Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (надалі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»), в інтересах якого діє представник Олійник К.О., звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1334-2582 від 19.01.2024 у розмірі 11030,25 грн, що складається з наступного: 3300,00 грн заборгованість за кредитом; 7730,25 грн заборгованість за нарахованими процентами. Окрім того, просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.01.2024 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту(creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, уклали електронний Договір про надання кредиту № 1334-2582 (надалі Кредитний договір). Кредитний договір підписаний електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора С3899. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач отримав кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 3300 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період - 7 днів, промо-ставка 2,25 % в день, знижена процентна ставка 2,50% в день, стандартна процентна ставка 2,50% в день. Однак, відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору належним чином покладені на нього зобов`язання не виконав, порушив умови договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 13.01.2026 складає 22522,50 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 3300,00 грн, прострочена заборгованість за нарахованими процентами 19222,50 грн. Також позивач повідомляє, що кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами у сумі 11492,25 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 1030,25 грн. З врахуванням вищезазначеного, кредитодавець просить суд стягнути з [PERSON] не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, що становить 11030,25 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 3300,00 грн.; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 7730,25 грн. Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Будучи належним чином повідомленим про судове засідання відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився без повідомлення про причини неявки. Правом подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань від нього не надходило. На підставі вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Положеннями статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші, тому, з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019, справа № 342/180/17. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Закону України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Закону України «Про електронну комерцію». Згідно із п. 6 ч. 1 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 19.01.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» в електронній формі було укладено Договір про відкриття кредитної лінії № 1334-2582 продукту «CreditKasa», який підписаний електронним підписом відповідача з ідентифікатором С3899. Згідно договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту становить 3300,00 грн, строк кредитування 300 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту 30.11.2024, базовий період складав 7 календарних днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом, денна процентна ставка на дату укладення договору складає 2,5 процентів, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 28050,00 грн. Як вбачається із змісту п. 12 Договору, у ньому зазначено номер особистого електронного платіжного засобу відповідачки, а саме [NUMBER] . Додатком до Договору є таблиця обчислення загальної вартості кредиту (графік платежів за договором). Також відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту та Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa». Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, 19.01.2024 перерахувало кошти в розмірі 3300,00 грн, згідно договору №1512-3424, на платіжну картку [NUMBER] , що підтверджується долученою до позову довідкою про перерахування суми кредиту та квитанцією 2416666397 про здійснення переказу коштів. З розрахунку заборгованості за кредитом, який складено ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», слідує, що заборгованість [PERSON] по кредитному договору №1512-3424 від 19.01.2024 станом на 13.01.2026 складає 22522,50 грн, з них: 3300,00 грн заборгованість за кредитом; 19222,50 грн заборгованість за нарахованими процентами. Позивач, в свою чергу, просить суд стягнути з [PERSON] не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, що становить 11030,250 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 3300,00 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 7730,25 грн. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови кредитного договору № №1512-3424 від 19.01.2024, у добровільному порядку ухилявся від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №1512-3424 від 19.01.2024 в розмірі 11030,25 грн, з яких: 3300,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 7730,25 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Крім того, в силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2662,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved