Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 17830,00 грн та 2662,40 грн судового збору. У обґрунтування позову зазначено, що 05.11.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (navse.in.ua), що є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариства, в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1468-1000 на суму 10000,00 грн (далі кредитний договір) шляхом підписання його відповідачем одноразовим ідентифікатором «А3103». Позивач через партнера АТ КБ «Приватбанк», з яким укладений договір № 4010 про надання послуг в системі «LiqPay» від 02.12.2019, видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що стверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Станом на 29.12.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 17830,00 грн, а саме: заборгованість за кредитом 10000,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 30,00 грн., прострочена заборгованість по комісії 2800,00 грн, заборгованість по штрафу - 5000,00 грн, а також судові витрати 2662,40 грн. 16.02.2026 судом отримана інформація про зареєстроване місце проживання відповідача. 20.02.2026 відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 24.03.2026 у судове засідання не з`явилися: представник позивача, про місце, день, час розгляду справи повідомлявся належним чином, у прохальній частині позову просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити; відповідач, про дату, час, місце судового розгляду повідомлений належним чином на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України, згідно якого днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки відповідач суду не повідомляв, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзив не подав. На підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене таке. 05.11.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (navse.in.ua) укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1468-1000 від 05.11.2024 на суму 10000,00 грн шляхом підписання одноразовим ідентифікатором «А3103». Згідно умов кредитного договору кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання останньому грошових коштів на банківську картку № [NUMBER] на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування ним у порядку, передбаченому договором. Кредитний договір укладений сторонами у вигляді електронного договору в розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Для укладання якого, у порядку встановленому правилами, позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом заповнення на веб-сайті кредитодавця https://navse.in.ua/ усіх граф відповідної форми. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця та які необхідні для укладення договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних (п.п. 3.1, 3.2 кредитного договору). Порядок та умови надання кредиту. періодичність внесення платежів регламентовані розділом 4 кредитного договору, згідно якого розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 10000,00 грн, дата надання/ видачі кредиту - 05.11.2024. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1 договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми виданого кредиту за кожен день користування ним, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми за процентною ставкою 0,01 % за кожен день користування ним (п.п. 4.6 кредитного договору). Згідно п.п. 4.11 кредитного договору комісія за видачу кредиту становить 28,00 % від суми кредиту (якщо в цьому пункті договору значення розміру комісії за видачу кредиту вказано 0 %, вказане означає, що комісія за видачу кредиту є відсутньою). Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику - 30 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення (виплати) кредиту - 04.12.2024. Позивач через партнера АТ КБ «Приватбанк», з яким укладений договір № 4010 про надання послуг в системі «LiqPay» від 02.12.2019, видав відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок № [NUMBER] , вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що стверджується квитанцією АТ КБ «Приватбанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Враховуючи зазначене, кредитодавець просить суд стягнути з позичальника заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом 17830,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами 30,00 грн., прострочена заборгованість по комісії 2800,00 грн, заборгованість по штрафу -5000,00 грн, судові витрати 2662,40 грн. Щодо стягнення заборгованості за процентами в сумі 30,00 грн. Ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України (ст. 1050 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми виданого кредиту за кожен день користування ним, починаючи з дати видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми за процентною ставкою 0,01 % за кожен день користування ним (п.п. 4.6 кредитного договору), що відповідає Закону України "Про споживче кредитування". Процентипідлягають стягненню з відповідача. Щодо стягнення штрафу у розмірі 5000,00 грн. З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введений режим воєнного стану. Законом України № 2120-IX від 15.03.2020 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений п. 18, згідно якого у період дії воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику наданий кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного, вимога щодо стягнення із відповідача пені в сумі 5000,00 грн задоволенню не підлягає. Щодо стягнення комісії в сумі 2800,00 грн. 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», ст. 11 якого викладена в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Згідно п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту, до яких включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банківської установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту, яка може включати плату за надання інформації про стан кредиту, що споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Протилежна умова договору є нікчемною відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 по справі № 204/224/21. Виходячи з аналізу п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», викладених у постанові від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Згідно п.п. 4.11 кредитного договору комісія за видачу кредиту становить 28,00 % від суми кредиту (якщо в цьому пункті договору значення розміру комісії за видачу кредиту вказано 0 %, вказане означає, що комісія за видачу кредиту є відсутньою). З урахуванням наведеного, комісія за надання кредиту в сумі 2800,00 грн підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити проценти. За змістом правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди ( ч 1ст 638 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч 2ст. 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі ( абз.2 ч 2ст. 639 ЦК України). З аналізу наведених норм, слідує, що будь-який вид укладеного договору на підставі ЦК України може мати електронну форму та є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 23.03.2020 по справі № 404/502/18, від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), п. 6 ч.1ст. 3 якого визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно - цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦПК України, інших актів законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.ст. 610,611 ЦК України). Судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленій договором сумі. Відповідач зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем стверджується доданими до позову документами. Протягом строку дії кредитного договору відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним (ми). Доказів протилежного матеріали справи не містять та суду не надано. Відповідачем протилежного суду не доведено, наведені позивачем обставини та факти не спростовані. Клопотань, заяв відповідачем не заявлено, у тому числі про участь у засіданні в режимі відеоконференції. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1049 ЦК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Указані вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02.10.2018, № 917/1307/18 від 23.10.2019. Наведений процесуальний обов`язок відповідачем не виконаний, докази на підтвердження зазначеного не надані. У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Кредитний договір є оспорюваним правочином, а оскільки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, останній вважається правомірним. Положеннями ст. 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 по справі № 191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010). Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Оскільки позов задоволений частково на 12830,00 грн (71,95 % від 17830,00 грн), з відповідача на користь позивача слід стягнути 1915,00 грн (71,95 % від 2662,40 грн) судового збору, сплаченого за подання позову на підставі ч. 1ст.141 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: partial