Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

20 червня 2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] з цивільним позовом до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14 лютого 2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля та транспортного засобу DAF [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина останнього була встановлена постановою суду у справі №760/4468/25 від 24.04.2025 року. Водій, винуватець ДТП, був застрахований у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Згідно із законодавством, страхова компанія зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану третій особі. Позивач звернувся до страхової компанії з усім необхідним пакетом документів, проте 27.05.2025 року отримав відмову у виплаті, а згодом і на скаргу. Після розгляду скарги МТСБУ у своєму листі від 05.06.2025 року вказало на право вирішення спору в судовому порядку. Сума матеріальної шкоди підтверджується наданими актами виконаних робіт, квитанціями та рахунками і становить 29 668 грн. Окрім того, внаслідок дій страховика, позивач зазнав моральних страждань, пов`язаних з необхідністю особисто покривати витрати на відновлення автомобіля, затягуванням процесу виплати та стресом, що особливо вплинуло на його емоційний стан як особи з інвалідністю внаслідок війни. Оціночна сума моральної шкоди - 50 000 грн. З врахуванням наведеного просив стягнути з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму страхового відшкодування в розмірі 29 668,00 грн., та моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. 23 червня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 24 червня 2025 року. Ухвалою від 10 липня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 17 вересня 2025 року до суду надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 жовтня 2025 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. 17 листопада 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, який обґрунтований наступним. Правовідносини, що склались між сторонами регулюються нормами спеціального закону - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004. Так, в обґрунтування стягнення вартості відновлювального ремонту за пошкоджений транспортний засіб Позивач надає копії рахунків, актів виконання робіт, квитанцій. Разом із цим відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Пунктом 2.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються НОРМИ цього Закону. Вказана норма кореспондується із частиною 2 статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Відтак, у спорах пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону про ОСЦПВ є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Отже, у своїй діяльності Відповідач керується нормами спеціального Закону. Визначення суми страхового відшкодування, пов`язаної з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, здійснюється з урахуванням фізичного зносу та розраховується у порядку, встановленому законодавством - а тому вартість відновлювального ремонту транспортного засобу із урахуванням фізичного зносу становить вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу. Страховик, відповідно до положень Закону, відшкодовує саме матеріальний збиток, завданий транспортному засобу, а не вартість відновлювального ремонту. У прохальній частині позову, Позивач просить стягнути з Відповідача, саме вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а не оцінену шкоду. Обов`язок відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, покладається у деліктних правовідносинах саме на особу, яка її завдала, та не може покладатися на Страховика, в силу договірних відносин та законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди Страховиком (ст.29 Закону встановлює такі обмеження). Таким чином, із Відповідача може бути стягнуто та/або відшкодовано у якості страхового відшкодування - вартість відновлювального ремонту із урахуванням Фізичного зносу транспортного засобу (матеріальний збиток) відповідно до положень Закону та висновку Верховного суду. Обґрунтування Позивачем своїх позовних вимог на підставі страхового акту та рахунку, є неналежним та недопустимим доказом по відношенню до ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ», оскільки не вважається оціненою шкодою у розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а такий рахунок на оплату ремонту транспортного засобу визначає повну (реальну) вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, а Страховик, як зазначалося раніше, відшкодовує не вартість відновлювального ремонту, а розмір матеріальних збитків, із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Однак, Позивач просить стягнути із Відповідача відновлювальний ремонт без урахування Фізичного зносу, тобто із порушенням вимог положень Закону та правових висновків ВС щодо подібних правовідносин (страхових правовідносин). Більше того, Позивач у порушення вимог Закону, не надає Звіт/висновок про визначення вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу. Тобто Позивач не виконав покладені на його обов`язки та не довів усі обставини, на які він посилається, як на підставу для задоволення позовних вимог. Щодо невиконання вимог закону та недотримання обов`язків: 23 травня 2025 року Позивач звернувся до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» з письмовим повідомленням про настання даного випадку. 23 травня 2025 року представником ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за адресою вул. Глибочицька, буд. 44, м. Київ було проведено огляд транспортного засобу, державний реєстраційний номер [NUMBER] та складено протокол огляду, в якому зафіксовано, що на момент звернення та огляду даний автомобіль повністю відновлено. Таким чином, в силу того, що Позивач не виконав покладений на нього обов`язок, передбачений ст. 34.4 Закону, самостійно здійснив відновлювальний ремонт транспортного засобу - усе це призвело до неналежним чином виконання обов`язків потерпілого, і як наслідок призвело до неможливості визначення розміру заподіяної шкоди транспортному засобу ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ», що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Враховуючи вищевказане, ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» прийняло вмотивоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Щодо моральної шкоди: Так, позивач просить стягнути із ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» моральну шкоду, за завдання Позивачу матеріального збитку його Транспортному засобу. Позивачу, як власнику транспортного засобу не було завдано шкоду здоров`ю, а лише завдано матеріальний збиток транспортному засобу, а тому враховуючи положення ст.2 Закону, ч.1 ст. 19 Конституції України позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди із ПрАТ «УСК «Княжа ВІГ» не підлягають задоволенню. З врахуванням наведеного просив у задоволенні позову [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди відмовити. Крім того, зазначав що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує ввести в зв`язку із розглядом справи становить 10 000 грн. 17 листопада 2025 року від позивача надійшла заява про часткову відмову від позову в якій просив з метою звуження предмета спору до реальної матеріальної шкоди, відмовився від позовних вимог у частині стягнення з ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» моральної шкоди в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. В іншій частині позовні вимоги - щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 29 668 (двадцять дев`ять тисяч шістсот шістдесят вісім) грн. 00 коп. - підтримав в повному обсязі. 17 листопада 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована наступним. 14.02.2025 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю його автомобіля та автомобіля DAF 95XF480, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Вина водія автомобіля DAF у вчиненні ДТП встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення № 760/4468/25 від 24.04.2025 року, яка набрала законної сили. Цивільно-правова відповідальність винуватця була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом № ЕР-221989644. Унаслідок ДТП його автомобіль отримав механічні пошкодження. Для відновлення справного стану ним було здійснено ремонт, що підтверджується: Актом виконаних робіт та рахунком СТО «АВТО-МАСТЕР» № ФО-К-813182 від 17.02.2025 року; Квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» про оплату 23 770 грн.; Актом огляду транспортного засобу від 23.05.2025 року, складеним представником самого відповідача, де зафіксовано, що автомобіль відремонтована після ДТП. Загальна сума понесених ним витрат на ремонт становить 29 668 гривень 00 копійок - саме цей розмір матеріальної шкоди є предметом позову. 21.05.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, додавши копії всіх зазначених документів. Листом від 18.08.2025 року № 1606 відповідач повністю відмовив у виплаті будь-якого страхового відшкодування. Щодо належності та допустимості доказів розміру збитків. Відповідач вважає, що акт виконаних робіт, рахунок і квитанція СТО не є належними доказами розміру шкоди, оскільки не є звітом суб`єкта оціночної діяльності. Зазначені доводи є помилковими, оскільки: Закон не вимагає обов`язково надавати звіт оцінювача. ЦПК України та Закон про ОСЦПВ не містять вимоги, за якої єдиним допустимим доказом розміру матеріальної шкоди є звіт суб`єкта оціночної діяльності. Відповідно до статей 76-79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює обставини справи, зокрема письмові та бухгалтерські документи. Надані ним документи - це первинні бухгалтерські документи. Акт виконаних робіт, рахунок та квитанція містять усі необхідні реквізити й підтверджують реальне понесення ним витрат на ремонт автомобіля. Відповідач не спростував достовірність цих документів. У відзиві не наведено жодних доказів того, що: ремонт фактично не проводився; вартість ремонту є завищеною; обсяг робіт не відповідає характеру пошкоджень; надані документи є фіктивними або підробленими. Страховик сам підтвердив факт ремонту. Акт огляду від 23.05.2025 року, складений представником ПрАТ «УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"», свідчить, що автомобіль було відремонтовано після ДТП. Відповідач, маючи всі можливості, не ініціював проведення власної експертизи та не надав суду альтернативного розрахунку збитків. Отже, комплекс наявних документів (акт, рахунок, квитанція, акт огляду, матеріали поліції) у сукупності є належними та достатніми доказами розміру матеріальної шкоди у 29 668 грн. Щодо посилань на «порушення» ним обов`язків за Законом про ОСЦПВ. Відповідач посилається на п. 33.3, 34 Закону про ОСЦПВ, стверджуючи, що останній нібито не зберіг автомобіль у пошкодженому стані до огляду представником страховика, чим унеможливив визначення розміру