Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

1.Відомості про рух справи. Заяви і клопотання, процесуальні дії у справі. Цей позов надійшов до Камінь-Каширського районного суду Волинської області через систему «Електронний суд» 25 липня 2025 року. Ухвалою судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 29 липня 2025 року позов передано на розгляд Любешівському районному суду Волинської області за підсудністю. Позовна заява з додатками надійшла до Любешівського районного суду Волинської області 25 серпня 2025 року. Ухвалою від 26 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, представником позивача відповідь на відзив. За клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 03 жовтня 2025 року залучено до розгляду справи в якості третьої особи на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві. Судові засідання у справі неодноразово відкладалися, у тому числі за клопотанням представника відповідача, через перебої з електропостачанням та через неналежну роботу системи відеоконференцзв`язку. Розгляд справи завершено 20 березня 2026 року. Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 244 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) судове рішення проголошено 30 березня 2026 року. 2.Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] просить стягнути з Національного ботанічного саду імені М.М. Гришка Національної академії наук України (далі Ботанічний сад, НБС НАНУ) 476911 гривень матеріальної шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві та 900 тисяч гривень моральної шкоди. Крім цього, сторона позивача просить стягнути з відповідача 138 тисяч гривень витрат на професійну правничу допомогу. Позов умотивовано тим, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем. Під час виконання робіт на території НБС НАНУ 18 січня 2023 року стався нещасний випадок. [PERSON] отримав закриту хребетноспинномозкову травму, забій спинного мозку, компресійно-уламковий перелом тіла, закриту травму грудної клітки, перелом ребер, забій легень, порушення функції тазових органів, нижній глибокий парапарез тощо. В результаті отриманих травм [PERSON] було встановлено першу групу інвалідності. Відповідно до акта огляду медико-соціальної експертної комісії втрата працездатності позивача становить 90 %, що означає неможливість самостійно здійснювати самообслуговування, пересуватись і виконувати свої професійні обов`язки. Через каліцтво [PERSON] зазнає сильних моральних страждань та змушений витрачати значні суми коштів на лікування, реабілітацію та різноманітні процедури для підтримання та відновлення хоча б найменшого відсотка працездатності. В ході розслідування нещасного випадку на виробництві відповідач спотворив факти. У зв`язку з цим позивач змушений був звертатися до суду з позовом про визнання недійсним акта від 11 травня 2023 року та виключення з нього відомостей щодо винуватості [PERSON] у порушенні вимог інструкції з охорони праці. Матеріальні збитки полягали також в необхідності понесення судових витрат на професійну правничу допомогу під час звернення [PERSON] до суду для відновлення порушеного права, представництвом інтересів позивача на етапі досудового врегулювання спору, під час врегулювання питання щодо виключення відповідних відомостей з акта спеціального розслідування тощо. У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] доводить, що подані позивачем фіскальні чеки, квитанції та рахунки є належними доказами понесених матеріальних втрат у зв`язку з лікуванням та реабілітацією. Право на відшкодування шкоди потерпілому настає з дня встановлення МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Додатково обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, [PERSON] просить врахувати, що [PERSON] у зв`язку з каліцтвом суттєво обмежений в участі у вихованні малолітньої дочки. У матеріально-правовому обґрунтуванні позову сторона позивача покликається на статтю 16 Конвенції 1981 року про безпеку й гігієну праці та виробниче середовище № 155, статті 13, 22 Закону України «Про охорону праці», статті 173, 237-1 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП), статтю 23 Цивільного кодексу України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у заявах по суті справи. Представниця позивача [PERSON] у судових засіданнях додатково звертала увагу, що після ліквідації Фонду соціального страхування його функції передано Пенсійному фонду України. Однак, відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України № 4-1 від 26 січня 2024 року Пенсійний фонд не має повноважень для компенсації витрат, понесених на лікування потерпілих. Таким чином, механізму відшкодування вже фактично понесених витрат на медичне лікування, препарати, реабілітаційні послуги не передбачено. Також відсутня процедура відшкодування коштів, які витрачені на медичні засоби та медикаменти під час надання медичної допомоги потерпілим, медичному закладу. 