Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

06.02.2026 до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Донецького обласного управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа - Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про захист прав споживача, яку він в подальшому доповнив. Позовна заява мотивована тим, що він є пенсіонером за віком, а також внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області, як отримувач пенсійних виплат. Має відкриті рахунки в AT «Ощадбанк», на один з яких ГУ ПФУ в Донецькій області перераховує пенсію. З квітня місяця 2022 року він не зміг користуватися коштами на своєму рахунку, зокрема проводити видаткові операції через встановлення лімітів та користування особовим кабінетом в системі Ощад 24/7 (веб-банкинг «Ощад 24/7»). У зв`язку з чим звернувся до служби підтримки Ощадбанку для з`ясування причини обмеження. При спілкуванні зі співробітниками служби підтримки було підтверджено встановлення обмежень, але вони відмовились пояснити будь-які підстави для їх встановлення. Для зняття обмежень по рахунку було запропоновано особисто звернутися до будь-якого відділення Ощадбанку. У зв`язку з тим, що позивач перебуває на даний момент на тимчасово окупованій території України, він позбавлений можливості звернутись особисто до відділення Ощадбанку. Таким чином, встановленні ліміти повністю обмежують права позивача в можливості отримувати кошти на власному банківському рахунку та становлять в загрозливе становище, оскільки інших джерел доходу не має. В 2025 році позивачем була пройдена фізична ідентифікація як клієнта банку. Під час проходження відеоконференції спеціалістом ГУ AT «Ощадбанк» на сайті Ощадбанку було повідомлено, що позивач повинен особисто з`явитись з документами до відділення Ощадбанку та обмеження з рахунку не знято. Вважає, що зазначена проблема з доступом до власного рахунку порушує його право як громадянина України на отримання банківських послуг. Жодних протиправних дій при використанні банківського рахунку він не вчиняв. Тому позивач просить суд: зобов`язати акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» відновити обслуговування платіжних карток та рахунків зі зняттям всіх обмежень та блокувань, відкритих у АТ «Ощадбанк» на ім`я позивача; зобов`язати відновити здійснення всіх операцій за платіжними картками та рахункам зі зняттям всіх обмежень та блокувань; зобов`язати відновити доступ в особистому кабінеті веб-банкінгу «Ощад 24/7»; зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» перерахувати належні йому кошти, які знаходяться на поточному рахунку відкритому у AT «Ощадбанк» на його рахунок відкритий в AT КБ «Приватбанк». Ухвалою судді від 09.02.2026 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження із розглядом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, призначено перше судове засідання на 09.03.2026 без виклику сторін. Цією ж ухвалою встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи (відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь). Ухвалою суду від 09.03.2026 залучено акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. 02.03.2026 представник відповідача подала заяву про залучення третьої особи з поясненнями по суті позову. У заяві зазначає, що між Позивачем та Відповідачем існують договірні правовідносини як між Клієнтом та Банком, в частині відкриття рахунку з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки на підставі договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. З 10.01.2020 (дата проходження останньої ідентифікації [PERSON] відділенні Банку) відсутнє безпосереднє (особисте) спілкування Клієнта з Банкок щодо спірних правовідносин. Адреса за якою зареєстрований [PERSON] з 2014 фактично контролюється російською окупаційною владою та включена Верховною Радою України до складу тимчасово окупованих територій України. 28.11.2023 - обліковий запис в СДО «Ощад 24/7» [PERSON] заблоковано/ закрито в контактному центрі Банку за дзвінком держателя з коментарем «втрата фінансового номеру», а саме [NUMBER], який закріплений за Позивачем з моменту укладення Договору № 256824906 від 17.03.2015. В 2024 році з номера телефону [NUMBER] було здійснено дзвінки з метою зміни фінансового номеру. Але спроби не вдалися. Номер телефону [NUMBER] , який вказано як контактний у позовній заяві [PERSON] , в системі Банку закріплений як фінансовий номер телефону за клієнтом - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Подальше обслуговування платіжних карток та рахунків, відкритих в AT, «Ощадбанк» на ім`я позивача [PERSON] , буде можливе після проведених актуалізації даних при зверненні/особистій присутності позивача до відділення. Позивачем не надано достатніх і достовірних доказів того, що Банком були порушені права позивача як споживача фінансових послуг на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а також щодо договору про відкриття та обслуговування рахунку на ім`я позивача. 20.03.2026 суд завершив розгляд цієї справи та перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши перерву для виготовлення його повного тексту до 31.03.2026. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач - заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 17.03.2015 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі ст. контролера-касира Кіріченко Н.О. та [PERSON] було укладено Договір № 2568249 про відкриття та обслуговування рахунку та надання платіжної картки. Відповідно до розписки від 10.01.2020 [PERSON] отримав платіжну картку № [NUMBER] . Листами від 21 та 30 січня 2026 року АТ «Державний ощадний банк України» на скарги [PERSON] повідомив, що його електронний підпис не пройшов перевірку на відповідність кваліфікованому електронному підпису (результат перевірки: «виникла помилка при перевірці файлів. Невірний підпис(35)», за допомогою сервісу Центрального засвідчувального органу Мінцифри). Рекомендовано йому звернутися до будь якого відділення банку або зателефонувати до контакт-центру банку зі свого фінансового телефону. Пунктом 3 частини 21 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачається, що емітент має право зупинити або припинити право користувача на використання електронного платіжного засобу у разі порушення користувачем умов його використання, визначених договором та/або законодавством. Зупинення або припинення права користувача на використання електронного платіжного засобу не припиняє зобов`язань користувача і емітента, що виникли до зупинення або припинення зазначеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки клієнтів, ризик ділових відносин з якими є високий. Згідно з п. п. 150, 151 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженого Постановою правління НБУ №164 від 29 липня 2022 року емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного платіжного інструменту, а також про вилучення платіжного інструменту за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне його використання та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності користувача виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Емітент має право зупинити право користувача на використання платіжного інструменту в разі порушення користувачем умов його використання, визначених договором та/або законодавством України. Зупинення права користувача на використання платіжного інструменту не припиняє зобов`язань користувача і емітента, що виникли до зупинення зазначеного права. Відповідно до п.6 розділу ІІ Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою правління НБУ № 65 від 19 травня 2020 року, банк зобов`язаний забезпечити належну організацію внутрішньобанківської системи ПВК/ФТ та проведення первинного фінансового моніторингу. Відповідно до роз`яснень та рекомендацій Національного банку України наданих у листі №76680 від 17.10.2023 з метою уникнення здійснення незаконних платіжних операцій на тимчасово окупованих територіях за певних обставин (зокрема, якщо операції за рахунком не здійснювалися протягом одного року) банки мають право установлювати обмеження, ліміти та/або заборони на здійснення видаткових операцій за такими рахунками, використання платіжних карток, «особистих кабінетів», платіжних застосунків. Суд, дослідивши надані докази вважає, що дії банку відповідали наведеним нормам законодавства, а позивач не підтвердив запропонованими йому способами свою особу. Сам позивач у позові зазначає суперечливу інформацію про те, що він є внутрішньо переміщеною особою або перебуває на даний момент на тимчасово окупованій території України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року у справі № 201/2760/20вказано, що «процесуальне становище третьої особи є відмінним від процесуального становища відповідача. При цьому суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розглядаючи спір між сторонами, оскільки відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України така особа вступає у справу або залучається до участі у справі на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Наведений правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 766/8113/17 та від 29 червня 2022 року у справі № 753/7478/18». Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17). Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 555/1289/14-ц, від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2020 року у справі № 200/5153/15-ц, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 липня 2021 року у справі №264/632/19, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 вересня 2023 року у cправі № 910/2392/22). Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. пункт 8.10. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22)). Отже, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Якщо у справі наявна обов`язкова співучасть відповідачів, то неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача. Тому пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною та безумовною підставою для відмови в позові незалежно від доводів учасників справи, стадії її розгляду або залучення такої особи (осіб) до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2024 року у справі № 932/163/21). Позивачем договір № 2568249 про відкриття та обслуговування рахунку та надання платіжної картки укладався саме з Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України». Зі скаргами він звертався так само до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ЄДРПОУ 00032129). Донецьке обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ЄДРПОУ 09334702) є іншою юридичною особою, за рахунок якої неможливо задовольнити заявлені позивачем вимоги. Тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed