Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування Представник позивача адвокат Пархомчук С.В. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача [PERSON] на корить позивача ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 3709408415/253867 від 29.02.2020 у загальному розмірі 5811,60 грн, а також просив стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 29.02.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №3709408415/253867 в електронній формі шляхом обміну повідомленнями в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Договір підписаний сторонами електронними підписами у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію», зокрема: позичальником договір підписаний аналогом ЕП - одноразовим ідентифікатором, який був направлений кредитодавцем на мобільний телефонний номер позичальника. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Правила надання коштів в кредит ТОВ «ГОУФІНГОУ», розміщені в публічному доступі на вебсайті товариства та є Публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту, визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу необхідну інформацію. Згідно умов вищевказаного договору кредитодавець ТОВ «ГОУФІНГОУ» зобов`язався надати 29.02.2020 позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 2000,00 грн на строк користування кредитом - 6 днів, процентна ставка (плата) за користування кредитом становить 1,85 % в день. Відповідач отримав кредитні кошти, проте не виконав своє грошове зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повернув, проценти не сплатив. 31.05.2021 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ТОВ « ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» було укладено Договір факторингу № 1-31/05/21, відповідно до якого первісний кредитор відступив на користь ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3709408415/253867 від 29.02.2020 укладеним з [PERSON] 03.06.2021 було укладено договір відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило на користь ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3709408415/253867 від 29.02.2020 укладеним з [PERSON] . Сума грошової вимоги, яка була відступлена первісним кредитором та підлягає стягненню з відповідача відповідно до Реєстру боржників та виписки по кредитному рахунку за договором № 3709408415/253867 від 29.02.2020 у відношенні боржника [PERSON] станом на 26.05.2025 становить 5811,6 грн, з яких: 2000,00 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 3811,6 грн - заборгованість за процентами. Процесуальні рішення та дії у справі. Ухвалою суду від 23.09.2025 відкрито провадження в даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, яким при цьому роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав. Поштова кореспонденція від суду, що була направлена за місцем реєстрації відповідача, повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України суд вважає відповідача повідомленим про розгляд справи судом, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Зважаючи на типовість та незначну складність справи, суд розглянув справу за письмовими матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Фактичні обставини, аналіз та оцінка письмових доказів. 29.02.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про надання фінансового кредиту № 3709408415/253867 в електронній формі, шляхом обміну повідомленням в особистому кабінеті позичальника, зареєстрованому на вебсайті товариств (а.с. 24-27). Згідно довідки ТОВ «ГОУФІНГОУ» позичальник [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , ідентифікований Товариством. Акцепт (підписання) договору здійснено позичальником в інформаційно-телекомунікаційній системі на вебсайті товариства за посиланням: www.gofingoy.com.ua шляхом уведення одноразового ідентифікатора R78151, який 29.02.2020 відправлено позичальнику на номер телефону [NUMBER] (а.с.13). На виконання умов кредитного договором TOB «ГОУФІНГОУ» перерахувало 29.02.2020 8:30:04 на рахунок позичальника [PERSON] за номером платіжної картки: 4149-43хх-хххх-1929 кредитні кошти у сумі 2000,00 грн згідно платіжної інструкція N637212B194941GFG835555Y1307171, номер транзакції: 32020-21622-34432, що підтвердив надавач платіжних послуг: ТОВ «ПрофітГід», з яким кредитор має Договір про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-2 від 15.09.2018. (а.с.35). Таким чином, 29.02.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та [PERSON] був укладений договір про надання фінансового кредиту № 3709408415/253867 у формі електронного документа з накладанням сторонами електронного підпису, відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» . За змістом кредитного договору сторони погодили такі основні умови: сума кредиту 2000,00 грн (п. 1.1); строк надання кредиту 6 днів до 05.03.2020 (п. 1.2). проценти за користування кредитом становлять 1,85 % на добу від суми кредиту (675,25 % річних) (п. 1.3). Згідно п. 1.4 Договору для клієнта (позичальника), якому товариство вперше надає кредит, протягом трьох днів з моменту надання кредиту діє акційний період і нарахування процентів в цей час здійснюється за ставкою 0,01 % на добу. З четвертого дня кредитування процентна ставка нараховується відповідно до п. 1.3 Договору. За змістом п. 1.5 Договору кредит надається позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної позичальником в розділі 7 Договору «Реквізити та підписи сторін»: 4149-43хх-хххх-1929. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом має здійснюватися позичальником у відповідності до Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (п. 2.1). Згідно п. 2.3 договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний позичальником) до дня повного погашення заборгованості за кредитом. Пунктом 3.1.4 договору передбачено право кредитодавця без згоди позичальника поступитися своїм правом вимоги за даним Договором третій особі, в зв`язку з чим відбудеться заміна сторони - кредитодавця за цим договором. За змістом п. 4.3 кредитного договору у разі, якщо позичальник не повернув кредит в строк, визначений в п. 1.2 Договору (тобто за 6 днів), він зобов`язаний виплатити Товариству пеню в розмірі 5 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання умов цього Договору. При цьому пеня нараховується до дня повного погашення заборгованості за Договором включно, але в будь-якому випадку не більше ста календарних днів. Додатком до договору є Графік розрахунків, згідно якого у день закінчення строку, на який надано кредит 05.03.2020 позичальник повинен повернути кредит - 2000,00 грн, сплатити проценти за 6 днів користування кредитом - 111,6 грн, а всього 2111,6 грн, що є орієнтовною загальною вартістю кредиту. (а.с.27) 31.05.2021 ТОВ «ГОУФІНГОУ» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «СІТІ ФІНАНС ГРУП» (фактор) уклали Договір факторингу № 1-31/05/21, за умовами якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило за плату, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до боржників на загальну суму 191300407,1 грн (п. 6.1 договору). Згідно п. 7.1 Договору факторингу сторони домовились, що розмір фінансування за цим договором (ціна продажу) згідно Реєстру боржників складає 3306640,45 грн, які фактор ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» сплачує клієнту шляхом перерахування грошових коштів протягом десяти робочих днів з дати підписання цього договору. На підтвердження виконання фактором ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» свого фінансового зобов`язання представник позивача надав платіжні доручення № 36 від 04.06.2021, № 37 від 10.06.2021 про переказ коштів від ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» на рахунок ТОВ «ГОУФІНГОУ» в сумі 990000,00 грн та 2316640,45 грн відповідно за договором факторингу № 1-31/05/21 від 31.05.2021. (а.с.34). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступило, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 3709408415/253867 від 29.02.2020 на суму 5811,6 грн, з яких: 2000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3811,6 грн - несплачені відсотки (а.с.16). 03.06.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» (кредитор) та ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (новий кредитор) уклали Договір про відступлення права вимоги № 1-03/06/2021, за умовами якого ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило шляхом продажу (за плату) Товариству «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» права вимоги до боржників згідно Реєстру (п. 1.1 договору). Згідно п. 2.1, 2.2 Договору про відступлення права вимоги сторони домовились, що за відступлення прав вимоги ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» сплачує ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» грошові кошти у розмірі 3311640,45 грн протягом п`яти банківських днів з дати підписання цього договору. На підтвердження набуття позивачем права вимоги до боржників за договором відступлення права вимоги № 1-03/06/2021 від 03.06.2021 представник позивача надав копії платіжних інструкцій № 1 від 04.06.2021, № 2 від 09.06.2021 про переказ коштів від ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» на рахунок ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» в сумі 990000,00 грн та 2321640,45 грн відповідно. Банк платника АТ «ОТП БАНК» (а.с.37). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення права вимоги № 1-03/06/2021 від 03.06.2021, ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 3709408415/253867 від 29.02.2020 на загальну суму заборгованості 5811,6 грн, з яких: 2000,00 грн - заборгованість за кредитом; 3811,6 грн - відсотки (в.с.17). Суму кредитної заборгованості [PERSON] , на яку ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги, позивач окрім Реєстру боржників - додатку до договору № 1-03/06/2021 від 03.06.2021, підтверджує складеною у довільній формі «випискою з особового рахунка за кредитним договором № 3709408415/253867». Згідно цієї «виписки» заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 3709408415/253867 за період з 29.02.2020 по 26.05.2025 складає 5811,6 грн, з яких 2000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 3811,6 грн - прострочена заборгованість за процентами (а.с.15). Правове регулювання спірних правовідносин. Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. 12 та ч.1-2 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»; 2) електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ст. 3 цього Закону підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно положень ч. ч.1,3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем денної процентної ставки, реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону №1734-VІІІ). Частина 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду. Істотними (основними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші (додаткові) умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування тощо. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Письмовими матеріалами доведено, що 29.02.2020 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) на вебсайті товариства шляхом обміну повідомленням з використанням ІТС кредитодавця було укладено електронний Договір про надання фінансового кредиту № 3709408415/253867, який підписаний позичальником електронним підписом - одноразовим ідентифікатором R78151, що був відправлений кредитодавцем позичальнику на номер його телефону [NUMBER] . На виконання умов кредитного договору кредитодавець ТОВ «ГОУФІНГОУ» надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 2000,00 грн строком користування 6 днів - до 05.03.2020 (п. 1.2 договору), а позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти у строк, визначений договором, та сплатити проценти за користування кредитом. Загальна сума до повернення згідно Графіку розрахунку (Додаток№1 до договору) станом на 05.03.2020, для споживача складала: 2111,6 грн, що є орієнтовною загальною вартістю кредиту (2000,00 грн/кредит + 111,60 грн/ відсотки). Проценти за користування кредитом в сумі 111,60 грн, нараховані за кожен день строку користування кредитом, а саме: протягом перших трьох днів за ставкою 0,01 % від суми наданого кредиту, а починаючи з четвертого дня за ставкою 1,85 % (п. 1.4). Також позивачем доведено, що 31.05.2021 ТОВ «ГОУФІНГОУ» відступив ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за договором факторингу № 1-31/05/21 право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 3709408415/253867, після чого 06.06.2021 ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступило набуті права вимоги до [PERSON] позивачу - ТОВ «ФК «ДЕБТ КОЛЛЕКШИН» на підставі договору відступлення прав вимоги № 1-03/06/21. Перевіряючи обґрунтованість вимог нового кредитора (позивача у справі) про стягнення з боржника (відповідача) кредитної заборгованості у заявленому розмірі, суд виходить із фактичних обставин справи, аналізує зміст кредитного договору та додатки до нього, перевіряє правильність розрахунку заборгованості на відповідність не лише умовам договору, а й вимогам Закону. Сума відступленої грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 3709408415/253867 від 29.02.2020 визначена первісним кредитором у розмірі 5811,6 грн, до якої кредитодавець включив: 2000,00 грн - сума неповернутого кредиту; 3811,6 грн - заборгованість за процентами. Суду не надано детального розрахунку заборгованості по процентам, складеного кредитодавцем ТОВ «ГОУФІНГОУ», а тому суд співвідніс відповідні нарахування з умовами кредитного договору та встановив наступне. Істотні (необхідні) умови кредитування наведені у розділі 1 Договору про надання фінансового кредиту № 3709408415/253867 від 29.02.2020, які погодили кредитодавець та позичальник підписавши кредитний договір. На таких самих умовах складено Графік розрахунків (додаток № 1 до договору). Відповідно до умов Кредитного договору та Графіку розрахунків основне грошове зобов`язання за договором для позичальника [PERSON] складається з наступного: сума кредиту ? 2000,00 грн; проценти за користування кредитом за 6 днів строку кредитування - 111,6 грн. Зазначене грошове зобов`язання у сумі 2111,60 грн відповідач повинен був виконати не пізніше терміну, зазначеного у п. 1.2 договору до 05.03.2020. Пролонгація строку кредитування умовами договору не передбачена. Позичальник [PERSON] не вніс жодного платежу на погашення кредиту, а тому має заборгованість по кредиту - 2000,00 грн. До загальної суми заборгованості кредитодавець також включив проценти у загальному розмірі 3811,60 грн, з яких: 111,60 грн - проценти, нараховані за строкове користування кредитом за ставкою та у відповідності до п.п. 1.3, 1.4 кредитного договору, що відображено в Графіку розрахунків до договору. Решта 3700,00 грн процентів нараховані кредитодавцем за ставкою, вказаною у п. 1.3 договору (1,85% від суми кредиту кожного дня), проте понад строк, на який надавався кредит згідно п. 1.2 договору (6 днів - до 05.03.2020), а саме: за додаткові 100 календарних днів понадстрокового, а отже - неправомірного користування кредитними коштами (2000 грн/кредит х 1,85 % х 100 днів = 3700 грн). Суд звернув увагу на неконкретність та двозначність положення пункту 2.3 цього договору, де вказано, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів до дня повного погашення заборгованості за кредитом, що суперечить пункту 1.2 кредитного договору, де чітко вказано: строк користування кредитом 6 днів, тобто до 05.03.2020. Включення до умов договору положення про продовження нарахування кредитодавцем протягом невизначеного періоду процентів за користування кредитом, чого не було доведено до відому позичальника ні в момент укладання договору, ні при розрахунку вартості кредиту для споживача, визнається судом таким що створює істотний дисбаланс між правами споживача та кредитодавця. Враховуючи вищевикладене, суд не застосовує положення п.2.3 кредитного договору та визнає неправомірним нарахування відсотків за користування кредитом понад, визначений договором строк кредитування (понад 6 днів). В досліджуваній ситуації не було продовження строку кредитування на 100 днів, які кредитодавець на власний розсуд включив до розрахунку заборгованості, оновлений Графік платежів та розрахунок вартості кредиту за відповідний строк не складався. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа №444/9519/), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18) та від 31.10.2018 (провадження №14-318цс18) право кредитодавця нараховувати, передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після закінчення строку, на який надавався кредит, або у разі пред`явлення банком вимоги до позичальника про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування кредитором процентів на суму невиконаного (простроченого) грошового зобов`язання має юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України. Водночас, пунктом 6 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) було передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Враховуючи усе вищевикладене, суд зменшує, заявлену позивачем до стягнення суму процентів за користування кредитом на 3700,00 грн, які нараховані кредитором за процентною ставкою, згідно п. 1.3 договору (1,85 % в день) на суму неповернутого (простроченого) кредиту у період з 05.03.2020 протягом наступних ста днів, тобто після спливу погодженого сторонами строку кредитування, що має юридичну природу відповідальності позичальника згідно ст. 625 ЦК України. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь нового кредитора - позивача ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором № 3709408415/253867 від 29.02.2020 у розмірі 2111,60 грн, яка складається з наступного: 2000,00 грн - неповернута сума кредиту; 111,6 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом протягом строку, на який надавався кредит (до 05.03.2020). Інший висновок суду не відповідав би з`ясованим обставинам справ, принципу законності та справедливості. Розподіл судових витрат За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати: на професійну правничу допомогу. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2422,4 грн, що підтверджується платіжною інструкцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 5811,6 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 2111,6 грн, що становить 36,33 % від ціни позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 880,06 грн (2422,4 грн х 36,33 %). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав Договір № 11/07/2025 про надання правової допомоги від 11.07.2025, укладений ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН» з адвокатом Пархомчуком С.В.; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Пархомчука С.В. серії КС № 8096/10 від 18.07.2019; довіреність від 11.07.2025 на ім`я Пархомчука С.В. про уповноваження представляти інтереси ТОВ «ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН»; акт про отримання правової допомоги від 20.10.2025 на суму 10500,00 грн; платіжну інструкцію № 9621 від 20.10.2025 про сплату Пархомчуку С.В. 10500,00 грн згідно Договору про надання правової допомоги від 11.07.2025. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд окрім положень щодо пропорційності такого відшкодування, керується положеннями частини 3 статті 141 ЦПК України та виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), їх обсягу, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та фінансового стану обох сторін, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Оцінюючи складність справи як типову та малозначну, враховуючи предмет спору та незначний розмір позовних вимог, беручи до уваги якість змісту позовної заяви, де мінімально (загально) викладені обставини щодо виникнення заборгованості та її розміру та зовсім не обґрунтовано та не надано розрахунку процентів, суд зменшує заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу та визначає їх в сумі 2500,00 грн, що відповідає критерію реальності, розумності та справедливості, а також є співмірним із наданими послугами та їх якістю. На підставі викладеного,

Outcome: partial