Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 04.03.2024№ 1359-5408у розмірі 25028,68 грн, а також судових витрат у розмірі 2662,40 гривень. В обґрунтування вимог зазначає, що 04.03.2024 між ТОВУКР КРЕДИТ ФІНАНС, та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1359-5408. Відповідно до умов Кредитного договору, Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 9800,00 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; комісія за видачу кредиту - 15 % від суми кредиту; знижена % ставка 1,2% в день; стандартна % ставка: 1,5% за кожен день користування Кредитом. Позивач звертаєувагу суду, що він здійснює лише нарахування по процентам за користування кредитом в строк договору, що погоджений між сторонами та не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Внаслідок невиконання відповідачкою умов договору, у неї виникла заборгованість, яка станом на 09.12.2025становить 25028,68 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 6276,02 гривень,прострочена заборгованість за нарахованими процентами 18752,66 гривень. Просить позовні вимоги задовольнити та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 25028,68грн та судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Відзив на позов Відповідачка частково визнає позовні вимоги та зазначає, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець не має права встановлювати умови, які призводять до надмірного фінансового навантаження на споживача. У зв`язку з цим вважає, що заявлена позивачем сума заборгованості підлягає зменшенню до розміру фактично отриманого кредиту або розумної суми, визначеної судом. Також зазначила, що вона не ухиляюся від виконання своїх зобов`язань та має намір погасити основну суму кредиту, однак через складне фінансове становище одноразове погашення всієї заявленої суми є неможливим. Просить суд, з метою справедливого врегулювання спору, зафіксувати суму основного боргу та зменшити або списати надмірно нараховані проценти та штрафні санкції, при цьому надати можливість реструктуризації заборгованості шляхом встановлення посильного графіка погашення. Вважає, що такий підхід дозволить забезпечити баланс інтересів сторін та сприятиме добровільному виконанню рішення суду. Відповідь на відзив Правом подання відповіді на відзив позичав не скористався. Процесуальні дії та рух справи Позивач 26.01.2026 звернувся з вказаним позовом через підсистему «Електронний суд» до Київського районного суду м. Одеси. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільна справа розподілена судді СкрильЮ.А. Відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 29.01.2026 № 2285941, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 02.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадженнябез повідомлення(виклику) сторін. Відповідачці визначений п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позов. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідачки. Позивач разом із позовною заявою подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. 09.03.2026 до суду через підсистему «Електронний суд» від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву. Відповідь на відзив від позивача до суду не надходила. Заяви та клопотання, у тому числі із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін від сторін до суду не надходили. Суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушення права на належне виконання умов кредитного договору, внаслідок чого позивач звернувся з позовом про відновлення його прав шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором. Договір про відкриття кредитної лінії від 04.03.2024 за своєю правовою природою належить до договору про споживчий кредит, на який розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Встановлені фактичні обставини справи Судом встановлено, що 04.03.2024 між ТОВУКР КРЕДИТ ФІНАНС та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (credos.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1359-5408 продукту «НА ВСЕ». Вказаний договір відповідачка уклала шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором C8483. Також відповідачка вказаним одноразовим ідентифікатором A8483підписала ПРАВИЛА ВІДКРИТТЯ КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ (надання споживчих кредитів) продукту «НА ВСЕ». Згідно з п. 4.1 Договору, загальний розмір Кредиту становить 9800,00грн. Відповідно до п. 4.3. Договору, плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування Кредитом та комісії за видачу Кредиту. Тип процентної ставки за користуванням Кредитом фіксована. Процентна ставка за користуванням Кредитом не змінюється протягом усього строку користування Кредитом, однак Позичальнику на умовах, вказаних у цьому Договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися Кредитом за Зниженою процентною ставкою. Надана клієнту в межах програми лояльності Знижена ставка діє і залишаються незмінною протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання Позичальником умов, за яких Позичальнику надається можливість сплати процентів за Зниженою процентною ставкою, передбачених п. 10.2. цього Договору. Тип комісії одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту, якщо п. 4.7. цього Договору передбачає сплату комісії за видачу Кредиту). Пунктом 4.6. Договору передбачено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за стандартною процентною ставкою 1,50%за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Зниженою ставкою). Знижена процентна ставка становить 1,2% за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору (п. 10.2 Договору). Згідно з п. 4.7.Договору,комісія за видачу кредиту становить 15 % від суми виданого Кредиту (якщо в цьому пункті Договору значення розміру комісії за видачу кредиту вказано 0%, вказане означає, що комісія за видачу Кредиту є відсутньою). Пунктом 4.12. Договору визначена денна процентна ставка, яка становить 1,388%. Загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення цього Договору складають: 40 807,63 грн та включають у себе проценти за користування Кредитом та комісію за видачу Кредиту (п. 4.13. Договору). Відповідно до п. 4.5. Договору, сплату процентів за користування Кредитом та комісії за видачу Кредиту Позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені Графіком платежів за Договором за зниженою ставкою (який є Додатком 3 до цього Договору) дати, які є останніми днями відповідних Базових періодів. Пунктом 4.9. Договору передбачений строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику та становить 300 календарних днів з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 28.12.2024. Строк дії Договору є рівним Строку кредитування. У будь-якому випадку Договір діє до 24 години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Продовження Строку кредитування або строку дії Договору або строку виплати кредиту в односторонньому порядку Кредитодавцем або Позичальником не допускається. У Позичальника відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим Договором. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок, який вказаний нею у кредитному договорі як номер особистого електронного платіжного засобу [NUMBER] , що підтверджується Довідкою «про перерахування суми кредиту №1359-5408 від 04.03.2024 року. [PERSON] » та КвитанцієюLiqPay АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» (ID операції № 2433431086). Вказаний факт відповідачкою також не оспорюється. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, встановлено, що позивачем здійснено нарахування відсотків за користування кредитом: -за період з 04.03.2024 по 28.04.2024 - за процентною ставкою 1,2%; -за період з 29.04.2024 по 30.05.2024 - за процентною ставкою 1,5%; -за період з 31.05.2024 по 23.06.2024 - за процентною ставкою 1,2%; -за період з 24.06.2024 по 28.12.2024 - за процентною ставкою 1,5%. Після 28.12.2024 нарахування процентів за користування кредитом позивачем не здійснювалось. Також з розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] періодично здійснювала повернення кредитних коштів, загальна сума яких становить 17256,28 грн. Загальний розмір заборгованості по кредитному договору від 04.03.2024 згідно з наданим позивачем розрахунком станом на 10.12.2025 становить 25028,68 грн та складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6276,02 гривень та простроченої заборгованість за нарахованими процентами у сумі 18752,66 гривень. Відповідачка [PERSON] у відзиві на позов зазначає про наявність у неї наміру погасити заборгованість по тілу кредиту. Мотиви суду та застосування норм права Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України.) Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини 1 статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно пункту 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно частини 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідачки лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, та не оспорюється сторонами у справі, між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] 04.03.2024 укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 1359-5408 продукту «НА ВСЕ». Відповідачкою на виконання умов вказаного договору частково здійснено оплату у сумі 17256,28 грн. Вказаний розмір грошових коштів були розподілені позивачем наступним чином: 3523,98 грн зараховано в рахунок погашення тіла кредиту, 1470 грн в рахунок погашення в повному обсязі комісії за надання кредиту та 12262,30 грн зараховано на погашення процентів за користування кредитом. Відповідачка у відзиві зазначила, що заявлена позивачем сума заборгованості підлягає зменшенню до розміру фактично отриманого кредиту, оскільки заявлена позивачем сума заборгованостізначно перевищує суму отриманого кредиту. Нарахування значної кількості процентів, комісій та штрафних санкцій призводить до суттєвого та непропорційного збільшення суми боргу, що суперечить принципамст.ст. 3, 509 та 627 ЦК України щодо ґрунтування цивільних правовідносин на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Також відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», кредитодавець не має права встановлювати умови, які призводять до надмірного фінансового навантаження на споживача. Надаючи оцінку заявленим аргументам відповідачки, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Пунктом 4.6. Договорупередбачено, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, за стандартною процентною ставкою 1,50%за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключенням строку використання Позичальником права користування Кредитом за Зниженою ставкою). Знижена процентна ставка становить 1,2% за кожен день користування Кредитом, яка надається Кредитодавцем виключно як знижка на користування Кредитом та є заохоченням Позичальника до сумлінного виконання умов Договору (п. 10.2 Договору). Договір про відкриття кредитної лінії від 04.03.2024, укладений між сторонами у справі, за своєю правовою природою належить до договору про споживчий кредит, на який розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Вказана нормам Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023. Частиною 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %». Тобто 19.08.2024 - останній день тимчасової дії вказаних максимальних розмірів денних процентних ставок. Як встановлено судом, зміни до Договору не вносились, а нарахування процентів за користування кредитом був здійснений: -за період з 04.03.2024 по 28.04.2024 - за процентною ставкою 1,2%; -за період з 29.04.2024 по 30.05.2024 - за процентною ставкою 1,5%; -за період з 31.05.2024 по 23.06.2024 - за процентною ставкою 1,2%; -за період з 24.06.2024 по 28.12.2024 - за процентною ставкою 1,5%. При цьому, суд зазначає, що Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту. Як встановлено судом, Договір про відкриття кредитної лінії № 1359-5408укладений 04.03.2024, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною 5 щодо максимального розміру денної процентної ставки, яка не може перевищувати 1%. Отже умови договори щодо встановлення денної процентної ставки мають відповідати ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яка вступила в дію з 24.12.2023. Як встановлено судом, пунктом 4.6 Договору від 04.03.2024№ 1359-5408 передбачена стандартна процентнаставка, яка складає 1,5%, знижена процентна ставка 1,2%, пунктом 4.12. Договору визначена денна процентна ставка, яка становить 1,388%, однак при нарахуванні процентів за користування кредитом позивачем не застосовувалась. Вказані пункти Договору не відповідають та суперечать нормам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Отже, суд з огляду на викладену правову позицію Верховного Суду у постанові від 10.01.2024 у справі № 727/5461/23, відповідно до норм ч. 5 ст. 12 України «Про споживче кредитування», ст.ст. 27, 215, 216, 236, 1057-1 ЦК України, дійшов висновку, що умови п. 4.6 та 4.12 Договору про відкриття кредитної лінії від 04.03.2024 № 1359-5408 щодо визначення стандартної процентної ставки 1,5%, зниженої процентної ставки 1,2% та денної процентної ставки у розмірі 1,388%, є нікчемними. Суд, визнавши нікчемність вказаного пункту договору про надання фінансового кредиту в частині встановлення стандартної процентної ставки 1,5%, зниженої процентної ставки 1,2% та денної процентної ставки у розмірі 1,388%, не застосовує нараховані проценти за користування кредитом виходячи з розміру максимальної процентної ставки 1%, встановленого Законом України «Про споживче кредитування», оскільки в силу нікчемності вказаних умов пунктів 4.6 та 4.12. Договору, проценти є неузгодженими, а отже, не підлягають нарахуванню та стягненню. Отже, з огляду на викладене, суд виснував про відсутність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 18 752,66 грн. Виходячи зі змісту викладених відповідачкою у відзиві на позов аргументів, [PERSON] визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6276,02 грн. Також суд зазначає, що статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За наведених вище обставин, оцінивши надані докази, ураховуючи доводи та аргументи сторін у справі, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6276,02 грн. Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по тілу кредиту. Щодо застосування реструктуризації заборгованості, заявленої відповідачкою, суд зазначає наступне. Суд роз`яснює, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України). Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу. Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України). Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята статті 435 ЦПК України). З аналізу викладених норм вбачається, що нормами ЦПК України не встановлено вичерпного переліку обставин, за наявності яких суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою сторони відстрочити або розстрочити виконання судового рішення. Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі №9901/598/19. Необхідною умовою для задоволення заяви про розстрочення виконання судового рішення є ретельне з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін у справі. Це означає, що суд повинен дослідити та оцінити як доводи, так і заперечення кожної сторони. Зокрема, має бути врахований вплив рішення про розстрочення на права та інтереси позивача, його потенційні наслідки для виконання зобов`язання в повному обсязі та забезпечення належного рівня захисту прав сторін. Водночас суд повинен оцінити обставини, які обґрунтовують потребу відповідачки у розстроченні, такі як фінансовий стан, характер зобов`язань та інші фактори, що можуть впливати на можливість своєчасного виконання судового рішення. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі N926/4693/23. У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України" (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні, суди в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення. З наведеного слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача. Ініціюючи розстрочення виконання рішення суду(у відзиві - реструктуризація заборгованості), відповідачка не навела та не надала доказів наявності виключних або особливих обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Ураховуючи викладене, суд виснував про відсутність підстав для задоволення заяви відповідачки щодо розстрочення виконання рішення суду. Одночасно з цим суд вважає за необхідне роз`яснити [PERSON] , що за наявності підстав та їх підтвердження, вона має право після ухвалення рішення звернутися, як до суду так і до державного виконавця із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог на 25,08% (розрахунок: 6276,02 х 100 / 25028,68), судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 667,70грн (розрахунок: 2662,40 х 25,08%) покладаються на відповідачку.

Outcome: partial