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги (ст. 527 ЦК України). Відтак судом встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитними договорами, належним чином не виконала та кредитні кошти не повернула, внаслідок чого утворилась заборгованість. Відповідач [PERSON] не спростувала належними доказами наявність заборгованості перед позивачем, не довела факту виконання зобов`язань за кредитним договором, зокрема, по сплаті тіла кредиту та відсотків. Частина 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, зобов`язує сторони довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Таким чином суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом. З приводу стягнення пені (штрафу) за прострочення виконання зобов`язання суд зауважує наступне. Відповідно до положень п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як вбачається із долучених до позовної заяви документів, позивачем обраховано пеню за період з 16.07.2025 року до 21.01.2026 року, що не узгоджується з вищевикладеними нормами ЦК України, відтак в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. V. Розподіл Судових витрат: Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial