Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №2884866 в розмірі 42082,50 грн., а також стягнути судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що 31 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №2884866, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 10400,00 грн. і зобов`язувався повернути його із сплатою процентів та інших платежів комісії за його користування у термін встановлений договором. Пунктом 9.7 цього договору визначено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. ТзОВ «Лінеура Україна» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. 10 серпня 2023 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ-10082023, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №2884866 від 31.01.2022 року. Однак, відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 42082,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10400,00 грн., заборгованість за відсотками 31682,50 грн. Наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 23 лютого 2026 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду також не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем склались відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеними договорами кредиту/та договором факторингу. Так, 31 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2884866 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором (пункт 1.2 Договору). Сума кредиту (загальний розмір) становить 10400,00 гривень. Кредит надається загальним строком на 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів (пункти 1.2, 1.3 Договору). Тип процентної стравки - фіксована. Стандартна процентна ставка 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту, знижена процентна ставка 1,19 % в день та застосовується на таких умовах, якщо клієнт до 02.03.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить коштив сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, обо здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку (пункти 1.4, 1.4.1, 1.4.2). Орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк кредитування складає 84905,60 грн. (пункт 1.6.1 Договору). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти № [NUMBER] (п. 2.1 Договору). Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний електронним цифровим підписом. Графіком платежів за договором доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом . Зі змісту довідки про перерахування суми кредиту [PERSON] слідує, що видача коштів за кредитним договором №2884866 від 31.01.2022 року здійснювалася з допомогою системи іPay.ua - 134647633, призначення платежу:зарахування 10400 грн. на карту [NUMBER] , 31.01.2022 11:27:04. Зазначені реквізити банківської карти [NUMBER] в платіжному дорученні співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім у п. 2.1 Договору №2884866 від 31.01.2022. 10 серпня 2023 року між ТзОВ «Лінеура Україна » та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККЛУ -10082023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників у реєстрі боржників. Про що також був складений акт приймання-передачі реєстру божників від 10 серпня 2023 року. Згідно платіжної інструкції №72296 від 10 серпня 2023 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» сплатило на користь ТОВ «Лінеура Україна» кошти згідно договору факторингу №ККЛУ -10082023від 10 серпня 2023 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ККЛУ -10082023 від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №№2884866 на загальну суму 42082,50 гривень. Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що у [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2884866 від 31 січня 2022 року становить 42082,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10400,00 грн., заборгованість за відсотками 31682,50 грн. При застосуванні норм права до спірних правовідносин судом враховується наступне. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ст.11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Частиною 2 статті 639 ЦК України також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Отже, [PERSON] уклав кредитний договір шляхом підписання його електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, проте в порушення умов договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, доказів зворотнього матеріали справи не містять. Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором та сплата процентів за користування ним. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Уклавши договір факторингу №ККЛУ -10082023позивач у встановленому законом порядку набув право вимоги до відповідача за кредитними зобов`язаннями за договором №2884866, яке передав первісний кредитор. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно розрахунку заборгованості вбачається, що у [PERSON] заборгованість за кредитним договором №2884866 від 31 січня 2022 року становить 42082,50 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10400,00 грн., заборгованість за відсотками 31682,50 грн. Банком було надіслано [PERSON] претензію про усунення порушень умов договору №22951677 від 06.02.2026 року. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, вважає, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, доказів погашення відповідачем за кредитним договором суду не надано, а відтак суд вважає доведеною наявність такої заборгованості відповідача перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит Капітал" у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд також враховує, що відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзиву на позовну заяву, не спростував розрахунок суми позовних вимог, не подав доказів на погашення заборгованості за кредитним договором, отже сума заборгованості ним не заперечується. Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. В зв`язку із задоволенням вимог позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України, до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір в розмірі 2662 грн. 40 коп. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн., то суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункти 138, 139 постанови Верховного Суду від 23 вересня 2021 року у справі № 904/1907/15). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи: Договір про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, ордер про надання парвничої домомоги, Акт №278 наданимх послуг правової допомоги від 05.09.2025 на суму 8000,00 грн., детальний опис наданих послуг. При цьому, пунктом 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справ №755/9215/15-ц, зазначено що, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальних адвокатських витрат (встановлення їхньої доцільності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи об`єм та характер наданих послуг, їх складність, категорію справи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, суд доходить висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн відповідають критеріям реальності (їхньої дійсності і необхідності) та розумності їхнього розміру виходячи з конкретних обставин справи. Вказана сума на думку суду є об`єктивно обґрунтованою та відповідає обсягу наданих послуг, складності справи та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Доказів протилежного сторонами до справи не надано. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі 8 000,00 грн.

Outcome: approved