Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 21.01.2025-100002474 від 21.01.2025 року у розмірі 12 542,37 грн., судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. На обґрунтування позову зазначив, що 21.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферта) № 21.01.2025-100002474. Відповідно до його умов позичальнику надався кредит на таких умовах: сума кредиту 6 000 грн., строк, на який надається кредит, - 140 днів, дата повернення кредиту 09.06.2025, процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит; комісія, пов`язана з наданням кредиту, становить 20 % від суми кредиту та дорівнює 1 200 грн. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі та надав грошові кошти відповідачеві. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, заборгованість становить 12 542 грн. 37 коп., що складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 5 186,07 грн., по процентам у розмірі 4 356,30 грн. та по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 3 000 грн. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором та заборгованість не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14 серпня 2025 року цивільну справу № 537/5066/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано за підсудністю до Кременчуцького районного суду Полтавської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Кременчуцького районного суду Полтавської області від 10 вересня 2025 року головуючого суддю у справі № 537/5066/25 визначено Баранську Ж.О. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 11 вересня 2025 року відкрито провадження у справі № 537/5066/25 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» у судове засідання не з`явився, згідно з матеріалами справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. Проте [PERSON] не повідомила причини неявки, не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи до суду. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст..12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Судом встановлено, що 21.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний № 21.01.2025-100002474 шляхом підписання заявки електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Е397, яка є невід`ємною частиною даного договору. За даним договором кредитодавець надав позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності, на картковий рахунок, зазначений позичальником [NUMBER] . Відповідно до умов вищевказаного договору ТОВ «Споживчий кредит» відповідачу [PERSON] було надано кредит у розмірі 6 000 грн. строком на 140 днів з датою повернення 09.06.2025 з процентною ставкою фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, розмір процентної ставки може бути збільшено в односторонньому порядку. За умовами договору комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 20 % та дорівнює 1 200 грн., комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні, нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Окрім того, умовами договору передбачено продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування та строку виплати кредиту. Згідно з повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР», з яким ТОВ «Споживчий Центр» уклав договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, на картковий рахунок [NUMBER] 21.01.2025 о 19:22:40 було перераховано 6 000 грн. за договором кредиту № 21.01.2025-100002474. З довідки-розрахунку заборгованості вбачається, що у [PERSON] за кредитним договором № 21.01.2025-100002474 від 21.01.2025 виникла заборгованість у розмірі 12 542 грн. 37 коп., з яких: 5 186,07 грн. - основний борг, 4 356,30 грн. проценти та 3 000 грн. - неустойка. З розрахунку вбачається, що проценти по кредиту нараховані за період з 21.01.2025 по 17.03.2025, тобто в межах строку кредитування. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою та другою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Враховуючи те, що відповідачка належним чином не виконує обов`язки за договором, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід також стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 2 422 грн. 40 коп.

Outcome: approved