Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

До Галицького районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява від Товариства з обмеженою відповідальністю Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1957465 від 01.04.2021 та за кредитним договором №100088827 від 14.06.2021 на загальну суму 17 821,11 грн. В обґрунтування позову представник ТОВ «Коллект Центр» посилається на те, що 01.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір № 1957465, за умовами якого вона отримала 4000,00 грн, із базовою процентною ставкою 1.99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. 14.06.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір № 100088827, за умовами якого вона отримала кредит, сума якого становить 4000,00 грн. із процентною ставкою 1.00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Вказані кредитні кошти відповідачка позивальникам не повернула, та не сплатила проценти за користування ними, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість за вказаними кредитними договорами на загальну суму 17 821,11 грн. Право вимоги до відповідачки на вказану суму заборгованості позивач набув на підставі договорів факторингу. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №1957465 від 01.04.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 7 226.28 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 3505,20 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3602.58 грн; інфляційні збитки 102,37 грн; нараховані 3% річних -16.13 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №100088827 від 14.06.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 10594.83 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 1942,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 8652,83 грн. Представник позивача просить стягнути цю заборгованість на користь ТОВ «Коллект Центр». Ухвалою суду від 24 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 11 березня 2026 року через канцелярію суду відповідачка скерувала заяву, яка за своїм змістом є відзивом на позов. У зазначеному відзиві вона просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі або зменшити розмір заявлених штрафних санкцій до справедливого розміру. Зокрема, позивачка зазначає, що позивачем не надано належного та обґрунтованого розрахунку заборгованості. Крім того, на її думку, нараховані штрафні санкції та проценти є неспівмірними та підлягають зменшенню. Також позивачка просить суд застосувати строки позовної давності та врахувати обставину, що її чоловік є військовослужбовцем, що підтверджується відповідною довідкою. 17 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» представник позивача подав відповідь на відзив, у якій просить позовну заяву ТОВ «Колект центр» задовольнити у повному обсязі. У поданій відповіді зазначено, що нарахування відсотків здійснено відповідно до розрахунку заборгованості, який містить інформацію про суму боргу, умови договору та період, за який такі нарахування проведено. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка здійснювала оплату відсотків за користування кредитом, чим фактично погодилась з продовженням строку користування кредитними коштами. Надалі строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку з наявністю заборгованості. Доказів того, що відповідачка повідомляла кредитора про небажання продовжувати строк дії договору матеріали справи не містять, оскільки з відповідними заявами вона не зверталася. У зв`язку з викладеним представник позивача просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Щодо застосування строків позовної давності, представник позивача зазначає, що перебіг таких строків було зупинено у зв`язку із запровадженням карантину та подальшим введенням воєнного стану, тому доводи відповідача про їх пропуск є безпідставними. Ухвалою суду від 19 березня 2026 року задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» Воронкова О.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. В судовому засіданні представник ТОВ «Коллект Центр» просив суд задовольнити позову у повному обсязі. Пояснив, що відповідачка уклала кредитний договір шляхом створенння електронного кабінету та підписала його цифровим ідентифікатором, всі нарахування відбулися в строк кредитування. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка тривалий час продовжувала строк кредитування на підставі п. 2.3.2 а) Договору шляхом сплати відповідних сум, а також, що строк кредитування автоматично продовжувався у зв`язку із наявною заборгованістю на підставі п. 2.3.2 б) Договору. Щодо пільги військовослужбовцям певної категорії зауважив, що відповідачка не надала доказів того, що вона є дружиною військовослужбовця. В судому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Факту отримання кредиту не заперечила. Однак просила позов задовольнити частково в сумі заборгованості щодо тіла кредиту. У нарахуванні кредитором відсотків за користування кредитом та інших нарахувань просила відмовити. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи. Щодо договору №100088827 від 14.06.2021. 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №100088827 (індивідуальна частина) (далі Договір) (а.с.8-11). Згідно з пунктом 1.1. Договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3. Договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у пункті 1.2. Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно пункту 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповдно до пунктів 1.2, 1.3, 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 договору сума (загальний розмір) кредиту складає 4000,00 грн; кредит надається загальним строком 29 днів з 14.06.2021; дата остаточного повернення заборгованості 13.07.2021, комісія за надання кредиту - 400,00 грн, яка розраховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту. Проценти за користування кредитом: 1160.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 1.6. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені пунктами 2.2,.2.3 цього Договору Відповідно до пункту 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена пунктом 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною. Згідно з пунктом 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до пункту 2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість. Для продовження строку дії кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у тому числі сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту Відповідно до пункту 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Відповідно до Додатку №1 до договору про споживчий кредит №100088827 від 14.06.2021 сторони узгодили графік платежів за цим договором, відповідно до якого загальна вартість кредиту становить 5 560,00 грн (а.с.12). У Паспорті споживчого кредиту сторони погодили істотні умови відповідно до Договору №100088827. Відповідачка [PERSON] погодила умови Договору № 100088827 шляхом підписання договору одноразовим ідентифікатором «S34689», який надіслано їй на номер мобільного телефону, що потверджується довідкою про ідентифікацію , видану ТОВ «Мілоан» (а.с.19). Відповідно до квитанції №1676371731 від 14.06.2021 кошти в сумі 4000,00 грн згідно Доогвору №10088827 через систему «Liqpay» були перераховані на карту [NUMBER] (а.с.20). Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення, відповідачка частково погасила заборгованість за кредитним договором. Непогашена загальна сума заборгованості, з урахуванням пролонгацій Кредитного договору за період з 14.06.2021 до 29.10.2021 становить 5060,13 грн: заборгованість за тілом кредиту - 1942,00 грн, заборгованість за процентами - 3118,13 грн (а.с.21-22). 29 грудня 2021 було укладено договір № 29-12/2021-45 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 100088827 (а.с.44-48). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 29-12/2021-45 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №100088827 на загальну сума заборгованості 5060,13 грн, яка складається з: 1942, 00 грн заборгованість за тілом кредиту та 3118,13 грн - заборгованість за процентами (а.с.59). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №100088827 становить 10594,83 грн, з них: 5060,13 грн - заборгованість, яка нарахована первісним позичальником, 5534,7 грн - заборгованість нарахована ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 29.12.2021 по 23.02.2022 (а.с.40). Щодо Договору №1957465 від 01.04.2021. 01 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики на умовах повернення позики в кінці строку (а.с.23). Відповідно до пункту 2. Договору № 1957465, позивальниця отримала кредит в сумі кредиту 4 000,00 грн строком на 30 днів із базовою процентною ставкою в день 1,99 %. Дата видачі кредиту 01.04.2021, дата повернення 01.05.2021, знижена процентна ставка - 0,01%, процентна ставка за понаднормове користування - 2,7%, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 3,65 %, орієнтовна загальна вартість позики - 4012,00 грн. Згідно з довідкою №КД-000081640/ТНПП, 01.04.2021 здійснено переказ коштів в сумі 4000,00 грн, отримувач [PERSON] на карту № [NUMBER] (а.с.30). Відповідно до розрахунку заборгованості по кредиту №1957465 , наданого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за період з 13.04.2021 по 10.11.2021 [PERSON] здійснила часткове погашення кредитної заборгованості на загальну суму 10 149,55 грн. Загальна непогашена заборгованість за цим кредитом станом на 30.12.2021 становить 7107,78 грн: 3505,20 грн заборгованість за тілом кредиту та 3602,58 грн - заборгованість за процентами (а.с.34-38). 30 грудня 2021року було укладено договір № 30-12/2021 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №1957465 (а.с.60-64). Відповідно до Витягу з реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 30-12/2021 ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за Кредитним Договором №1957465 на загальну суму заборгованості 7107,78 грн, яка складається з: 3505,20 грн суми заборгованості за тілом кредиту та 3602,58 грн суми заборгованості за процентами. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №1957465 становить 7226,28 грн, з них: 7107,78 грн - заборгованість, яка нарахована первісним позичальником, 16.30 грн - нараховані ТОВ «Вердикт Капітал» 3% річних за користування грошовими коштами у відповідності до статті 625 ЦК України, 102,37 грн інфляційні збитки за користування грошовими коштами у відповідності до статті 625 ЦК України (а.с.41). 10 січня 2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за спірними договорами № 1957465 та №100088827. Відповідно до Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ «Коллект Центр» набуло право вимоги на до [PERSON] за кредитним договором № 100088827 на загальну суму заборгованість 10 594,83 грн: 1942, 00 грн сума заборгованості за кредитом, 8652,83 грн - заборгованість за нарахованими процентами. За кредитним договором №1957465 загальна заборгованість становить - 7226,28 грн, з яких : 3505,2 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3602,58 заборгованість за процентами, 118,5 грн - відповідальність за порушення грошового зобов`язання за статтею 625 ЦК України. (а.с.89,90). Згідно з Довідкою №816/484/3920/пс від 12.03.2026, сержант [PERSON] перебуває на військовій службі по мобілізації з 27.02.2022. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Коллект Центр» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитних договорів, отриманням на їх виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договорами, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). Так, за статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Як вже було встановлено судом, кредитні договори у справі підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразових ідентифікаторів, які були надіслані на номер мобільного телефону відповідачки, що повністю узгоджується із процедурою укладення кредитного договору, визначеною Законом України «Про електронну комерцію». Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини 1 статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2 статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 514 ЦК України). В силу частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що [PERSON] 14.06.2021 уклала кредитний договір № 100088827 з ТОВ «Мілоан» відповідно до умов якого отримала кредитні кошти в сумі 4 000,00 грн, який підписала цифровим ідентифікатором. Положеннями договору передбачена можливість як пролонгації строку кредитування шляхом вчинення позичальником дій по оплаті комісії за управління та обслуговування кредиту та певної частки заборгованості по кредиту, так і автопролонгації у випадку наявності заборгованості за кредитом з урахуванням всіх пролонгацій, але на строк не більше 60 днів. Підписанням даного договору відповідачка погодилась на зазначені умови. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка тривалий час продовжувала строк кредитування за договором шляхом сплати відповідних сум, остання оплата датована 05.10.2021. Отже, із дослідженої в судовому засіданні відомості про нарахування та погашення встановлено, що договір неодноразово пролонговувався відповідачкою, а тому нарахування відсотків первісним позичальником здійснено в межах строку кредитування з урахуванням пролонгацій. А тому за договором від 14.06.2021 № 100088827 до стягнення підлягає заборгованість в розмірі 5 060,13 грн, з яких 1 942,00 грн тіло кредиту, 3 118,13 грн відсотки. Саме така заборгованість відступлена первісним кредитодавцем ТОВ «Мілоан» згідно з договором факторингу від 29.12.2021 № 29-12/2021-45 ТОВ «Вердикт Капітал» Підтвердженням цього є розрахунок заборгованості, згідно з яким за кредитним договором №100088827, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] на загальну суму 5 060,13 грн. Разом із тим, за період з 29 грудня 2021 року до 23 лютого 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило додаткове нарахування відсотків на загальну суму 5 534,70 грн. Суд вважає, що таке донарахування ТОВ «Вердикт Капітал» не є правомірним, оскільки, відповідно до реєстру прав вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшло право вимоги у визначеному розмірі заборгованості в сумі 5 060,13 грн. Останнім днем нарахування відсотків первісним кредитором ТОВ «Мілоан» з урахуванням пролонгацій за договором є 29.10.2021, строк кредитування за договором з урахуванням автопролонгації закінчився 29.12.2021, тобто всі нарахування ТОВ «Вердикт Капітал» здійснені поза межами строку кредитування. Твердження представника позивача, що нарахування відсотків здійснювалось відповідно до статті 625 ЦК України, не підтверджено жодними доказами, які містяться в матеріалах справи. Судом також встановлено, що станом на 01 квітня 2021 року відповідачка [PERSON] уклала кредитний договір № 1957465 з ТОВ «1 Безпечне агентство з надання необхідних кредитів», відповідно до умов якого отримала у позику грошові кошти у розмірі 4 000,00 гривень строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% за користування кредитом. Кредитні кошти були перераховані на картковий рахунок відповідачки, що нею не заперечується та підтверджується матеріалами справи. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором, відповідачка здійснила часткове погашення заборгованості, чим пролонговувала строк дії договору. Водночас заборгованість, нарахована в межах строку кредитування, залишилася непогашеною та становить 7 171,20 грн, з яких: 3 505,20 грн заборгованість за тілом кредиту та 3 602,58 грн заборгованість за нарахованими відсотками. Суд враховує, що розрахунок заборгованості за кредитним договорам, наданий первісним кредитодавцем та позивачем, відповідає вимогам до первинних документів, що підтверджують наявність заборгованості [PERSON] . Наданий розрахунок підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових зазначеної заборгованості за кредитом. ТОВ «ТОВ «1 Безпечне агентство з надання необхідних кредитів» право вимоги за кредитним договором №1957465 від 01.04.2021 передало ТОВ «Вердикт Капітал», яку ТОВ «Вердикт Капітал» в подальшому передало позивачу. ТОВ «Кредит Капітал» на підставі укладеного договору факторингу набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 1957465 на на загальну суму 7 107,78 грн. Разом із тим, згідно з розрахунком заборгованості, ТОВ «Вердикт Капітал» на вказану суму заборгованості нарахувало 3% річних та інфляційні збитки за користування грошовими коштами відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, у зв`язку з цим загальна сума заборгованості [PERSON] за зазначеним договором, відповідно до наданого розрахунку, становить 7 226,28 грн. Суд зауважує, що відповідачка під час розгляду справи не надала контррозрахунок заборгованості за жодним з договорів. Щодо доводів відповідачки про застосування положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає таке. Так, відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції від 18.05.2024) військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Отже, вищевказаною нормою закону дійсно встановлено пільги військовослужбовцям певної категорії. Однак в ході розгляду справи відповідачкою не надано документів про те, що вона перебуває у шлюбних відносинах з військовослужбовцем [PERSON] . Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази у справі, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] підлягає до часткового задоволення та з відповідачки на користь позивача в порядку переуступки права вимоги слід стягнути заборгованість за кредитним Договором №100088827 у сумі 5 060,13 грн (1 942,00 грн - тіло кредиту та 3118,13 грн - проценти за користування кредитом) та кредитним Договором №1957466 у сумі 7226,28 грн (3505,20 грн - тіло кредиту, 3602,58 грн - проценти за користування кредитом, 16,13 грн 3% річних та 102,37 грн інфляційні збитки), а всього на суму 12 286,41 грн. Щодо судових витрат Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 9 000,00 гривень. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial