Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] 06.02.2018 року був укладений кредитний договір №Р25.00300.003631598. 17.11.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 171123, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № Р25.00300.003631598 від 06.02.2018 року в сумі 50 958,49 грн., з яких 22 004,09 грн. заборгованість за основним боргом, 1404,29 грн. заборгованість за процентами, 27 550,11 грн. заборгованість за комісіями. Всі нарахування здійснювались первісним кредитором станом на день відступлення права вимоги. Крім того, 06.02.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № С-300-005897-18-980. 17.11.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 171123, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № С-300-005897-18-980 від 06.02.2018 року в сумі 10 350,51 грн., з яких 3966,86 грн. заборгованість за основним боргом, 6383,65 грн. заборгованість за процентами. Всі нарахування здійснювались первісним кредитором станом на день відступлення права вимоги. Оскільки відповідач не виконує своїх обов`язків щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії в повному обсязі, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за цими кредитними договорами в сумі 61 309 грн. В тексті позовної заяви представник позивача просив розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Позов надійшов до суду 25.12.2025 року. 09.01.2026 року відкрите провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач до суду не з`явився, про час слухання справи повідомлявся рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (до суду повернулось поштове відправлення, що вказує на відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому порядку місцем його проживання, тому він відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається повідомленим). До суду не надійшло відзиву на позов. З огляду на те, що сторони належним чином повідомлені, відповідач не з`явився в судове засідання та не подав відзив, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні у справі матеріали (копію кредитного договору № Р25.00300.003631598 від 06.02.2018 року; копію паспорту споживчого кредиту від 06.02.2018 року додатком; копію заяви № Р25.00300.003631598 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» від 06.02.2018 року; копію заяви № Р25.00300.003631598 про приєднання до договору добровільного страхування життя від 06.02.2018 року; копію згоди-повідомлення від 06.02.2018 року; копію заяви-анкети від 06.02.2018 року; копії ордерів-розпоряджень від 06.02.2018 року; копію заяви від 06.02.2028 року; копію згоди фізичної особи суб`єкта кредитної історії від 06.02.2018 року; копію виписки з рахунку від 17.11.2023 року за договором № Р25.00300.003631598; копію довідки-розрахунку заборгованості станом на 17.11.2023 року за договором № Р25.00300.003631598; копію угоди С-300-005897-18-980 від 06.02.2018 року про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки; копію паспорту споживчого кредиту від 06.02.2018 року; копію заяви № С-300-005897-18-980 про акцепт публічної оферти ПАТ «Ідея Банк» від 06.02.2018 року; копію заяви № С-300-005897-18-980 від 06.02.2018 року на приєднання договору добровільного страхування життя; копію заяви [PERSON] ; копію прибуткового позабалансового ордеру від 06.02.2018 року; копію заяви від 06.02.2028 року; копію згоди фізичної особи суб`єкта кредитної історії від 06.02.2018 року; копію виписки з рахунку від 17.11.2023 року за договором № С-300-005897-18-980; копію довідки-розрахунку заборгованості станом на 17.11.2023 року за договором № С-300-005897-18-980; копію договору факторингу № 17112023 від 17.11.2023 року; копію платіжної інструкції від 20.11.2023 року; копії реєстру боржників №2 від 17.11.2023 року), суд, розглянувши спір між сторонами в межах заявлених позовних вимог, доходить висновку про можливість часткового задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що 06.02.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № Р25.00300.003631598, за яким кредитор надав відповідачу кредит в сумі 25 061 грн., включаючи витрати на страховий платіж строком на 60 місяців, з умовою сплати процентів в розмірі 1,99 % річних від залишкової суми кредиту. Позичальник щомісячно сплачує плату в розмірі 2,90% від початкової суми кредиту за обслуговування кредитної заборгованості, що включає в себе надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме: зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості з кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника з використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником з використанням різних каналів зв`язку тощо (п.1.4 кредитного договору, п.2 Розділу 4 Паспорту споживчого кредиту). 17.11.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 171123, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № Р25.00300.003631598 від 06.02.2018 року. Відповідно до розрахунку боргу АТ «Ідея Банк», наданому позивачем, станом 17.11.2023 року заборгованість відповідача перед ним за кредитним договором № Р25.00300.003631598 від 06.02.2018 року становить 50 958,49 грн., з яких 22 004,09 грн. заборгованість за основним боргом, 1404,29 грн. заборгованість за процентами, 27 550,11 грн. заборгованість за комісіями. Також судом встановлено, що 06.02.2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] була укладена угода № С-300-005897-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, за умовами якої банк надав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку з максимальним лімітом до 200 000 грн., ліміт, доступний клієнту на момент укладання угоди 4000 грн., процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становила 48% річних. 17.11.2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 171123, за яким позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором № С-300-005897-18-980 від 06.02.2018 року. Відповідно до розрахунку боргу АТ «Ідея Банк», наданому позивачем, станом 17.11.2023 року заборгованість відповідача перед ним за кредитним договором № С-300-005897-18-980 від 06.02.2018 року становить 10 350,51 грн., з яких 3966,86 грн. заборгованість за основним боргом, 6383,65 грн. заборгованість за процентами. Згідно із ст.ст.1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст. 1050 ЦК України). Із ст. 526 ЦК України слідує, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Так, позивач, надавши суду документи первісного кредитора (копії банківських ордерів-розпоряджень, виписки з банківських рахунків), копію договору факторингу, витяги з реєстру боржників та платіжну інструкцію щодо здійснення оплати за договором факторингу, підтвердив як факт укладення кредитних договорів і наявність заборгованості відповідача, так і перехід до нього вимоги за цими договорами. Проте, з урахуванням встановлених обставин, суд не погоджується з розміром заявленої до стягнення заборгованості та її структурою за кредитним договором № Р25.00300.003631598 від 06.02.2018 року. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність і безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідні висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Натомість у договорі № Р25.00300.003631598 від 06.02.2018 року банком встановлена щомісячна плата саме за послуги, які відповідно до ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» повинні надаватись безкоштовно, а саме: надання інформації по рахункам позичальника щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості з кредитом тощо. Відомостей про періодичність надання цієї інформації договір не містить. Отже, положення п.1.4. кредитного договору щодо стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до ч. 1 ст. 11, ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача 27550,11 грн. комісії, яка нарахована, як плата за обслуговування кредитної заборгованості, є безпідставною, а тому задоволенню не підлягає. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за кредитним договором № Р25.00300.003631598 від 06.02.2018 року 23 408,38 грн., з яких 22 004,09 грн. заборгованість за основним боргом, 1404,29 грн. заборгованість за процентами. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню за кредитним договором № С-300-005897-18-980 від 06.02.2018 року 10 350,51 грн., з яких 3966,86 грн. заборгованість за основним боргом, 6383,65 грн. заборгованість за процентами. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № Р25.00300.003631598 від 06.02.2018 року та за кредитним договором № С-300-005897-18-980 від 06.02.2018 року в загальній сумі 33 758,89 грн. Згідно зі ст. 141 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволені судом на 55 %, тому з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі грн. 1665,40 грн. (3028 грн. х 55 %). На підставі викладеного та

Outcome: partial