Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», в інтересах якого діяв представник, через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за п`ятьма кредитними договорами у загальному розмірі 104 434,70 грн. Заявлена сума складається з: заборгованості за Договором № 43914-12/2023 - 28 000,00 грн (7 000 грн тіло, 21 000 грн проценти); за Договором № 10939-12/2023 - 15 750,00 грн (3 500 грн тіло, 12 250 грн проценти); за Договором № 10190-12/2023 - 15 750,00 грн (3 000 грн тіло, 12 750 грн проценти); за Договором № 4195839 - 17 662,50 грн (4 500 грн тіло, 13 162,50 грн проценти); за Договором № 410694544 - 27 272,20 грн (6 000 грн тіло, 21 272,20 грн проценти). Також позивач просить стягнути судовий збір у сумі 3 028,00 грн та витрати, пов`язані з розглядом справи. Позов обґрунтований тим, що відповідач уклала в електронній формі кредитні договори з різними первісними кредиторами (ТОВ «Аванс Кредит», ТОВ «Стар Файненс Груп», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога»). Кредитодавці виконали зобов`язання, проте відповідач борг не повернула. Право вимоги за вказаними договорами перейшло до позивача на підставі договорів факторингу. Ухвалою суду провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для подання заяв по суті. Судом задоволено клопотання позивача про витребування інформації у банківських установах щодо належності карткових рахунків відповідачу. Представник відповідача- адвокат Балла В. В., заперечуючи проти задоволення позову в повному обсязі, наголосив на тому, що позивачем не надано належних доказів укладення саме [PERSON] спірних кредитних договорів. Адвокат стверджував, що надані копії електронних документів у форматі PDF містять лише текстові відмітки про використання електронного підпису та коди, які можуть бути відтворені шляхом технічного редагування змісту документа за допомогою спеціального програмного забезпечення. Крім того, відповідач вказує, що на договорі № 43914-12/2023 наявне факсимільне відтворення підпису директора ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», що суперечить вимогам щодо накладання кваліфікованого електронного підпису (КЕП). Окремим блоком заперечень є відсутність доказів реального перерахування коштів відповідачу. Адвокат зазначив, що листи від платіжних систем (зокрема iPay.ua) та платіжні доручення містять приховані номери карток ( [NUMBER] ), що унеможливлює ідентифікацію отримувача. Також було заявлено про неналежність платіжних документів, оскільки вони не є первинними бухгалтерськими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Додатково Відповідач просила врахувати позицію Верховного Суду у справі № 758/14925/23 щодо необхідності перевірки цілісності електронних даних. Щодо витрат на правничу допомогу, Відповідач заявила до стягнення з Позивача 30 000,00 грн гонорару адвоката у разі відмови в позові. Представник позивача Миколаєнко В.М. у відповіді на відзив зазначила, що договори були укладені в рамках правового поля України із використанням інформаційно-комунікаційних систем. Позивач наголосив, що для підписання договорів використовувався електронний підпис одноразовим ідентифікатором (SMS-код), який надсилався на номер телефону [NUMBER] . Важливим аргументом Позивача є те, що цей самий номер телефону Відповідач власноруч вказала як контактний у вступній частині свого відзиву на позов, що є беззаперечним підтвердженням ідентифікації особи. Представник позивача також вказала на презумпцію правомірності правочину згідно зі ст. 204 ЦК України, оскільки договори не визнані недійсними у судовому порядку. Щодо передачі коштів, Позивач стверджує, що надав усі наявні у нього документи від первісних кредиторів, а Відповідач, маючи безперешкодний доступ до свого банківського рахунку, не надала виписки, яка б спростувала факт надходження грошей. Стосовно витрат відповідача на адвоката в сумі 30 000,00 грн, Позивач вважає їх неспівмірними, необґрунтованими та такими, що не підкріплені доказами оплати чи детальним описом робіт. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір може бути зроблена шляхом розміщення її у мережі Інтернет. Так, у період 2023-2024 років за допомогою інформаційно-комунікаційних систем від імені [PERSON] було укладено п`ять кредитних договорів(а.с.12-17,29-35, 45-51, 64-67, 86-98). 28 грудня 2023 року [PERSON] ініціювала укладення Договору про надання фінансового кредиту № 43914-12/2023 з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» через особистий кабінет на сайті кредитодавця. Договір підписано шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором W0266, який був надісланий у СМС-повідомленні на номер телефону [NUMBER] . Укладення договору про надання фінансового кредиту № 10939-12/2023 з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було ініційовано відповідачем 12 грудня 2023 року з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи товариства. Підписання підтверджено одноразовим ідентифікатором W8851. Видача коштів відбулася на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується повідомленням платіжного сервісу iPay.ua. 11.12.2023 року відповідач ознайомилась з паспортом споживчого кредиту та акцептувала оферту в особистому кабінеті стосовно укладення договору про надання фінансового кредиту № 10190-12/2023 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП». Договір підписано одноразовим ідентифікатором W3804. Факт перерахування коштів у розмірі 3 000,00 грн підтверджується платіжною інструкцією від 11.12.2023 року. Договір позики № 4195839 було укладено [PERSON] 18 грудня 2023 року з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Відповідно до п. 22 договору, правочин укладено шляхом обміну електронними повідомленнями із застосуванням електронного підпису Позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором Позичальника. Так, відповідачем було використано ідентифікатор mUycrmOFb7, який згідно зі ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису. Крім того, 28.11.2023 року відповідача уклала договір кредитної лінії № 410694544 з ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Процедура включала ідентифікацію через систему BankID НБУ (дані отримані 25.12.2021) та вхід до особистого кабінету за допомогою логіна і пароля. Договір підписано одноразовим ідентифікатором 3742, який був введений відповідачем о 14:42:52 того ж дня. Факт видачі кредиту в сумі 6 000,00 грн підтверджується платіжним дорученням від 28.11.2023 року. Електронний договір визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 639 Цивільного кодексу України (ЦК), якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Оскільки сторони фізично не присутні при підписанні, використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, що є алфавітно-цифровою послідовністю (SMS-код), що надсилається на номер мобільного телефону позичальника. Згідно зі ст. 12 цього Закону та ст. 207 ЦК України, електронний підпис одноразовим ідентифікатором за правовими наслідками прирівнюється до власноручного підпису. Аргументи відповідача щодо можливого редагування PDF-файлів суд відхиляє як такі, що ґрунтуються на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), оскільки ідентифікація особи підтверджується використанням номера телефону, належність якого підтверджено самим представником відповідача у вступній частині відзиву. Факт перерахування кредитних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] підтверджується довідками платіжних систем та реєстрами транзакцій. Згідно зі ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», такі документи є первинними та підтверджують здійснення господарської операції. Право вимоги за вищевказаними договорами перейшло до позивача на підставі договорів факторингу(а.с.18-23, 36-41, 52-56, 68-77, 101-109). Щодо відступлення права вимоги за Договором № 43914-12/2023, суд виходить з такого. 24 травня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» (Клієнт) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (Фактор) було укладено Договір факторингу № 24052024. Згідно з умовами п. 1.2 цього договору, перехід прав вимоги заборгованості від Клієнта до Фактора відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників. Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 24.05.2024 року до вказаного договору, Позивач набув право вимоги до [PERSON] в розмірі 28 000,00 грн (7 000,00 грн - основний борг, 21 000,00 грн - проценти). В частині відступлення права вимоги за Договором № 10939-12/2023, слід вказати наступне. 29 квітня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 29042024-1. На підставі п. 1.2 договору та відповідного Реєстру боржників від 29.04.2024 року, до Позивача перейшло право вимоги заборгованості до Відповідача у загальній сумі 15 750,00 грн (3 500,00 грн - основна сума, 12 250,00 грн - проценти). Факт оплати Фактором ціни продажу підтверджується платіжною інструкцією № 21233 від 30.04.2024. Стосовно відступлення права вимоги за Договором № 10190-12/2023, суд враховує наступні обставини. 28 травня 2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» уклали Договір факторингу № 28052024. Згідно з витягом із Реєстру боржників від 28.05.2024, до нового кредитора перейшло право вимоги до [PERSON] у розмірі 15 750,00 грн (3 000,00 грн - тіло кредиту, 12 750,00 грн - проценти). Оплата за відступлені права вимоги здійснена згідно з платіжною інструкцією № 21384 від 30.05.2024. Щодо відступлення права вимоги за Договором позики № 4195839, суд зазначає таке. Право вимоги за цим договором перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору факторингу № 14/06/21, укладеного 14 червня 2021 року з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ». Дія вказаного договору неодноразово пролонгувалася, зокрема Додатковою угодою № 7 від 13.06.2022. Безпосереднє відступлення заборгованості [PERSON] відбулося згідно з Реєстром боржників № 24 від 16.05.2024 року, який став невід`ємною частиною договору згідно з Додатковою угодою № 28 від 30.05.2024. Сума вимоги за даним реєстром становить 17 662,50 грн (4 500,00 грн - основний борг, 13 162,50 грн - проценти). В частині відступлення права вимоги за Договором № 410694544 мала місце багатоступенева заміна кредитора. Так, 28 листопада 2018 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. Згідно з Реєстром боржників № 269 від 30.01.2024, право вимоги за договором № 410694544 перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». 27 лютого 2025 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 27/0225-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 27.02.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 27 272,20 грн (6 000,00 грн - основний борг, 21 272,20 грн - проценти). Вказані договори факторингу відповідають вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, оскільки передбачають передачу грошових коштів фактором клієнту за плату та відступлення останнім права грошової вимоги до боржника. Згідно зі ст. 512, 514 ЦК України, Позивач є належним новим кредитором, до якого перейшли права первісних кредиторів у зобов`язаннях в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Факт переходу прав вимоги підтверджується належно оформленими реєстрами боржників та актами прийому-передачі, що є достатнім доказом у розумінні процесуального законодавства. Згідно із ст. 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, а договір є обов`язковим для виконання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Щодо розміру боргу відповідача, суд виходить з такого. Позивачем на підтвердження розміру заборгованості було долучено розрахунки(а.с.24-25, 42-44, 57-60, 78-80, 99-100). Для того, щоб розрахунок був визнаний належним, допустимим та достовірним доказом (ст. 77-79 ЦПК України), він повинен базуватися на первинних бухгалтерських документах. Так, факт виникнення боргу підтверджується не розрахунком, а платіжною інструкцією, меморіальним ордером або довідкою платіжної системи про успішну транзакцію. Згідно зі ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», первинний документ має містити відомості про господарську операцію (дату, суму, ПІБ сторін). Якщо розрахунок не підкріплений такими документами, він може бути підданий сумніву. У справі № 755/3702/17 Верховний Суд погодився, що розрахунок банку не є належним, оскільки він містив технічні помилки, не враховував частину сплачених позичальником коштів та базувався на незаконно збільшеній процентній ставці. В постанові у справа № 496/3134/19 Велика Палата ВС вказала, що якщо розрахунок включає «комісію за обслуговування», яка є нікчемною за законом, суд зобов`язаний здійснити перерахунок заборгованості. Відповідач в запереченнях посилається на те, що без виписок із карткового рахунку сам по собі розрахунок позивача є лише припущенням, а не доказом отримання коштів. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює розрахунок у сукупності з іншими доказами. Суд, дослідивши долучені розрахунки вважає, що вони є деталізованими(поденними) і такими, що відповідають умовам договору та іншим долученим доказам, а тому дійшов висновку про обґрунтованість даних розрахунків. Так, у разі, якщо відповідач заперечує проти розрахунку, він, згідно з принципом змагальності (ст. 12, 81 ЦПК України), зобов`язаний надати власний контррозрахунок або докази сплати коштів. За відсутності контррозрахунку від відповідача та наявності доказів перерахування коштів (платіжних інструкцій), суд приймає розрахунок Позивача як єдине наявне математичне обґрунтування суми боргу. Заборгованість [PERSON] за п`ятьма договорами становить 104 434,70 грн, з яких основний борг - 24 000 грн, проценти - 80 434,70 грн. Аналізуючи нарахування процентів, суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 363/1834/17, згідно з якою право кредитодавця нараховувати договірні проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Позивачем заявлено суми процентів, які значно перевищують тіло кредиту (наприклад, за договором № 43914-12/2023 - 21 000 грн процентів на 7 000 грн тіла), проте, оскільки договори укладені наприкінці 2023 року після набрання чинності змінами до Закону «Про споживче кредитування», а відповідач не надав власного контррозрахунку заборгованості за межами строку дії договору, суд визнає розрахунок позивача обґрунтованим. Згідно зі ст. 188 ЦПК України, об`єднання вимог в одній позовній заяві допускається, якщо вони пов`язані між собою сторонами та поданими доказами. Оскільки відповідачем за всіма вимогами є одна особа, а право вимоги належить одному позивачу, таке об`єднання сприяє процесуальній економії та не порушує прав сторін. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено повністю, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 028,00 грн. Щодо судових витрат, які очікував понести позивач, слід вказати наступне. Позивач заявив орієнтовну суму витрат в ході розгляду справи у розмірі 1 514,00 грн, проте документальних доказів на підтвердження даних витрат до матеріалів позову долучено не було. . Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів. За відсутності доказів понесених витрат, а також клопотання про надання доказів в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, суд вважає, що у задоволенні цих витрат позивачу слід відмовити. Відповідачем [PERSON] було заявлено про витрати на правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн. Позивач у відповіді на відзив заперечив проти їх стягнення, посилаючись на неспівмірність та відсутність доказів оплати. Суд зазначає, що згідно з п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову витрати відповідача йому не відшкодовуються. Оскільки позов задоволено, витрати відповідача покладаються на [PERSON] .

Outcome: approved