Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

01.07.2025 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визначення способів участі батька у вихованні малолітньої доньки. 1.Стислий виклад позицій учасників справи. 1а. Сторона позивача. [PERSON] в позовній заяві зазначає, що з 10.08.2017 року по 26.10.2022 року він та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі і [INFO] у них народилася донька [PERSON] , на яку він сплачує аліменти в твердій грошовій сумі 4000,00 грн, згідно рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 08.10.2024 року. Після розірвання шлюбу [PERSON] разом із донькою [PERSON] проживають окремо він нього. Позивач після проходження ВЛК у травні 2022 року був виключений з військового обліку за станом здоров`я і переїхав на лікування до Республіки Австрія, де проживає в орендованому житлі, має постійну роботу і сталий дохід. Відповідач має можливість і бажання спілкуватися з донькою і хоче, щоб дитина приїжджала в Австрію і проживала з ним протягом 50% свого часу, оскільки у Відні є достатньо українських шкіл, які мають навчальні програми, адаптовані до українських вимог, є можливість відвідувати австрійські державні школи, відвідувати музичні, художні, спортивні, танцювальні гуртки та секції. Відповідачка [PERSON] , яка одружилася вдруге, не хоче, щоб дитина згадувала біологічного батька і повідомила, що виключно вона (мати) буде вирішувати, з ким дитина буде спілкуватися, куди їздити і де перебувати та відмовилася забезпечити приїзд [PERSON] в Австрію і на море. Рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 19.03.2025 року у справі №168/633/24 було забезпечено право відповідачки [PERSON] на спілкування з онукою [PERSON] . Позивач, як батько [PERSON] , має рівні з матір`ю права і має переважне право перед бабою на виховання дитини. Враховуючи вищенаведене, з урахуванням уточнених позовних вимог (Т1: ас 155-156), позивач просить суд встановити наступний порядок його участі у вихованні дитини [PERSON] : - визначити [PERSON] участь у вихованні доньки шляхом перебування [PERSON] за межами України: у місті Відень (Республіка Австрія), вул.Куянікгассе, 3, за місцем перебування батька [PERSON] , без присутності [PERSON] , не враховуючи часу на переїзд, протягом шести місяців на рік, а саме з 01 грудня по 28 лютого взимку та з 01 червня по 30 серпня щороку; - зобов`язати [PERSON] не перешкоджати у спілкуванні [PERSON] з [PERSON] під час шкільних канікул; - зобов`язати [PERSON] виготовити паспорт громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм [PERSON] протягом двох місяців з моменту набрання рішенням законної сили. Оплату покласти на [PERSON] ; - [PERSON] забезпечити [PERSON] спілкування з донькою [PERSON] за допомогою будь-яких засобів телефонного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, а саме: а) телефонні розмови за відсутності [PERSON] кожного тижня без обмеження кількості та тривалості; б) відеодзвінки за відсутності [PERSON] кожного тижня без обмеження кільскості та тривалості; - заборонити [PERSON] вилучати, змінювати та/або вимикати сім-карту та/або засоби зв`язку доньки [PERSON] , доступ до інтернету доньки [PERSON] без погодження з позивачем [PERSON] 1б. Сторона відповідача [PERSON] 11.08.2025 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Гайдашук В.М. подав відзив на позовну заяву (т1: ас 81-85), згідно якого відповідач [PERSON] визнає позовні вимоги [PERSON] частково і просить ухвалити рішення, за яким визначити позивачу такі способи участі у вихованні та спілкуванні з донькою: - з дати набрання законної сили рішенням суду щосереди з 12 год 00 хв до 14 год 00 хв у присутності матері на території проживання дитини; - спільний відпочинок з дитиною протягом 7 днів у літній період та 7 днів у зимовий період за погодженням з матір`ю дитини; - спільний відпочинок із дитиною у святкові дні (Різдво Христове, Новий Рік, Великдень, Свята Трійця) протягом шести годин, за погодженням з матір`ю дитини; - дистанційне та безперешкодне спілкування з дочкою у період часу з 16 год 00 хв до 19 год 00 хв, використовуючи будь-які засобіи зв`язку (телефон, електронна пошта, Скайп, Вайбер тощо) за погодженням з матір`ю дитини та з врахуванням режиму дня дитини. 1в. Відповідач [PERSON] подала заяву, згідно якої вона визнає позовні вимоги [PERSON] повністю (т2: ас 50). 1г. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області, Дубечненська сільська рада Ковельського району Волинської області пояснень на позовну заяву не подали. 1д. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Київської області в особі Борщагівської сільської ради, як орган опіки та піклування, подали письмові пояснення (т2: ас 142-143), згідно яких просить ухвалити законне, обгрунтоване та справедливе рішення з урахуванням найкращих інтересів дитини та висновку органу опіки та піклування. 2.Рух справи в суді. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025 року, справу передано на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (т1: ас 38). 17.07.2025 року з ЄДДР встановлено місце реєстрації відповідачів (т1: ас 42, 43), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної справи, згідно ч.1 ст.27, ч.15 ст.28 ЦПК України. Ухвалою головуючої судді від 17.07.2025 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання (т1: ас 44-45). Ухвалою суду від 14.11.2025 року: до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: Службу у справах дітей Борщагівської сільської ради Київської області в особі Борщагівської сільської ради, як орган опіки та піклування, яку зобов`язано надати письмовий висновок щодо розв`язання предмета спору; закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті (т1: ас 193-196). 30.12.2025 року в суд подано висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №938/33 від 26.12.2025 року (т2: ас 43, 46-48). Датою прийняття рішення у цій справі є 26 березня 2026 року - дата складення повного судового рішення. 3.Правова позиція учасників справи в судовому засіданні. 3а. Сторона позивача в судовому засіданні просила задовольнити позовні вимоги (уточнені) з підстав, наведених у позовній заяві. 3б. Сторона відповідача [PERSON] в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити частково, з урахуванням відзиву на позовну заяву. 3в. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнала повністю. 3г. Представники Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] 3д. Представник Дубечненської сільської ради Ковельського району Волинської області в судове засідання не з`явився, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності та винести рішення за наявними у справі матеріалами та доказами (т1: ас 172). 3е. Представник Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Київської області в особі Борщагівської сільської ради, як орган опіки та піклування, в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування і просила вирішити спір між сторонами з урахуванням даного висновку. 3є. В судовому засіданні 11.02.2026 року в присутності педагога і представника органу опіки та піклування була заслухана думка малолітньої [PERSON] . 4.Заслухавши пояснення: учасників справи, малолітньої [PERSON] , дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви та заперечення на неї, суд установив таке. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 10.08.2017 року по 26.10.2022 року і від спільного подружнього життя у них [INFO] народилась донька [PERSON] , яка на даний час проживає з відповідачем [PERSON] в [ADDRESS] , а відповідач, який є непридатним до військової служби, і з літа 2022 року проживає та працює у [ADDRESS] , і який сплачує [PERSON] на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн щомісячно з 01.08.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Дані обставини підтверджуються, окрім пояснень сторін, письмовими доказами: свідоцтвом про одруження (т1: ас 10), свідоцтвом про народження [PERSON] (т1: ас 10зв), рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 26.09.2022 року у справі №168/404/22 (провадження №2/168/197/22) (т1: ас 11-12), рішенням Старовижівського районного суду Волинської області від 08.10.2024 року у справі №168/807/24 (провадження №2/168/311/24) (т1: ас 13-15), платіжними інструкціями АТ КБ «ПриватБанк» (т1: ас 16-18), довідкою позаштатної постійно діючої ВЛК від 15.06.2022 року (т1: ас 22), довідкою за підписом старости села Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області №496 від 27.05.2025 року (т1: ас 90), договором оренди квартири №2/25 від 31.07.2025 року (т1: ас 95-96), трудовим договором від 03.02.2025 року (т1: ас 111-113). Згідно рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 19.03.2025 року у справі №168/633/24 (провадження №2/168/9/25), встановлено [PERSON] порядок її участі у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] : - візити позивачки - [PERSON] , [INFO] , до місця проживання/перебування онуки - [PERSON] , [INFO] , в с.Дубечне Ковельського району Волинської області 12 разів на рік, включаючи спілкування в присутності матері протягом 1 години, за відсутності матері 20 години 00 хвилин щоразу; - перебування онуки - [PERSON] , [INFO] , чотири рази на рік 50% днів від канікулярного періоду у місті Рожище Луцького району Волинської області, за місцем реєстрації позивачки без присутності відповідачки - [PERSON] ; - особисте спілкування позивачки [PERSON] , [INFO] з онукою - [PERSON] , [INFO] , за допомогою будь-яких засобів телефонного, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування, за допомогою гаджету (телефонний апарат ONEPLUS NORD CE 2 або інший придатний для цієї мети), а саме:телефонні розмови за відсутності відповідачки кожного тижня без обмеження кількості та тривалості або мінімально двічі на тиждень по 60 хв;відеодзвінки за відсутності відповідачки кожного тижня без обмеження кількості та тривалості або мінімально двічі на тиждень по 30 хв (т1: ас 25-31). З пояснень малолітньої доньки [PERSON] і [PERSON] [PERSON] вбачається, що вона любить тата і маму, прихильна до них обох і хоче бути з ними, як з мамою, так і з татом. Згідно висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області №938/33 від 26.12.2025 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне рекомендувати такий спосіб участі батька [PERSON] у вихованні [PERSON] : - спільний відпочинок батька з дитиною закордоном та на території України за бажанням дитини у супроводі матері; - у разі перебування батька на території України, встановити спосіб участі у вихованні дитини на паритетних умовах з матір`ю; - дистанційне та безперешкодне спілкування з донькою у період часу з 16:00 год до 19:00 год кожного дня, використовуючи будь-які засоби зв`язку (телефон, електронна пошта, Скайп, Вайбер тощо) за погодженням з матір`ю та за бажанням дитини, враховуючи режим дня дитини. Рекомендовану [PERSON] та [PERSON] поважати батьківські права права один одного та не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем і відповідачем [PERSON] існує спір щодо участі батька у вихованні та спілкуванні з [PERSON] . 5.Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Згідно ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст.142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою ст.159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року в справі № 569/18837/19 вказано, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Статтею 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей. Отже, позивач має право і зобов`язаний брати участь у вихованні своєї малолітньої доньки і має право на особисте спілкування з нею, а відповідач [PERSON] не має права перешкоджати відповідачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. 6.Висновки суду. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] склалися неприязні відносини і це є основною причиною неможливості досягнення між ними спільного рішення стосовно виховання дитини, як це передбачено ч. 1 ст. 157 СК України. При цьому суд звертає увагу і наголошує, що дитина у жодному разі не може бути заручником таких стосунків між батьками. Беззаперечно позивач та відповідач [PERSON] мають рівні права та обов`язки стосовно дитини. Жодних переваг, пріоритету у спілкуванні та вихованні дитини жоден із батьків не має. Однак, у даній справі перш за все слід виходити з інтересів самої дитини [PERSON] . Судом встановлено, що позивач фактично постійно проживає в м.Відень (Республіка Автрія), а відповідач [PERSON] разом із донькою [PERSON] фактично постійно проживають в селі Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, де [PERSON] навчається в школі. З огляду на такі встановлені обставини та норми чинного законодавства, а саме характер спірних правовідносин, взаємовідносини сторін [PERSON] і [PERSON] , які проживають в різних країнах, принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, а також інтереси дитини, яка має пріоритет над інтересами батьків, вік дитини, режим її розпорядку дня і навчання та її стан здоров`я, у тому числі психоемоційний, суд наразі вважає необхідним встановити інший порядок участі позивача у вихованні та спілкуванні з донькою, аніж той, який він просить в позовнй заяві (уточненій), та відповідач [PERSON] у відзиві на позовну заяву, виходячи з такого. З матеріалів справи та пояснень учасників процесу вбачається, що між сторонами [PERSON] і [PERSON] існують тривалі напружені конфліктні відносини, які носять особистий характер, у зв`язку з даними обставинами загострились взаємовідносини і така ситуація не дає можливості мирним шляхом вирішити питання порядку спілкування з дитиною, який мав би влаштовувати кожну із сторін, що зумовлює вирішення даного питання в судовому порядку, дані конфліктні відносини вочевидь не сприяють позивачу у реалізації можливості регулярно спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. При цьому суд враховує, що батько піклується про доньку, любить її і активно проявляє бажання щодо участі у вихованні та спілкуванні із дитиною. Суд зауважує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає її інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати і інтересам дитини. Суд вважає, що конфліктні відносини сторін [PERSON] і [PERSON] не повинні бути перепоною в спілкуванні дитини з батьком, і в даному випадку сторони повинні діяти в інтересах дитини та поводити себе гідно, показуючи приклад своїй дитині. Слід зазначити, що позовні вимоги [PERSON] та заперечення сторони відповідача [PERSON] на позовні вимоги, тобто запропоновані сторонами графіки, враховуючи викладені обставини справи, можуть призвести до порушення прав дитини, а тому в повній мірі вони не можуть бути задоволені. З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони [PERSON] і [PERSON] не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дитиною, а також беручи до уваги наявні у справі докази, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини та виходячи з інтересів дитини і вимог статей 157,158 СК України, суд, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини на час вирішення цього питання, режим її розпорядку дня, дійшов висновку про часткове задоволення позову та визначення судом способу спілкування батька з дитиною, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини наступним чином, з урахуванням рішенняСтаровижівського районного суду Волинської області від 19.03.2025 року у справі №168/633/24 (провадження №2/168/9/25), а саме: - особисте щоденне спілкування з дитиною, шляхом поштового та/або електронного, та/або відеозв`язку, та/або аудіо зв`язку, в тому числі, з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp тощо) та/або програм Zoom, Skype тощо, у зручний для дитини час, без присутності відповідача [PERSON] (матері дитини), враховуючи інтереси та стан здоров`я дитини і з урахуванням часу її навчання, часу відпочинку та особистого вільного бажання дитини, за відсутності домовленості батьків дитини (позивача та відповідача [PERSON] ) про інше таке спілкування дитини з батьком; - зобов`язати [PERSON] забезпечити щоденне спілкування доньки [PERSON] з батьком [PERSON] шляхом відеозв`язку (у разі неможливості - телефонного зв`язку), в тому числі, з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp) та/або програм Zoom, Skype, тривалістю у межах 1 години. За відсутності домовленості батьків про інше спілкування доньки з батьком, таке спілкування має відбуватися у період часу з 16:00 год до 17:00 год за київським часом; - особисті зустрічі позивача з дитиною у зручний для нього час кожного року до досягнення дитиною повноліття, за місцем (населений пункт) фактичного проживання дитини та/або інших місць на території України за бажанням дитини, враховуючи інтереси та стан здоров`я дитини і з урахуванням часу її навчання, часу відпочинку та особистого вільного бажання дитини, за відсутності домовленості батьків дитини (позивача та відповідача [PERSON] ) про інше таке спілкування дитини з батьком; - особисті побачення позивача з дитиною за місцем (населений пункт) фактичного проживання дитини та/або інших місць на території України за особистим вільним бажанням дитини: під час осінніх та весняних шкільних канікул - не менше 5 (п`яти) діб, під час зимових шкільних канікул не менше 7 (семи) діб, під час літніх шкільних канікул не менше 14 (чотирнадцяти) діб; кожного парного року спільне святкування протягом 1 (однієї) доби позивача разом з дитиною Нового року та Різдва Христового, дата святкування яких визначена Кодексом законів України про працю; кожного непарного року спільне святкування протягом 1 (однієї) доби позивача разом з дитиною Великодня, дата святкування якого визначена Кодексом законів України про працю, за місцем фактичного проживання дитини та/або за інших