Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (адреса місцезнаходження: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, будинок №26, офіс №407, ЄДРПОУ 38548598) (далі позивач) звернулося до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області (далі суд) із позовною заявою до [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення заборгованості, в якому просить суд: Стягнути з [PERSON] ( [INFO] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (юридична адреса; 01133, місто Київ, бульвар Лесі України, будинок №26, офіс №407, код ЄДРПОУ 38548598) загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1402-5478 від 31 травня 2024 року у сумі 35 500 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 7 100 (сім тисяч сто) гривень 00 копійок; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 28 400 (двадцять вісім тисяч чотириста) гривень 00 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31 травня 2024 року між позивачем та відповідачем за допомогою веб-сайту (navse.in.ua) укладено електронний Договір на відкриття кредитної лінії №1402-5478 (далі кредитний договір). Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер телефону відповідача. За цим договором позивач передав позичальнику кредит для задоволення особистих потреб. Оскільки позивач не є банківською установою, а має ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги надання коштів та банківських металів у кредит (а отже не має права відкривати рахунки, а тільки здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунків) позивач для виконання прийнятих на себе зобов`язань через свого партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з яким у нього укладений договір № 4010 від 02 грудня 2019 року надіслав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок. В свою чергу, відповідач не виконав умови укладеного кредитного договору та не повернув кошти, які отримав у кредит, не сплатив відповідні проценти за користування ними. Таким чином, на переконання позивача, у відповідача перед ним у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору виникла заборгованість у сумі 35 500,00 грн, з якої: прострочена заборгованість за кредитом 7 100,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 28 400,00 грн. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 626, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо обов`язковості умов укладених договорів; статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» щодо належної форми кредитного договору електронної форми; статей 526, 530, 599, 610, 611, 612, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором. Від відповідача відзив на позовну заяву до суду не надходив. 26 березня 2026 року поза часом судового засідання надав до суду заяву, у якій позов визнав частково. Заяви, клопотання учасників справи До позовної заяви було додано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 09 лютого 2026 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у цивільній справі та вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначив судове засідання на 26 березня 2026 року. У судове засідання, призначене на 26 березня 2026 року, позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, надіслали до суду заяви, у яких просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності. У зв`язку із тим, що відповідач, повідомлений належним чином, не з`явився у судове засідання, а позивач не заперечує, суд розглядає справу та ухвалює рішення на підставі документів, що в ній містяться. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вимоги частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» - є юридичною особою, основним видом діяльності якої є: 64.92 інші види кредитування, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.81). Позивач є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, серії ІК 116, реєстраційний номер 16102873, видане 01 серпня 2013 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с.82). 31 травня 2024 року між позивачем та відповідачем укладено Договір про відкриття кредитної лінії №1402-5478 продукту «НА ВСЕ» (далі - кредитний договір), відповідно до пунктів 2.1 та 2.2 якого позивач відкриває для відповідача невідновлювальну кредитну лінію (далі кредитна лінія) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб, а відповідач зобов`язаний повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані відсотки за його користування (а.с.30-38). Відповідно до пункту 2.3 кредитного договору позивач встановив дату повернення кредиту базового періоду та сплати процентів за його користування 13 червня 2024 року. Кредитний договір укладено у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» (пункт 3.1 кредитного договору). Відповідно до розділу 3 кредитного договору порядок його укладення такий: 1. Відповідач надає позивачу інформацію про бажання отримати кредит шляхом заповнення відповідної форми на веб-сайті позивача (creditkasa.com.ua) (пункт 3.2 кредитного договору). 2. Здійснюється реєстрація відповідача та формування її особистого кабінету, доступ до якого здійснюється позичальником за допомогою використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що надсилається позивачем відповідачеві в СМС - повідомленні або дзвінком на номер телефону, вказаний відповідачкою під час реєстрації (пункт 3.3 кредитного договору). 3. Позивач перевіряє дані, зазначені відповідачем, а відповідач має надати номер банківської карти, на яку слід перерахувати кредитні кошти (пункт 3.4 кредитного договору). 4. Ідентифікація та верифікація відповідача (пункт 3.5 кредитного договору). 5. Рішення позивача про можливість укладення кредитного договору (пункт 3.6 кредитного договору). 6. Після позитивного рішення щодо укладення кредитного договору позивач надсилає відповідне повідомлення (оферту) в особистий кабінет відповідача з посиланням для ознайомлення із проєктом кредитного договору (пункт 3.7 кредитного договору). 7. У разі згоди із усіма пунктами кредитного договору (який включає також інформацію про суму кредиту та проценти, які будуть нараховані за його користування, а також умови настання відповідальності за невиконання неналежне виконання зобов`язань щодо повернення наданого кредиту) відповідач надсилає електронне повідомлення, підписане шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) (пункт 3.8 кредитного договору). 8. Після накладення на кредитний договір позивачем кваліфікованої електронної печатки з кваліфікованою електронною позначкою часу всі документи, що стосуються укладеного кредитного договору, надсилаються до особистого кабінету відповідача (пункт 3.9 кредитного договору). Відповідно до пункту 3.10 кредитного договору позивач та відповідач визнають усі документи (у тому числі кредитний договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентним за значенням (з точки зору правових наслідків) та документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням частини 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Підписуючи кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідач підтверджує свою повну обізнаність та згоду із його усіма (в тому числі істотними) умовами, а також умовами Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджених наказом позивача від 23 листопада 2022 року № 69-ІІ (далі Правила кредитування). Розмір кредитного ліміту 7 100,00 грн. Дата видачі кредиту 31 травня 2024 року (пункти 4.1 кредитного договору). Строк кредитуванні 300 календарних днів. Дата повернення кредиту 26 березня 2025 року (пункт 4.9 кредитного договору). Стандартна процентна ставка за кредитним договором складає 1,50% в день (пункт 4.6 кредитного договору). Денна процентна ставка 1,388 (пункт 4.12 кредитного договору). У разі несвоєчасного повернення отриманого кредиту відповідач зобов`язаний сплатити позивачу суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2 (два) проценти від неповерненої суми кредиту за кожний день прострочення сплати (пункт 8.2 кредитного договору). У разі нездійснення сплати процентів за користування кредитом у визначені кредитним договором строки, відповідач повинний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 % від суми кредиту. При цьому сума неустойки, нарахованої за порушення зобов`язань відповідачем на підставі цього пункту кредитного договору, не може перевищувати половини кредиту, одержаного за цим кредитним договором (пункт 8.3 кредитного договору). Згідно з таблицею розрахунку загально вартості кредиту (далі Графік платежів) (пункт 2.3 та пункт 4.11 кредитного договору) загальна вартість кредиту складає 30 964,77 грн, з яких: 22 799,77 грн проценти за користування кредитом, 7 100,00 грн тіло кредиту (а.с.55). Паспорт споживчого кредиту, Правила кредитування, Графік платежів, які відповідно до пункту 11.12 є невід`ємною частиною кредитного договору, також підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до квитанції від 31 травня 2024 року (а.с.60) та довідки позивача (а.с.61) 31 травня 2024 року на рахунок відповідача зараховано кредитні кошти у сумі 7 100,00 грн. Згідно з довідкою позивача про розрахунок заборгованості за кредитним договором, станом на 10 грудня 2025 року заборгованість за кредитним договором становить: усього 39 816,80 грн, основний борг 7 100,00 грн, залишок відсотків 31 651,80 грн, лалишок комісій 1 065,00 грн (а.с.62-75). Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним кредитним договором. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування» станом на дату виникнення спірних правовідносин. Не погоджуючись із відповідачем, який не сплачував заборгованість за кредитним договором, позивач звернувся із цим позовом до суду. Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України). Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Норми права, які застосував суд Згідно зі статею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано Законом про споживче кредитування. Так, пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до пункту 7-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону. Частиною першою статті 18 Закону про споживче кредитування визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (частина третя статті 18 Закон про споживче кредитування). Частиною п`ятою статті 8 Закону про споживче кредитування визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, та пункту 7 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, які відповідають викладеним у зазначеному пункті критеріям, пункту 7-1 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит та договори, передбачені пунктами 1 і 5 частини другої статті 3 цього Закону, які відповідають встановленим у зазначеному пункті критеріям, а також пунктів 8-16 цього розділу, дія яких поширюється на всі договори про споживчий кредит та всі договори, передбачені частиною другою статті 3 цього Закону, предметом забезпечення за якими є або, станом на 24 лютого 2022 року, було майно, яке відповідає ознакам, визначеним пунктом 8 цього розділу (пункт 2 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування). Оцінка суду Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів. Щоб дотриматися принципу справедливого суду обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України). Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Передусім суд зазначає, що відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконав умови укладеного ним в електронному вигляді кредитного договору, а тому заборгованість слід стягнути у судовому порядку. Відповідач у заяві, поданій до суду, позовні вимоги визнав частково. Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків. Як було зазначено вище, стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав із позивачем кредитний договір із додатками до цього Паспортом споживчого кредитування, Правилами кредитування та графіком платежів, а також додаткову угоду до кредитного договору шляхом підписання своїм електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, як того вимагає кредитний договір і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Юридична особа, яка укладала кредитний договір з відповідачем, є фінансовою установою та має відповідне свідоцтво. Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію», а також матеріали справи, зокрема умови кредитного договору та додатків до нього, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу. Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Судом встановлено, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України. При цьому, що стосується задоволення розміру позовних вимог в частині розміру відсотків за користування кредитними коштами, суд зазначає таке. Як було зазначено вище, відповідно до вимог пунктів 2 та 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування до договорів споживчого кредитування, які були укладені після набрання чинності змін Закону про споживче кредитування законодавчо передбачене обмеження щоденної процентної ставки: протягом перших 120 днів не більше 2,5 % (тобто з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року включно); протягом наступних 120 днів не більше 1,5 % (тобто з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року включно). Крім того, відповідно до норм частини п`ятої статті 8 Закону про споживче кредитування з 20 серпня 2024 року денна процентна ставка не може перевищувати 1%. З урахуванням наведеного визначена кредитним договором щоденна процентна ставка 1,388% не відповідає вказаним вище вимогам Закону про споживче кредитування, суд,

Outcome: partial