Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

11 грудня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 16 400 грн. 00 коп., а також витрати по справі. У обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 15.11.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір №3198957 про надання споживчого кредиту (кредитний договір), який укладено за допомогою ІКС Кредитодавеця, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок "CreditPlus". Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 5000 грн. (п. 1.3. кредитного договору). Строк кредиту 30 днів. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 договору (п. 1.4 ). ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5 000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідно до п. 1.5.2 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується відповідно до умов договору. Відповідач оплати за кредитним договором не здійснював. У подальшому, між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" 30.06.2021 року укладено договір факторингу №30062021, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3198957 від 15.11.2020. В свою чергу між ТОВ «фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 23.05.2024 року укладено договір факторингу №23/05/24, відповідно до умов якого ТОВ «фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3198957 від 15.11.2020. Станом на день звернення до суду із даним позовом заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Так, загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №3198957 від 15.11.2020, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 16 400,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 400,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №3198957 від 15.11.2020 у розмірі 16 400,00 грн., а також понесені позивачем витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Ухвалою суду від 17.12.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 29.12.2025 представником позивача надана заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 06.02.2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача до суду не з`явився, до початку розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив проводити розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідача не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак до суду не з`явився, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надав. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між 15.11.2020 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено електронний договір №3198957 про надання споживчого кредиту (кредитний договір), який укладено за допомогою ІКС Кредитодавеця, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний застосунок "CreditPlus". Відповідно до умов якого відповідачу наданий кредит в сумі 5000,00 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів за стандартною процентною ставкою 1,90 % в день та застосовується відповідно до умов договору. Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору, кредит надається позичальнику на споживчі потреби шляхом зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника. Також відповідач був ознайомлений з графіком платежів та паспортом споживчого кредиту шляхом підписанням одноразовим ідентифікатором. Згідно з детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором №3198957 від 15.11.2020 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «АВЕНТУС Україна» становить 16 400,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 400,00 грн. Між ТОВ «АВЕНТУС Україна» та ТОВ «фінансова компанія "ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" 30.06.2021 року укладено договір факторингу №30062021, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3198957 від 15.11.2020. В свою чергу між ТОВ «фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 23.05.2024 року укладено договір факторингу №23/05/24, відповідно до умов якого ТОВ «фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3198957 від 15.11.2020. Відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 року ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 400,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 400,00 грн. Таким чином, установлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з кредитного договору №3198957 від 15.11.2020. Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" (далі Закону) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема за кредитними договорами, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України. Зокрема, ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1056-1 ЦК України установлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Отже, [PERSON] істотно порушив умови кредитного договору, ст.526,527,530,1048,1050,1054 ЦК України не повернув суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" заборгованість за кредитним договором №3198957 від 15.11.2020 року в розмірі 16400,00 грн. Крім того, статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладений між ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" та адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АСІСТАНС"; прайс-лист АО "ЛІГАЛ АСІСТАНС", затверджений рішенням Загальних зборів № 06/12/2023 від 06.12.2023; заявку на надання юридичної допомоги № 2041 від 01.10.2025 та акту № 21 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025, згідно з якими АО "Лігал Асістанс" надало правову допомогу ТОВ "Факторинг Партнерс" щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №3198957 від 15.11.2020 на загальну суму 9000 грн. Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд приходить до висновку про зменшення суми стягнення з відповідача на користь позивача до 3 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Outcome: partial