3. Стислий виклад позиції відповідача. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву. [PERSON] звертає увагу суду, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2022 року № 1442 з 01 січня 2023 року Фонд соціального страхування України та управлінь виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України реорганізовано шляхом приєднання до Пенсійного Фонду України. Законом України № 2620-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено приєднання Фонду соціального страхування України до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року. Отже, відповідно до вказаного законодавства саме Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи є суб`єктами відшкодування вартості витрат на лікування та реабілітацію працівника внаслідок нещасного випадку на виробництві. Потерпілі внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання мають право на забезпечення реабілітацією, медичними послугами, медичними виробами та лікарськими засобами за рахунок коштів держбюджету через програму державних гарантій медичного обслуговування населення, що проводиться відповідно до вимог Законів України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» та «Про реабілітацію у сфері охорони здоров`я». Позивач має право скористатись цієї програмою, для цього йому необхідно звернутися до сімейного або лікуючого лікаря. Щодо переліку медикаментів, придбаних [PERSON] , то стороною позивача не надано жодного рецепта, виписки лікаря та/або будь-якого документа на придбання препаратів для лікування отриманих травм. Сторона відповідача вважає завищеними позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди. При цьому представник відповідача просить суд врахувати характер нещасного випадку, ступінь вини потерпілого, критерії розумності та справедливості. НБС НАНУ є підприємством державної форми власності і фінансується за кошти державного бюджету. Представник відповідача [PERSON] вважає, що заявлені стороною позивача витрати на правничу допомогу не відповідають принципам справедливості, пропорційності, а їх розмір є явно завищеним. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зустріч та консультації клієнта, узгодження правової позиції, правовий аналіз ситуації та фактичних обставин справи, ознайомлення з документами, досудове врегулювання спору, аналіз судової практики не є окремими видами правової допомоги у судовій справі та не можуть включатися до правничої допомоги як судові витрати. Ці витрати могли б оплачуватись клієнтом до довірення справи адвокату. В обґрунтування вартості послуг відсутня як загальна вартість послуг, так і вартість кожної послуги окремо. Договір про надання професійної правничої допомоги підписаний дружиною позивача [PERSON] та адвокатським об`єднанням «Вознюк і Туровський», а звіт про надання послуги містить підпис позивача [PERSON] , тобто особою, яка не є стороною договору. Крім цього, представник відповідача звертає увагу, що у розмір витрат на правничу допомогу було включено послуги щодо розгляду Шевченківським районним судом міста Києва справи № 757/27012/23 про оскарження акта розслідування нещасного випадку на виробництві, в якій Ботанічний сад не був стороною. Представник відповідача [PERSON] у судових засіданнях в цілому підтримав свою позицію щодо позовних вимог, яку він виклав у відзиві на позовну заяву та запереченнях щодо розміру витрат на правничу допомогу. 4. Стислий виклад позиції третьої особи, що не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача. Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві письмових пояснень не подало, його представник участі у судовому розгляді на брав. 5. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 22). Відповідно до акта спеціального розслідування нещасного випадку від 11 травня 2023 року, що складений комісією Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, встановлено отримання травми техніком підрозділу групи благоустрою відділу ландшафтного будівництва НБС НАНУ [PERSON] 18 січня 2023 року під час благоустрою території. З`ясовано, що в момент видалення одного із стовбурів дерев неочікувано для потерпілого йому на спину впала суха гілка із іншого дерева. [PERSON] відчув біль у спині. При цьому констатовано винуватість позивача у нещасному випадку (а.с. 38-44). Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 червня 2024 року у справі № 757/27012/23-ц за цивільним позовом [PERSON] до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, Ботанічний сад, позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним акт спеціального розслідування нещасного випадку (форма Н-1/П) від 11 травня 2023 року «Розділ 8. «Особи, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, або орган, який проводить розслідування» в частині порушення [PERSON] пункту 1.7.2. Інструкції № 59 з охорони праці при роботі бензомоторними пилами, яка затверджена наказом № 56 від 06 грудня 2021 року, та пункту 3.1 розділу ІІІ Правил внутрішнього трудового розпорядку НБС НАНУ, що затверджені директором НБС НАНУ 18 серпня 2020 року, та виключено вказані відомості з акту (а.с. 15-21). Згідно з довідкою Ірпінської міжрайонної МСЕК серії АВ № 0016780 від 17 травня 2023 року при первинному огляді [PERSON] йому встановлено першу групу підгрупу «Б» інвалідності. При цьому констатовано, що позивач потребує постійного стороннього догляду (а.с. 35). Відповідно до довідки Ірпінської міжрайонної МСЕК серії АВ № 1104831, виписки до акта огляду серії АБ 0016780 від 17 травня 2023 року констатовано втрату працездатності [PERSON] на 90 % внаслідок трудового каліцтва, потребу у санаторно-курортному лікуванні, побутовому догляді, кріслі-колясці тощо (а.с. 36, 37). Згідно з фіскальними чеками, замовленнями № 2 В-230428-0005 від 28 квітня 2023 року та № 2 В-230802-0013 від 02 серпня 2023 року [PERSON] двічі сплачено Приватному підприємству «Нова Медікал» по 140 гривень за надані послуги (а.с. 23, 32 зворот, 49). Відповідно до фіскального чека позивачем сплачено Черкаській філії ТОВ «МДЦ Експерт» 765 гривень (а.с. 23 зворот). Згідно з рахунком на оплату № 66 від 20 лютого 2023 року Комунальне некомерційне підприємство «Київська міська клінічна лікарня № 6» нарахувала [PERSON] до сплати 44706,33 гривень. При цьому у перелік робіт та послуг включено приготування їжі, продукти харчування, медичні послуги (перебування у відділенні фізичної та реабілітаційної медицини) (а.с. 24, 50). Відповідно до рахунку на оплату від 03 квітня 2023 року позивач сплатив суб`єкту підприємницької діяльності [PERSON] 38 тисяч гривень за комплекс реабілітаційних фізкультурно-оздоровчих послуг з 15 занять (а.с. 24 зворот, 55 зворот). Згідно з актом надання послуг, фіскальним чеком від 24 квітня 2023 року [PERSON] сплатив Товариству з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «СантаЛен» 590 гривень (а.с. 25, 49 зворот). Згідно з двома чеками від 09 та 10 травня 2023 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Ксєд-Лаб» сплачено 565 гривень за аналізи (а.с. 25 зворот, 26, 48 зворот, 56). Згідно з чеком від 15 травня 2023 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Ксєд-Лаб» сплачено 165 гривень за аналізи (а.с. 29 зворот). Згідно із замовленням CS1761936 від 15 травня 2023 року [PERSON] мав сплатити 165 гривень за аналіз сечі (а.с. 31 зворот). Відповідно до рахунку на оплату від 12 червня 2023 року позивач сплатив суб`єкту підприємницької діяльності [PERSON] 50500 гривень за комплекс реабілітаційних фізкультурно-оздоровчих послуг з 20 занять (а.с. 27). Згідно з фіскальним чеком фізичної особи-підприємця [PERSON] від 06 липня 2023 року Осійчуком сплачено 16900 гривень за проживання у місті Черкаси з 11 червня по 07 липня 2023 року (а.с. 48). Відповідно до платіжних інструкцій від 30 червня 2023 року та 02 жовтня 2023 року позивач [PERSON] мав сплатити лабораторії «Сінево» по 180 гривень за аналізи сечі (а.с. 30, 32). Згідно з рахунком на оплату від 18 вересня 2023 року позивач сплатив суб`єкту підприємницької діяльності [PERSON] 50500 гривень за комплекс реабілітаційних фізкультурно-оздоровчих послуг з 20 занять (а.с. 27 зворот). Відповідно до фіскального чека фізичної особи-підприємця [PERSON] від 13 жовтня 2023 року [PERSON] сплачено 19500 гривень за проживання у місті Черкаси з 17 вересня по 13 жовтня 2023 року (а.с. 57). Відповідно до фіскального чека, акта наданих послуг від 30 грудня 2023 року пацієнт [PERSON] сплатив Товариству з обмеженою відповідальністю «Медичний центр «СантаЛен» 650 гривень за надані послуги (а.с. 26 зворот). Відповідно до платіжних інструкцій Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» Осійчук І.М. 31 січня, 08 березня та 17 квітня 2024 року сплатив фізичній особі-підприємцю [PERSON] 42300 гривень за послуги з реабілітації (а.с. 28, 28 зворот, 29). Згідно із замовленням № 064751705, фіскальним чеком від 17 січня 2024 року за загальний аналіз сечі у лабораторії «Діла» [PERSON] сплатив 188 гривень (а.с. 33, 33 зворот). Відповідно до фіскального чека, платіжної інструкції від 30 квітня 2024 року позивач сплатив лабораторії «Сінево» 190 гривень за аналіз сечі (а.с. 34). Позивачем надано фіскальний чек від 06 червня 2024 року про перерахунок коштів через термінал Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на суму 15003 гривень (а.с. 31). Стороною позивача подано фіскальні чеки на придбання ліків та медичних засобів на загальну суму 39243,1 гривні (а.с. 45- 47, 50 зворот-55, 57 зворот - 60 зворот). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] отримує пенсію по інвалідності: перша група, трудове каліцтво (а.с. 61, 62). Згідно з витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 63/25/478/В від 22 квітня 2025 року, рекомендацій реабілітації особи з інвалідністю [PERSON] у значному ступені обмежений у здатності до самообслуговування, пересування та трудової діяльності, потребує у забезпеченні кріслом-коляскою. Серед іншого позивачу рекомендовано звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України для вирішення питання щодо призначення страхових виплат або до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення щодо призначення соціальної допомоги. [PERSON] встановлено першу групу підгрупу «Б» інвалідності та втрату працездатності на 90 % (а.с. 105-108). З наданих представником відповідача витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві № 134/26-55-12-03 від 14 вересня 2016 року Ботанічний сад є неприбутковою організацією, перебуває в управлінні Національної академії наук України. Має право на такі види економічної діяльності: функціонування ботанічних садів, зоопарків і природних заповідників (основний); вища освіта; дослідження й експериментальні розробки у сфері біотехнологій, інших природничих і технічних наук; надання ландшафтних послуг (а.с. 92-94, 97). З інформації із сайту Міністерства охорони здоров`я України [PERSON] не має ліцензії на медичну практику в Україні. [PERSON] має право на загальну практику сімейної медицини з 30 вересня 2023 року (а.с. 95, 96). Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] у судовому засіданні показав, що Ботанічний сад намагався зробити його винним у нещасному випадку, однак він відмовився писати відповідну заяву. Позивач не може сам себе обслуговувати, пересувається на інвалідному візку, хвороба невиліковна. [PERSON] не зміг потрапити на державну програму реабілітації через велику кількість поранених військових. Свідок [PERSON] , дружина позивача, у судовому засіданні підтвердила показання [PERSON] та додала, що через неможливість потрапити у державну лікарню, вони вирішили проходити реабілітацію у приватній клініці. При зверненні з питанням компенсації витрат на реабілітацію та лікування у Пенсійному фонді України повідомили, що це «не до них», однак офіційної відмови не було. З позовом до Пенсійного фонду вони не зверталися. На цей час [PERSON] отримує приблизно 10 тисяч гривень пенсії у зв`язку з інвалідністю на виробництві. 6. Норми права, які застосував суд. Мотиви суду щодо позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 6.1. Мотиви суду щодо позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з частиною першою статті 173 КЗпП шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно із статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування загальнообов`язкове державне соціальне страхування це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або в разі смерті працівника, здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Законом України № 2620-IX від 21 вересня 2022 року, який набрав чинності 01 січня 2023 року, викладено нову редакцію Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Цим законом передбачено приєднання Фонду соціального страхування України до Пенсійного фонду України з 01 січня 2023 року. Відповідно до преамбули Закону України № 2620-IX цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я. Згідно з абзацом 3 пункту 1 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (далі страхування від нещасного випадку), є одним з видів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до пункту 5, абзацу 2 пункту 10 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нещасний випадок обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть. Нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці є страховим випадком. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховиком є Пенсійний фонд України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхуванню від нещасного випадку підлягають, зокрема, особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту). Згідно з частинами першою, сьомою статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Страхові виплати складаються із: 1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу; 5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 27 грудня 2022 року, припинено з 1 січня 2023 року, реорганізувавши шляхом приєднання до Пенсійного фонду України , Фонд соціального страхування України з його виконавчими дирекціями в областях. Постановою Кабінету Міністрів України № 1350 від 02 грудня 2022 року, яка набрала чинності 01 січня 2023 року, функції Фонду соціального страхування передано Пенсійному фонду України. Положенням про організацію лікування, медичної реабілітації та забезпечення потерпілих внаслідок нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання лікарськими засобами та виробами медичного призначення, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України № 18 від 09 червня 2010 року, встановлювався механізм фінансування витрат на лікування потерпілих, їх медичну реабілітації, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення за прямими наслідками страхового випадку. Положення серед іншого передбачало компенсацію Фондом соціального страхування витрат у випадку самостійного придбання потерпілим лікарських засобів, виробів медичного призначення. Зазначене Положення втратило чинність 15 грудня 2023 року на підставі постанови правління Пенсійного фонду України № 43-1 від 13 жовтня 2023 року. З досліджених у судовому засіданні доказів слідує, що позивач [PERSON] , будучи працівником НБС НАНУ, виконуючи свої трудові обов`язки техніка групи благоустрою відділу ландшафтного будівництва, 18 січня 2023 року зазнав виробничої травми. В розумінні Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ця подія є страховим випадком. Викладений аналіз законодавства у динаміці його змін у зв`язку з реформою загальнообов`язкового державного соціального страхування приводить суд до висновку, що суб`єктом відшкодування витрат [PERSON] на лікування та реабілітацію є Пенсійний фонд України. Покликання сторони позивача на відсутність встановленого Пенсійним фондом порядку не відміняє самої суті права та не може перекладати обов`язок відшкодування на іншого суб`єкта, в цьому випадку на НБС НАНУ. Із змісту статей 13, 175 ЦПК слідує, що право визначення кола відповідачів належить виключно позивачу. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц, від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17, від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з Ботанічного саду матеріальної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок нещасного випадку на виробництві у розмірі 476911 гривень пред`явлені не до того відповідача. Зазначене є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. З огляду на викладене суд не вбачає за доцільне продовжувати аналіз поданих стороною позивача доказів на підтвердження матеріальної шкоди з врахуванням зауважень представника відповідача [PERSON] щодо їх належності. 6.2. Мотиви суду щодо позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди. Відповідно до частини восьмої статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України. Відповідно до частин першої-третьої статті 153 КЗпП на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавцем трудового договору про дистанційну роботу. При використанні праці домашніх працівників створення належних, безпечних і здорових умов праці покладається на сторони трудового договору. Домашній працівник має право відмовитися від виконання важких робіт, робіт із шкідливими чи небезпечними умовами праці. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Статтею 237-1 КЗпП встановлено, що відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до статті 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною другою статті 1167 ЦК передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її задала, зокрема, якщо шкоди задано каліцтвом. У пункті 4.1 рішення № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року Конституційний Суд України виснував, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01 § 62, ЄСПЛ 12 липня 2007 року). Саме тому розмір відшкодування моральної шкоди має умовний характер, оскільки немає точних критеріїв майнового вираження душевного болю, спокою, честі, гідності особи, але у будь-якому випадку розмір відшкодування маральної шкоди повинен бути достатнім для задоволення потреб потерпілого і не повинен призводити до його збагачення. Таким чином, на підставі викладеного суд виснував, що відшкодування працівнику моральної шкоди від нещасного випадку на виробництві не є страховою виплатою і має здійснюватися саме роботодавцем. Внаслідок нещасного випадку на виробництві [PERSON] втратив 90 % професійної працездатності та отримав першу групу інвалідності. Встановлено, що позивач не здатен себе обслуговувати, потребує постійного догляду, реабілітації, пересувається на візку-колясці. Зазначене, на думку суду, також впливає на здатність позивача в повній мірі брати участь у вихованні малолітньої доньки. Наведені обставини у своїй сукупності завдають значних фізичних та душевних страждань позивачу. З іншого боку не можна залишити поза увагою, що отримана позивачем травма сталася внаслідок збігу обставин і є нещасним випадком. При цьому суд не бере до уваги доводи сторони позивача, що НБС НАНУ намагався спотворити обставини події. Акт спеціального розслідування нещасного випадку від 11 травня 2025 року, який згодом у судовому порядку було визнано частково недійсним, складався не відповідачем, а комісією Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує вимоги розумності і справедливості, бере до уваги процитовані висновки Конституційного Суду України, Європейського суду з прав людини. Отже, суд присуджує до стягнення з відповідача у користь позивача в якості компенсації моральної шкоди 300 тисяч гривень. 7. Питання розподілу судових витрат. Позивач просить стягнути з відповідача 138 тисяч гривень на правничу допомогу. Представник відповідача [PERSON] вважає такий розмір явно завищеним. Його доводи з цього приводу викладено у розділі 3 цього рішення. Вирішуючи це питання, суд врахував таке. Відповідно до статті 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, ЦПК передбачено основні критерії, які підлягають врахуванню при визначенні та розподілі судових витрат у вигляді правничої допомоги: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру та співмірність зі складністю справи і пропорційність до ціни позову. Сторона спору у договорі зі своїм адвокатом може визначати будь-яку ціну адвокатських послуг. Проте, суд за результатами розгляду справи, здійснюючи розподіл судових витрат, зокрема на професійну правничу допомогу, зобов`язаний враховувати критерії, визначені законом. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача подано звіт адвокатського об`єднання «Вознюк і Туровський» за результатами наданої правничої допомоги за договором № 12/2023 від 12 березня 2023 року, який підписаний позивачем 01 березня 2026 року. Відповідно до звіту [PERSON] надано таку правничу допомогу: послуги з надання правової інформації, консультації та роз`яснення із правових питань, правовий аналіз доказів, збір доказової бази, досудове врегулювання спору, підготовка позовної заяви, процесуальних заяв та клопотань, аналіз відзиву, підготовка відповіді на відзив, представництво у суді, підготовка і подача письмових дебатів, аналіз судової практики, комунікація з клієнтом. Між тим, у звіті відсутня інформація про затрачений представниками позивача час на надання правничої допомоги, загальна вартість послуг і вартість кожної послуги окремо. Враховуючи помірну складність справи, обсяг наданих адвокатським об`єднанням послуг та виконаних робіт, ціну позову, часткове задоволення позову (21,79 % від заявлених вимог), суд вважає за можливе зменшити розмір заявлених витрат позивача на правничу допомогу та стягнути з відповідача 20 тисяч гривень. [PERSON] звільнений від обов`язку по сплаті судового збору при поданні позову. На момент ухвалення рішення у матеріалах справи відсутні будь-які інші відомості про понесені сторонами судові витрати. 8. Висновок суду щодо позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: partial