шкоди. Ці доводи не відповідають фактичним обставинам та змісту закону: Обов`язки насамперед покладені на винуватця ДТП. Пункт 33.3 Закону покладає обов`язок негайно повідомити страховика та виконати дії, пов`язані з оглядом і збереженням ТЗ, насамперед на водія, причетного до пригоди. У даній справі - це [PERSON] , страхувальник відповідача. Відповідач є потерпілим, який звернувся до страховика за відшкодуванням, подав заяву, надав документи та забезпечив можливість огляду автомобіля (акт від 23.05.2025 року). Обставини ДТП і характер шкоди встановлені: - факт ДТП та вина страхувальника підтверджені постановою суду у справі № 760/4468/25; - характер пошкоджень видно з матеріалів поліції та фотознімків; - факт ремонту та його обсяг підтверджуються документами СТО й актом огляду, складеним самим страховиком. Його дії не унеможливили оцінку збитків. Навіть якщо ремонт було здійснено до детальної оцінки страховика, сам по собі цей факт не позбавляв відповідача можливості визначити розмір шкоди, виходячи з наданих документів і огляду відремонтованого автомобіля. Його стан здоров`я та об`єктивні обставини. Позивач є особою з інвалідністю внаслідок війни II групи, що для суду підтверджено. Власний автомобіль для нього є важливим засобом пересування. У ситуації після ДТП останній був змушений оперативно відновити автомобіль, не маючи змоги тривалий час утримувати його у пошкодженому стані. За таких умов говорити про те, що його дії «унеможливили» визначення розміру збитків, немає підстав. Відповідач мав достатній обсяг інформації для оцінки шкоди, але обрав шлях повної відмови у виплаті. З врахуванням наведеного просив позовну заяву [PERSON] - задовольнити в частині матеріальної шкоди, а саме: стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп"» на його користь 29 668 (двадцять дев`ять тисяч шістсот шістдесят вісім) гривень 00 копійок як суму страхового відшкодування за матеріальну шкоду, заподіяну його автомобілю внаслідок ДТП 14.02.2025 року. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 20 березня 2026 року подав заяву в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відзиві на позовну заяву просив розгляд справи здійснювати без його участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно - процесуального законодавства. Судом встановлено, що з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 246652 від 14.02.2025р., складеного відносно [PERSON] , вбачається, що 14.02.2025 року, приблизно о 12 год. 30 хв., [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «NISSAN LEAF», д.н.з. [NUMBER] , по вулиці Олекси Тихого, 86, що в м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «DAF», д.н.з. [NUMBER] з приєднаним до нього напівпричепом марки «KOGEL», д.н.з. [NUMBER] , який рухався ліворуч в результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 71 - 72). Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 квітня 2025 року, провадження у справі про притягнення [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП закрито, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 69 - 70). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником легкового автомобіля марки NISSAN LEAF д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 87). Як вбачається з акту виконаних робіт ФОП [PERSON] №ФО-К-813182, загальна сума виконаних робіт і запасних частин та матеріалів, за які сплатив замовник за ремонт автомобіля «NISSAN LEAF», д.н.з. [NUMBER] , складає 23 770,00 грн. (а.с. 76). 21 травня 2025 року (дата реєстрації 23 травня 2025 року), позивач звернувся до відповідача з заявою на відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди внаслідок ДТП в якій просив здійснити відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди у загальному розмірі 79 668,00 грн. (а.с. 56 - 58). Згідно листа про прийняте рішення начальника відділу стандартних виплат Управління врегулювання транспортних та майнових ризиків Довгої Т. №250001322710 від 27 травня 2025 року, відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування (а.с. 59 - 60). 30 травня 2025 року позивач звернувся до відповідача з скаргою на неправомірну відмову у виплаті страхового відшкодування, в якій вимагав переглянути рішення від 27 травня 2025 року та здійснити виплату страхового відшкодування (а.с. 61 - 63). З відповіді на заяву №250001322710-3 від 31 травня 2025 року директора Департаменту врегулювання страхових випадків Познанського А., вбачається, що 23 травня 2025 року позивач звернувся до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» з письмовим повідомленням про настання даного випадку. 23 травня 2025 року представником ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за адресою вул. Глибочицька, буд. 44, м. Київ було проведено огляд транспортного засобу «NISSAN LEAF», державний реєстраційний номер [NUMBER] та складено протокол огляду, в якому зафіксовано, що на момент звернення та огляду даний автомобіль повністю відновлено. Ознайомлення з протоколом огляду підтверджується підписом позивача. Таким чином, огляд транспортного засобу «NISSAN LEAF» реєстраційний номер [NUMBER] , було проведено представником ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» у відповідності до п. 34.2. ст. 34. Закону, що підтверджує виконання Страховиком своїх зобов`язань. З огляду на зазначене вище, оскільки на момент огляду транспортний засіб «NISSAN LEAF» реєстраційний номер [NUMBER] був повністю відновлено, що унеможливило ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» встановити розмір заподіяної шкоди, Страховиком було прийнято вмотивоване рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування у відповідності з нормами Закону, а отже, у ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» відсутні правові підстави для перегляду прийнятого рішення та здійснення виплати страхового відшкодування в даному випадку (а.с. 64 - 65). Як вбачається з акту огляду транспортного засобу № страхової справи 1322710 від 23 травня 2025 року, транспортного засобу «NISSAN LEAF», державний реєстраційний номер [NUMBER] , на момент огляду автомобіль повністю відновлено. Судом також було досліджено схему місця ДТП (а.с. 73 - 74), фото автомобіля (а.с. 75), видаткову накладну №23047 від 15 лютого 2025 року (а.с. 77), видаткову накладну №2930 від 24 лютого 2025 року (а.с. 78 - 79), фіскальний чек (а.с. 80), посвідчення інваліда 2 групи [PERSON] (а.с. 81), посвідчення водія [PERSON] (а.с. 88). З ст. ст. 15, 16 ЦК України, вбачається, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1 Закону України «Про страхування» від 18 листопада 2021 року № 1909-IX, передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно до пункту 33.3 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Відповідно до п. 34.1, 34.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Як вбачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода сталась 14 лютого 2025 року, позивач із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся до відповідача 23 травня 2025 року. З акту огляду транспортного засобу «NISSAN LEAF», державний реєстраційний номер [NUMBER] , від 23 травня 2025 року, вбачається, що на момент огляду автомобіль повністю відновлено. Відповідно до норми ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено обов`язок водія транспортного засобу, причетного до ДТП ( або винуватця, або потерпілого ) невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду визначені статтею 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якою передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Тобто, спеціальним законом чітко встановлено, що протягом 10 робочих днів після письмового повідомлення учасниками ДТП про настання страхового випадку (а також надання відомостей про місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу) страховик зобов`язаний направити свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру завданих збитків. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 33.2. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком(у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Відповідно до п. 37.1.3. ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Отже, невиконання позивачем зобов`язань, передбачених п. 33.3. ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стало підставою для відмови у виплаті позивачу страхового відшкодування, про що останній був повідомлений листом від 27 травня 2025 року №250001322710. Посилання позивача на надані акти виконаних робіт, рахунки та квитанції як на належні докази розміру шкоди суд оцінює критично, оскільки такі документи підтверджують факт понесення витрат, однак не можуть замінити процедуру визначення розміру збитків у межах страхових правовідносин, яка повинна здійснюватися з урахуванням вимог спеціального закону, зокрема щодо визначення матеріального збитку із урахуванням фізичного зносу. Крім того, суд враховує, що відповідач здійснив огляд транспортного засобу у строки та порядку, визначені законом, однак на момент такого огляду об`єкт дослідження був відновлений, що унеможливило належне встановлення розміру шкоди. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 405/5159/15-ц, провадження № 61-11029св18. У зазначеній постанові Верховний Суд скасовуючи рішення та відмовляючи у позові, зазначив, що апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем було порушено пункт 33.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язку збереження пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до огляду представником страховика. Із урахуванням встановлених обставин, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про відмову в позові. Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 522/6853/16-ц, провадження № 61-35743св18. Оскільки, позивачем було порушено пункт 33.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язку збереження пошкодженого транспортного засобу у такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до огляду представником страховика, то дії відповідача, що полягали у відмові у виплаті страхового відшкодування є правомірними, а вимоги позивача про відшкодування шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є правомірною, а позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 29 668,00 грн., є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. З урахуванням поданої позивачем заяви про часткову відмову від позову в частині стягнення моральної шкоди, провадження у цій частині підлягає закриттю. Також, суд враховує те, що відповідачем у відзиві на позовну заяву було вказано, що відповідачем очікується понесення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., які він просить стягнути з позивача. При цьому, станом на момент розгляду справи матеріали справи не містять доказів понесення відповідних витрат. Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed