Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивачка звернулася до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» з позовом про стягнення безпідставно набутих/отриманих грошових коштів, 3% річних та інфляційних втратмотивуючи це тим, що 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 181239 про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором № 21246/0007XSGF від 29.08.2013, укладеним із ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», право вимоги за яким було відступлено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». На підставі зазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком О.О.було відкрито виконавче провадження із реєстраційним номером 69521354, та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16.08.2023. 11.03.2024 рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області у справі № 941/95/24 було повністю задоволено позовні вимоги позивачки до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 181239, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 21246/007XSGF від 29.08.2013, яка складає 18445,50 грн. Рішення суду набрало законної сили 11.04.2024 та відповідачем не оскаржувалося. Однак, на підставі постанови приватного виконавця Шмалька О.О. із заробітної плати позивачки до винесення судом ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову, якою стягнення було зупинено до вирішення справи по суті та ухвалення судом рішення, на користь відповідача під час виконавчого провадження вже було стягнуто та перераховано грошові кошти у розмірі 5985,35 грн. та 250 грн. поверненого стягувачу авансового внеску, що разом складає 6235,35 грн., та що підтверджується довідкою приватного виконавця Шмалька О.О. Позивачкою 16.04.2024 було надіслано відповідачу заяву про повернення отриманих ним коштів, шляхом перерахування грошей за вказаними нею реквізитами, однак відповідач не надав відповіді і не повернув кошти. Оскільки грошові кошти відповідачем не повернуто, позивачка, згідно приписів ч.2 ст.625 ЦК України, вважає, що має право вимагати сплатити суму безпідставно утримуваних/набутих відповідачем коштів з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від суми утримуваних без правових підстав коштів. Ухвалою суду від 04.03.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, розгляд справи призначено на 25.03.2026. Цією ж ухвалою роз`яснено відповідачу порядок подання відзиву на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідач не подавав. Відповідно до ст.247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши справу, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що 29.08.2013 між [PERSON] та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» було укладено кредитний договір № 21246/007XSGF. На підставі умов укладеного кредитного договору ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» надав позивачці суму кредитного ліміту у розмірі 6000 грн. Строк дії кредитного ліміту згідно умов договору складав 36 місяців. 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис № 181239 про стягнення з позивачки заборгованості за кредитним договором № 21246/0007XSGF від 29.08.2013, укладеним із ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», право вимоги за яким було відступлено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» У виконавчому написі нотаріуса № 181239 від 16.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зазначено, що стягнення заборгованості з [PERSON] проводиться за кредитним договором № 21246/0007XSGF від 29.08.2013 за період з 28.02.2018 по 17.05.2021. Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню, з урахуванням плати за вчинення виконавчого напису, складає 18445 грн. 50 коп. На підставі зазначеного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмальком О.О.було відкрито виконавче провадження із реєстраційним номером 69521354, та винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 16.08.2023. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2024 у справі № 941/95/24 (провадження 2-з/941/1/24) була задоволена заява позивачки про забезпечення позову та зупинено стягнення з [PERSON] грошових коштів в сумі 18445 грн. 50 коп. на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» за виконавчим провадженням № 69521354, відкритим приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько О.О., на підставі виконавчого напису № 181239, виданого 16.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 11.03.2024 рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області у справі № 941/95/24 (провадження 2/941/156/24) було повністю задоволено позовні вимоги позивачки до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 181239, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 21246/007XSGF від 29.08.2013 року, яка складає 18445,50 грн. Рішення суду набрало законної сили 11.04.2024. На підставі постанови приватного виконавця Шмалька О.О. із заробітної плати позивачки до винесення судом ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову, якою стягнення було зупинено до вирішення справи по суті та ухвалення судом рішення, на користь відповідача під час виконавчого провадження вже було стягнуто та перераховано грошові кошти у розмірі 5985,35 грн. та 250 грн. поверненого стягувачу авансового внеску, що разом складає 6235,35 грн., та що підтверджується довідкою приватного виконавця Шмалька О.О. від 30.01.2024 № 3200. Позивачкою 16.04.2024 було надіслано відповідачу заяву про повернення отриманих ним коштів, шляхом перерахування грошей за вказаними нею реквізитами, однак відповідач не надав відповіді і не повернув кошти. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Суд зауважує, що загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15 та від 03.06.2016 у справі № 6-100цс15. В даному випадку, правовою підставою набуття ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 6235,35 грн. став спірний виконавчий напис нотаріуса № 181239 від 16.06.2021, який виконанню не підлягає. Тому, правова підстава для стягнення на користь відповідача 6235,35 грн. заборгованості від [PERSON] відпала, а стягнені кошти підлягають поверненню відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України. Таким чином, заявлені вимоги про стягнення з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» 6235,35 грн. безпідставно набутих коштів підлягають задоволенню. Звертаючись до суду, позивачка також прохала стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати, які нарахувала на суму 6235,35 грн. Так, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 лютого 2024 року у справі №910/3831/22 (провадження № 12-45гс23) суд виснував таке: «Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми ст. 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Із цього моменту виникає передбачений ч.2 ст.625 ЦК України, обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми». Відтак, на суму невиконаного грошового зобов`язання підлягає нарахуванню 3% річних та інфляційне збільшення боргу як міра відповідальності боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання щодо повернення безпідставно набутих грошових коштів з моменту, коли така підстава відпала. До позовної заяви позивачка долучила розрахунки 3% річних, які нарахувала за період з 12.04.2024 по 06.02.2026, тобто за 666 дні, у розмірі 341,32 грн., а також розрахунок інфляційних втрат за користування безпідставно набутими грошовими коштами, які нарахувала за той же період, на суму 1213,04 грн. Судом перевірено правильність розрахунків, такі розрахунки відповідачем спростовані не були. Відтак, суд дійшов висновку про законність вимог позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 341,32 грн., а також інфляційних втрат на суму 1213,04 грн. Щодо розподілу судових витрат. У позовній заяві позивачка прохала суд при розподілі судових витрат стягнути з відповідача на її користь: судові витрати по сплаті судового збору - 1331,20 грн.; 25,00 грн. - вартість банківської комісії при сплаті судового збору; 95,00 грн. - вартість поштового відправлення заяви-звернення до відповідача; та вартість поштового відправлення позовної заяви з додатками до суду 144,00 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 1331,20 грн. Стосовно стягнення з відповідача комісії банку у розмірі 25,00 грн. за сплату судового збору, 95,00 грн. вартості поштового відправлення заяви-звернення до відповідача; 144,00 грн. - вартості поштового відправлення позовної заяви з додатками до суду, суд зауважує. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 2 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 523/12032/18 (провадження № 61-6898св22): «банківська комісія - це грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Банківська комісія береться також за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень, пряме дебатування. З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що стягненню на користь позивачки підлягають виключно судові витрати без врахування комісії, оскільки банк було обрано нею самостійно, та банківська комісія за своєю суттю не є частиною судового збору чи судовими витратами, який встановлюється державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати. Комісію за обслуговування було стягнуто обраним позивачем банком за надання йому банківської послуги». Враховуючи зазначене, у стягненні з відповідача комісії банку у розмірі 25,00 грн. за сплату судового збору слід відмовити. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені останньою витрати пов`язані із підготовкою справи до судового розгляду у розмірі 144,00 грн., що є вартістю поштового відправлення позовної заяви з додатками до суду. В той же час, вартість поштового відправлення заяви-звернення до відповідача у розмірі 95,00 грн. не є витратами пов`язаними саме з підготовкою справи до судового розгляду, а тому у їх стягненні слід теж вімовити.

Outcome: approved