Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

Позивачі звернулися до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просили ухвалити судове рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований на Українській товарній біржі 22.02.2002 року за реєстраційним № 191382 та Жовтоводським бюро технічної інвентаризації в Реєстрову книгу № 4, стор. 56, за реєстровим № 56. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі вказують на те, що 22 лютого 2002 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , іменовані далі Продавець, з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , іменовані далі Покупець, з другого боку, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомості (далі - Договір), на підставі якого Продавець продав, а Покупець придбав об`єкт нерухомості: квартиру [ADDRESS] , яка складається з 4-х кімнат, розташовану на 4-му поверсі дев`ятиповерхового будинку, житловою площею 49,4 кв. м, загальною площею 79,6 кв.м. Вказаний об`єкт нерухомого майна був проданий за 2 650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп., які Продавець (відповідачі у справі) одержав від Покупця (позивачі у справі) до підписання Договору. Таким чином, в укладеному Договорі купівлі-продажу нерухомості від 22.02.2002 року, зареєстрованому на Українській товарній біржі за реєстраційним № 191382, сторони повністю обговорили всі істотні умови договору. Всі зобов`язання за даним Договором сторонами виконані в повному обсязі, зокрема: продавець продав, а покупець придбав об`єкт нерухомості. Даний Договір Жовтоводським бюро технічної інвентаризації було записано в реєстрову книгу № 4, стор. 16256, за реєстровим № 56, відомості про Покупця, як нового власника, було внесено до технічного паспорту на квартиру. Отже, 22.02.2002 року Позивачі фактично вступили у володіння і користування вказаним об`єктом нерухомості. Проте, на теперішній час не мають можливості розпоряджатися придбаним об`єктом нерухомості та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки вказаний Договір купівлі-продажу нерухомості нотаріально не посвідчений. У зв`язку з цим вимушені звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 05 грудня 2025 року, відкрито провадження по вищезазначеній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України без виклику сторін. Від відповідача у запропонований ухвалою суду строк відзиву на позов не надходило. Про розгляд справи останній повідомлялась належним чином. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1,2 ст.4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Судом встановлено, що 22 лютого 2002 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , іменовані далі Продавець, з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , іменовані далі Покупець, з другого боку, було укладено Договір купівлі-продажу нерухомості, на підставі якого Продавець продав, а Покупець придбав об`єкт нерухомості: квартиру [ADDRESS] , яка складається з 4-х кімнат, розташовану на 4-му поверсі дев`ятиповерхового будинку, житловою площею 49,4 кв. м, загальною площею 79,6 кв.м. (а.с.12) Вказаний об`єкт нерухомого майна був проданий за 2 650 (дві тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 00 коп., які Продавець (відповідачі у справі) одержали від Покупця (позивачів у справі) до підписання Договору. З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомого майна № 191382 від 22.02.2002 р, щодо купівлі-продажу житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: продавці передали у власність позивачів вказане нерухоме майно, а останні сплатили за це її вартість та вселився у житло. Матеріалами справи підтверджується, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 05.04.2002 року. Даний Договір Жовтоводським бюро технічної інвентаризації було записано в реєстрову книгу № 4, стор. 56, за реєстровим № 56, відомості про Покупця, як нового власника, було внесено до технічного паспорту на квартиру. Слід зазначити, що нотаріусом договір не посвідчувався, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (1963 року), діючого на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю, або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Отже, сторони виконали передбачені договором умови угоди, повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору. Всі зобов`язання за даним договором нерухомого майна сторонами виконані. Фактично позивачі вступили у володіння і користування квартирою за адресою [ADDRESS] . На теперішній час позивачі не маютьє можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір міни не пройшов нотаріального посвідчення. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали усі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Враховуючи наведене,

Outcome: approved