Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що 25.11.1995 рокувонизареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Михайлівського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис № 125. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою. Причиною розпаду сім`ї є те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство не ведуть, разом не проживають, їхні стосунки існують лише формально. Оскільки сім`я розпалася остаточно, просить суд шлюб розірвати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2026 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У передбачений законодавством термін відповідач відзиву до суду не скерував. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони 25.11.1995 року зареєстрували шлюб уВідділі реєстрації актів громадянського стану Михайлівського району Запорізької області, про що зроблено актовий запис № 125, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 25.11.1995 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою. В ході розгляду справи судом з`ясовано, що шлюбні відносини між сторонами припиненіу зв`язку із непорозумінням, а також внаслідок різних поглядів на життя, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї не можливе. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно з ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає доведеним, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі подружжя, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін у справі, тому шлюб необхідно припинити шляхом його розірвання.

Outcome: approved