місць на території України за особистим вільним бажанням дитини, без присутності відповідача [PERSON] (матері дитини), враховуючи інтереси та стан здоров`я дитини і з урахуванням можливого змінного графіку її навчання та особистого вільного бажання дитини, за відсутності домовленості батьків дитини (позивача та відповідача [PERSON] ) про інше таке спілкування дитини з батьком; - зобов`язати [PERSON] не вилучати, не змінювати та/або не вимикати сім-карту та/або засоби зв`язку доньки [PERSON] , доступ до інтернету доньки [PERSON] без відому позивача [PERSON] . На переконання суду, такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею на даний час у повній мірі відповідатиме інтересам дитини, забезпечить справедливу рівновагу між інтересами дитини та батьків, а також рівність прав батьків стосовно дитини. Визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідає інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із донькою, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з ним у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини. Сторонам слід роз`яснити, що у разі зміни обставин, пов`язаних з віком дитини, станом її здоров`я, зокрема психоемоційного стану, її розвитку та потреб, навчання, місця проживання тощо, жодна із сторін не позбавлена в майбутньому можливості звернутися до суду з позовом про зміну визначеного способу участі у вихованні дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини. Щодо вимоги позивача про визначення йому участі у вихованні доньки шляхом перебування [PERSON] за межами України: у [ADDRESS] , за місцем перебування батька [PERSON] , без присутності [PERSON] , не враховуючи часу на переїзд, протягом шести місяців на рік, а саме з 01 грудня по 28 лютого взимку та з 01 червня по 30 серпня щороку, то суд зазначає наступне. Позивач посилається на те, що у м.Відні є достатньо українських шкіл, які мають навчальні програми, адаптовані до українських вимог, є можливість відвідувати австрійські державні школи, відвідувати музичні, художні, спортивні, танцювальні гуртки та секції. При цьому не надає жодних доказів на підтвердження цих пояснень. На думку позивача переривання навчального процесу в Україні [PERSON] посеред навчального року, а саме з 01 грудня по 28 лютого, її перебування в іншій країні з іншою мовою та менталітетом людей, очевидно що з іншими вимогами до навчання, а також тривала відірваність від друзів і звичного середовища, ніяким чином негативно не вплине на Дарину. За таких обставин суд зауважує, що позивач [PERSON] є повнолітньою та дієздатною особою і, приймаючи рішення про виїзд з території України і фактичне постійне проживання за її межами в м.Відень (Республіка Австрія), і повинен був усвідомлювати наслідки такого рішення в частині його участі у вихованні та спілкуванні з донькою, зокрема обмежену таку можливість, ураховуючи територіальну віддаленість м.Відень від території України, наявність державних кордонів між Україною і Австрією, малолітній вік доньки, яка є ученицею загальноосвітнього закладу (школи) держави України. Вимога позивача про перебування [PERSON] за межами України: у [ADDRESS] , за місцем перебування батька [PERSON] , протягом шести місяців на рік, а саме з 01 грудня по 28 лютого взимку та з 01 червня по 30 серпня щороку, фактично є нічим іншим, як вимога [PERSON] пристосувати життя [PERSON] до його місця проживання і способу життя, хоча на даному етапі життя [PERSON] має бути навпаки її батько [PERSON] повинен і зобов`язаний пристосовуватися до способу життя [PERSON] , ураховуючи її малолітній вік, навчання в школі тощо. Крім того, суд зауважує, що відповідач [PERSON] також має право на проведення часу з донькою у вільний від її (доньки) навчання час, тобто має право на спільний відпочинок в період своєї відпустки і період літніх шкільних канікул доньки, а вимога позивача про перебування [PERSON] за місцем його проживання в м.Відень в період з 01 червня по 30 серпня щороку, без запропонованих альтернативних варіантів, обмежує її таке право. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що у задоволенні вимоги позивача про визначення йому участі у вихованні доньки шляхом перебування [PERSON] за межами України: у [ADDRESS] , за місцем перебування батька [PERSON] , без присутності [PERSON] , не враховуючи часу на переїзд, протягом шести місяців на рік, а саме з 01 грудня по 28 лютого взимку та з 01 червня по 30 серпня щороку, слід відмовити за необгрунтованістю такої вимоги і яка не є в інтересах [PERSON] . Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з [PERSON] під час шкільних канікул, то суд зазначає наступне. В судовому засіданні з пояснень позивача і відповідача [PERSON] встановлено, що остання ніяким чином ніколи не перешкоджала [PERSON] у його спілкуванні з донькою і позов визнає, тобто між [PERSON] і [PERSON] , яка є його мамою і бабусею [PERSON] , відсутній спір про право в даній справі. На думку суду, залучення [PERSON] до участі у справі як відповідача, за відсутності спору між [PERSON] і [PERSON] щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з донькою, а також визнання [PERSON] позову ще на стадії підготовчого провадження, має штучний характер і був здійснений з метою зміни територіальної підсудності даної справи, оскільки відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , в відповідач [PERSON] зареєстрована в м.Рожище Луцького району Волинської області (ас 43), і сторона позивача за таких обставин та умов скористалася положеннями ч.15 ст.28 ЦПК України. Жодних належних та допустимих доказів того, що відповідач [PERSON] чинила позивачу перешкоди у спілкуванні з [PERSON] , [PERSON] не надав суду. Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що у задоволенні позову [PERSON] в частині вимог до [PERSON] слід відмовити за безпідставністю та необгрунтованістю такої вимоги. Щодо вимоги [PERSON] про зобов`язання [PERSON] виготовити паспорт громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм [PERSON] протягом двох місяців з моменту набрання рішенням законної сили, а оплату за таке виготовлення паспорта покласти на [PERSON] , то суд зазначає наступне. Статтею 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка була ратифікована Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-Х1І «Про ратифікацію Конвенції про права дитини» (далі Конвенція), передбачено, що держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації, вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини. У статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Відповідно до ч.2 ст.10 Конвенції кожна дитина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну, та повертатися в свою країну разом з батьками. Згідно пп.2 п.7 Загальної частини Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого постановою КМУ від 07.05.2014 року №152 (в редакції постанови Кабінету Міністрів Українивід 16 листопада 2016 р. № 1001), оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта для виїзду за кордон здійснюються: особі, яка не досягла 14-річного віку, або особі, яка визнана судом недієздатною або цивільна дієздатність якої обмежена судом, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників (далі - законні представники). Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що вимога позивача про зобов`язання [PERSON] виготовити паспорт громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм [PERSON] є безпідставною та надуманою, оскільки він сам, як батько дитини, має право звернутися до уповноваженого органу із заявою-анкетою про оформлення такого паспорта доньці, а тому у задоволенні даної вимоги позивач слід відмовити. Також суд зауважує, що позивач [PERSON] має право як на виїзд з території України, так і на в`їзд в Україну, у тому числі для реалізації свої батьківських прав та обов`язків стосовно доньки [PERSON] : спілкування, побачення, проживання з нею, виготовлення необхідних документів тощо. Щодо вимоги відповідача [PERSON] про спілкування та відпочинок [PERSON] з донькою [PERSON] за погодженням з нею ( [PERSON] ), то суд зауважує, що дана вимога порушує принцип рівності прав батьків на участь у вихованні та спілкуванні, а тому до задоволення не підлягає. 7.Розподіл судових витрат. Враховуючи те, що позовні вимоги [PERSON] є вимогами нематеріального характеру і суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог до [PERSON] частково, а у задоволенні позовних вимог до [PERSON] відмовлено, то судові витрати, понесені позивачем при сплаті судового збору, слід стягнути частково, а саме: 1 211, 20 грн : 2 = 605,60 грн : 2 = 302,80 гривень. Розподіл судових витрат, понесених стороною позивача і стороною відповідача [PERSON] на правничу допомогу, вирішити в порядку п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, ураховуючи заяви представника позивача і представника відповідача [PERSON] .

Outcome: partial