Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

У вересні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» в особі представника Літовченко О.О. через підсистему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.01.2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 28.01.2025-100002122, згідно умов якого відповідачу надано кредит в сумі 6000 грн на строк 140 днів. Свої зобов`язання Товариство виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредитні кошти, тоді як [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим у останньої утворилася заборгованість в розмірі 14806,35 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн, по процентам в розмірі 5953,65 грн, комісії у розмірі 212,70 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання у розмірі 2640,00 грн, яку представник позивача просить стягнути на користь Товариства. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 24.09.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 05.11.2025 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов суду не надав, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у ній даних чи доказів та за згоди представника позивача постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.01.2025 ТОВ «Споживчий центр» направило [PERSON] . Пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» та яка була підписана [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е397. Також, 28.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] підписано заявку кредитного договору № 28.01.2025-100002122 (кредитної лінії). Відповідно до умов якої, ТОВ «Споживчий центр» надало [PERSON] кредит у розмірі 6000,00 грн зі сплатою комісії в розмірі 1200,00 грн, пов`язаної з наданням кредиту, а також сплатою процентів за користування кредитом, строком на 140 днів з дати його надання, без права продовження строку кредитування. Заявка кредитного договору № 28.01.2025-100002122 (кредитної лінії), Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 28.01.2025-100002122 (кредитної лінії) та Інформаційне повідомлення позичальника [PERSON] (додаток до кредитного договору № 28.01.2025-100002122 (кредитної лінії) від 28.01.2025) [PERSON] підписала одноразовим ідентифікатором Е397, попередньо пройшовши ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку (а.с. 28-40). Перерахування 28.01.2025 кредитних коштів в сумі 6000,00 грн на картковий рахунок [NUMBER] за договором № 28.01.2025-100002122 підтверджується листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» вих. № 80-2908 від 29.08.2025 (а.с. 27). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості за період з 28.01.2025 року по 16.06.2025 року за кредитним договором № 28.01.2025-100002122 позивачем розрахована сума заборгованості по кредиту, яка становить 14806,35 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту - 6000,00 грн, заборгованість за відсотками - 5953,65 грн, комісії за надання - 212,70 грн та неустойки в розмірі 2640 грн. Таким чином, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем, внаслідок чого утворилась заборгованість. Положенням статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 527 ЦК України). Якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), згідно з частиною першою статті 530 ЦК України. Положенням статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положенням статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких ТОВ «Споживчий центр» виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач [PERSON] - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту та сплати процентів за його користування.

Outcome: partial