Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

ТОВ «Укр кредит фінанс» через свою представницю за довіреністю Дідиченко Д. Г. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 144 000,00 грн та понесених судових витрат. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 19.06.2024 між ТОВ "Укр кредит фінанс" та [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Укр кредит фінанс", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, був укладений електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1410-8227. [PERSON] був наданий одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору, який був введений та відправлений на підтвердження ознайомлення із договором, правилами та іншими супутніми документами. Відповідно до умов укладеного кредитного договору ТОВ "Укр кредит фінанс" взяв на себе зобов`язання надати відповідачеві кредит для задоволення особистих потреб на таких умовах: сума кредиту 28 800,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період - 14 днів, стандартна процентна ставка - 1,50 % в день, знижена процентна ставка - 1,20 % в день. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачеві кредит. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти. Позивач (через партнера АТ КБ "Приватбанк", з яким укладений договір № 4010 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 02.12.2019) видав відповідачеві кредитні кошти на картковий рахунок, вказаний відповідачем в особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач порушив умови кредитного договору і не виконав у повному обсязі всі свої грошові зобов`язання за кредитним договором. Станом на 02.09.2025 загальний розмір грошових вимог ТОВ "Укр кредит фінанс" до [PERSON] , які виникли на підставі кредитного договору № 1410-8227 від 19.06.2024, становить 161 510,40 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 28 800,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 128 390,40 грн, заборгованості за комісією в сумі 4 320,00 грн. Водночас, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "Укр кредит фінанс", а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами та комісією у сумі 17 510,40 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 144 000,00 грн. Ураховуючи викладене, ТОВ "Укр кредит фінанс" просить суд стягнути з відповідача не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 28 800,00 грн та прострочену заборгованість за нарахованими відсотками в сумі 115 200,00 грн, що разом становить 144 000,00 грн. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 18.11.2025 справа передана за підсудністю до Чигиринського районного суду Черкаської області. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 19.01.2026 позовна заява залишена без руху з наданням позивачеві часу на усунення виявлених у ній судом недоліків. На виконання ухвали суду від представника позивача - за довіреністю Кожушка В. О. засобами електронного зв`язку із використанням системи "Електронний суд" 28.01.2026 надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 02.02.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, справа призначена до судового розгляду без виклику (повідомлення) сторін. Відповідачеві встановлений строк на подання відзиву. Під час підготовки справи до судового розгляду судом установлено, що відповідач [PERSON] не скористався правом подання відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представниці позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин та враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. 22.11.2023 прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). У свою чергу згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Судом установлено, що 19.06.2024 між ТОВ "Укр кредит фінанс" та [PERSON] був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 1410-8227, відповідно до умов, якого банк надав позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку і на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, сплатити проценти, комісію та інші передбачені договором платежі в сумі, в строки і на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 28 800,00 грн строком на 300 днів. Дата повернення кредиту - 14.04.2025. Стандартна процентна ставка становить 1,50 % в день, знижена процентна ставка становить 1,20 % на день, базовий період - 14 днів. Також сторони погодили комісію за видачу кредиту в розмірі 15 % від суми виданого кредиту (а.с. 11-20). Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6425. Наведене свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними. Згідно довідки про перерахування суми кредиту за договором № 1410-8227 від 19.06.2024 та квитанцією № 2478071014 від 19.06.2024 [PERSON] отримав 19.06.2024 кредитні кошти в сумі 28 800,00 грн (а.с. 32-35). Відповідно до проведених позивачем розрахунків, заборгованість [PERSON] станом на 02.09.2025 становить 161 510,40 грн, та складається із заборгованості за кредитом у сумі 28 800,00 грн, заборгованості за нарахованими відсотками в сумі 128 390,40 грн, заборгованості за комісією за видачу кредиту в сумі 4 320,00 грн. Закріплений законодавцем у нормах Цивільного процесуального кодексу України принцип диспозитивності передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно саме позивач уповноважений визначати позовні вимоги та обґрунтовувати їх належними, допустимими і достатніми доказами. За таких обставин, правом позивача серед іншого є ініціювання часткового стягнення наявної заборгованості. Використовуючи надані позивачеві права, ТОВ "Укр кредит фінанс" ініціює стягнення з [PERSON] заборгованості на загальну суму 144 000,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 28 800,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами в сумі 115 200,00 грн. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 1, 10, 12 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст. 4 ЦПК України). Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що після укладення договору позивач належним чином та у повному обсязі виконав його умови та перерахував на картковий рахунок [PERSON] грошові кошти. Натомість відповідач умови укладеного договору порушив, після отримання кредиту суму боргу та проценти за користування кредитом не повернув у повному обсязі, що є порушенням прав позивача і таке порушене право підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням ст. 16 ЦК України. Однак, ураховуючи п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачений максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.Натомість у спірних правовідносинах нарахування за період користування кредитними коштами з 20.08.2024 позивачем проведено за денною ставкою у розмірі 1,50 %, що не відповідає вимогам закону. За таких обставин, судом установлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів за період з 20.08.2024 до 14.04.2025 (дата повернення кредиту). Як слідує з наведених змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, відсотки нараховуються таким чином: - заборгованість за відсотками за період з 19.06.2024 по 19.08.2024 відповідає проведеному позивачем розрахунку та становить 25 574,40 грн; -заборгованість за відсотками за період з 20.08.2024 до 14.04.2025 за ставкою 1,00 %/день (28 800,00 грн х 1,00 %/дн х 238 дн) = 68 544,00 грн, розраховано відповідно до п. 17 розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Отже, під час розгляду справи судом установлено, що розмір простроченої заборгованості [PERSON] зі сплати процентів становить 94 118,40 грн, яка підлягає стягненню з відповідача (25 574,40 грн + 68 544,00 грн = 94 118,40грн). За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач допустив порушення умов укладеного кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість із погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Такі дії з боку [PERSON] є порушенням прав позивача, яке підлягає судового захисту. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам статті 16 ЦК України. Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову зі стягненням заборгованості за кредитним договором у визначеному судом розмірі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 067,76 грн, пропорційно задоволеним вимогам (85,36 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial