Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-05 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] , зменшивши позовні вимоги просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором №б/н від 07 червня 2012 року в розмірі 69 637 гривень 12 копійок, а саме: 39 190 гривень 76 копійок заборгованість за тілом кредиту; 30 446 гривень 36 копійок заборгованість за простроченими відсотками. Вирішити питання розподілу судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг. Підписана 07 червня 2012 року [PERSON] анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і банком договір про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідачу встановлено відновлювальну кредитну лінію, яку в подальшому було збільшено до 160 000 гривень, зі строком кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації, процентною ставкою, яка була змінена в процесі користування рахунком на 36 % річних, а також видано кредитні карти для можливості користування рахунком. Підписанням анкети-заяви. [PERSON] здійснив дії на укладення з банком договору про надання банківських послуг та підтвердив отримання і ознайомлення з інформацією про умови кредитування. Банк свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту та на умовах, передбачених договором. Відповідач зобов`язався повернути витрачену кредитну лінію та відсотки за користування коштами. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договором про надання банківських послуг від 07 червня 2012 року № б/н, у зв`язку з чим у нього перед АТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість в розмірі 69 637 гривень 12 копійок, а саме: 39 190 гривень 76 копійок заборгованість за тілом кредиту; 30 446 гривень 36 копійок заборгованість за простроченими відсотками. В судове засідання представник позивача не з`явився, просив справу розглянути у відсутності представника банку. Представник відповідача [PERSON] адвокат Денис Т.Д. подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його та відповідача участі. Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності учасників, оскільки позивач та відповідач повідомлені належним чином про судове засідання, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали. В силу пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України) враховуючи, належність повідомлення сторін, їх представників судом постановлено за можливе розглянути справу за відсутності сторін, їх представників. 2.Рух справи, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з частиною 1статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі частини 1статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України,суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2025 року стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 07.06.2012 року у розмірі 173 273 гривень 48 копійок та судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп (а.с.16-20). 12 травня 2025 року представник відповідача адвокат Денис Т.Д. в інтересах довірителя звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення (а.с.21-22). Ухвалою суду від 13 травня 2025 року поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та призначено судове засідання (а.с.38). Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року скасоване заочне рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області ухвалене 30 січня 2025 року у справі ЄУН 341/1987/24 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.102). Ухвалою суду від 03 листопада 2025 року призначено підготовче засідання по справі (а.с.116). 11 листопада 2025 року представником Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Савіхіною А.М. на адресу суду скеровано заяву про зменшення розміру позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг від 07 червня 2012 року № б/н. шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку. Відповідно до умов договору відповідачу, як позичальнику, було встановлено відновлювальну кредитну лінію, яку в подальшому було збільшено до 160 000 гривень, з строком кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації, процентною ставкою, яка була змінена в процесі користування рахунком на 36 % річних, видано кредитні карти для можливості користування рахунком. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов`язався повернути суму кредиту та сплатити проценти за користування коштами відповідно до розміру ставок, узгоджених з банком. З виписки за договором №б/н за період з 11 серпня 2015 року по 25 липня 2024 року вбачається, що [PERSON] користувався наданими банком кредитними коштами, про що відображено у відповідних операціях (а. с. 26-144 том1). Відповідач частково вносив кошти на погашення заборгованості, тому, згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 07 червня 2012 року, станом на 27 жовтня 2025 року заборгованості складає 69 637 гривень 12 копійок, а саме: 39 190 гривень 76 копійок заборгованість за тілом кредиту; 30 446 гривень 36 копійок заборгованість за простроченими відсотками. (а.с. 123-132 т.2). 3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Положеннями частини першої статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (пункт 1 частини третьої статті 223 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності учасників, оскільки позивач та відповідачка повідомлені належним чином про судове засідання, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавали. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259 ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше десяти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15 ЦК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1-2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 ЦК України, в якій передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Положеннями статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1-2 статті 612 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048ЦК України). Положеннями статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України). Як встановлено, за порушення умов кредитного договору № б/н, укладеного між позивачем та відповідачем 07 червня 2012 року у останнього виникла заборгованість, яка підтверджується наявними у справі доказами. У зв`язку з частковим погашенням [PERSON] заборгованості, станом на 27 жовтня 2025 рік сума боргу становить 69 637 гривень 12 копійок. З огляду на вищевикладене, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, та з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 69 637 гривень 12 копійок, а саме: 39 190 гривень 76 копійок заборгованість за тілом кредиту; 30 446 гривень 36 копійок заборгованість за простроченими відсотками.. За результатами розгляду справи відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved