Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.01.2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 3. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на життя та сім`ю, не підтримують сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства, постійно виникають непорозуміння з причин різних поглядів на життя, зникли почуття поваги та любові, примирення між ними неможливо. За період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 02.02.2026 року постановлено позовну заяву прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 02.03.2026 року та відкладено на 31.03.2026 року. 04.03.2026 року від представника відповідача [PERSON] , адвоката Бедринець М.Ю., надійшов відзив на позовну заяву. Позовні вимоги про розірвання шлюбу відповідачка визнає та не заперечує проти їх задоволення. Разом з тим зазначає, що від шлюбу сторони мають двох дітей, які проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідачка забезпечує належні умови для їх проживання, виховання та розвитку. Позивач належної участі у вихованні дітей не бере. У зв`язку з наявністю спору щодо місця проживання дітей, у відзиві представник просить суд визначити місце проживання дітей разом з матір`ю, що відповідає їх найкращим інтересам. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Лишенко Н.С., в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його та представника їх участі, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Додатково зазначає, що відповідач зазначила у відзиві недостовірну інформацію, оскільки старша донька добровільно проживає з ним та він бере активну участь у житті меншого сина. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд констатує наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] шлюб між сторонами зареєстрований 09.01.2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 3. В період шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.02.2011 року) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05.12.2015 року). Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, суд враховує, що за змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У цій справі відповідачем у заяві фактично визнано позов. Обставин, за яких визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не виявлено. Окремо суд звертає увагу на те, що у відзиві на позовну заяву відповідачка порушує питання про визначення місця проживання дітей разом з нею. У зв`язку з цим суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом цього спору є виключно питання розірвання шлюбу. В свою чергу у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову (ч. 1 ст. 178 ЦПК України), в той час як саме у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 ст. 175 ЦПК України). З позовом в якому заявлено вимоги про визначення місця проживання дітей [PERSON] до суду не зверталася. Відтак, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства за яким суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, питання щодо визначення місця проживання дітей у межах цього спору не вирішується та може бути предметом окремого судового розгляду. Таким чином судом встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами справи. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити та шлюб між сторонами розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач позов визнала, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 665,60 грн. Іншу частину сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на його користь, що становить 665,60 грн.

Outcome: approved