Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати подання позову та до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що з 25.08.2012 вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 104. За час перебування в шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю позивач [PERSON] . Шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені, а тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. На теперішній час рішення про розірвання шлюбу не прийнято. Неповнолітні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні дітей між ними не досягнуто. Відповідач аліментів на інших дітей або непрацездатних батьків не сплачує, а тому має реальну можливість надавати матеріальну опомогу на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від свого доходу щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 23.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Від позивача до суду надійшла заява в якій вона просила справу розглянути за її відсутності за наявними у справі доказами, позов підтримала та просила його задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував. В своїй заяві відповідач просив розглядати справу без його участі. Протягом встановленого строку, відповідачем відзив на позовну заяву не подавався. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 25.08.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 104. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені, у зв`язку з чим позивач звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом про розірвання шлюбу. На час розгляду даної справи рішення про розірвання шлюбу не прийнято. За час перебування в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких у свідоцтві про народження записаний відповідач [PERSON] , а матір`ю позивач [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Неповнолітні діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Матеріали справи не містять доказів того, що між сторонами досягнуто домовленості щодо участі відповідача в утриманні дітей. Даних про те, що відповідач сплачує аліменти на інших дітей чи непрацездатних батьків суду не надано, а тому суд приходить до висновку, що відповідач має реальну можливість надавати матеріальну допомогу позивачу на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від свого заробітку щомісячно, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 141 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несусь відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Спосіб стягнення аліментів у частині від доходу або у твердій грошовій сумі, визначається, за вибором того з батьків разом з яким проживає дитина. Відповідно ч. ч. 1-3 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд звертає увагу на те, що обов`язок щодо утримання спільних дітей покладений на обох батьків в рівних частинах. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, враховуючи матеріальне становище сторін та відсутність у платника аліментів інших утриманців, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовна заява надійшла до Індустріального районного суду міста Дніпра засобами поштового зв`язку 02.12.2025, а тому аліменти підлягають стягненню з вказаної дати. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі - у справах про стягнення аліментів. На підставі вказаного закону, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів. Таким чином, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору за подання заяви про стягнення аліментів в розмірі 1211,20 грн., який визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» на 1-ше січня календарного року, в якому подано позовну заяву.

Outcome: approved