Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовна заява обгрунтована тим, що сторони 11.03.2017 зареєстрували шлюб. В шлюбі народили двох дітей, [PERSON] у 2019 році та [PERSON] у 2021 році. З 2022 року разом з сім`єю, як внутрішньо переміщені особи, проживають в с. Мажарка Берестинського району Харківської області в будинку його батьків. З 11.06.2025 позивач перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині [NUMBER] . Після мобілізації до лав ЗСУ дружина з дітьми продовжувала проживати за вищевказаною адресою. Приблизно з червня місяця, одразу після мобілізації, до позивача почали надходити дзвінки від бабусі, сусідів та співробітників селищної ради про те, що дружина не приділяє уваги дітям, не виконує свої батьківські обов`язки та почала зловживати спиртним. Ці повідомлення також надходили до відповідних служб селищної ради та органів Національної поліції. Так, до відповідача неодноразово викликалися співробітники поліції після повідомлень про аморальний спосіб життя дружини, ставлення до дітей та загальний негативний стан у сім`ї, що стало підставою для складання співробітниками поліції трьох адміністративних матеріалів щодо відповідача за не виконання обов`язків щодо виховання дітей. Службою у справах дітей Кегичівської селищної ради проводилися неодноразові перевірки за місцем мешкання дружини та дітей, навчального закладу, де навчається син і 7 листопада 2025 року наказами № 83, 84 синів [PERSON] та [PERSON] було поставлено на облік служби, як дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку із ухилянням матері від виконання батьківських обов`язків. Тільки за такий короткий проміжок часу, органами Національної поліції стосовно матері дітей було складено три адміністративні протоколи за ст.184 КУпАП за невиконання обов`язків щодо виховання дітей, а 25 червня 2025 року по справі № 624/588/25 та 18 серпня 2025 року по справі № 624/763/25 Кегичівським районним судом Харківської області [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ч.ч.1 та 2 ст. 184 КУпАП з накладенням штрафу. Співробітниками поліції та служби у справах дітей проводилася постійна робота з дружиною щодо покращення ситуації в сім`ї, але при проведенні чергової перевірки в серпні місяці 2025 року, зважаючи на те, що позивач зараз перебуває поза межами місця проживання на службі в ЗСУ, було прийнято рішення про тимчасове влаштування дітей до бабусі позивача [PERSON] . Після погіршення стану здоров`я бабусі, служба у справах дітей була вимушена повернути дітей знову до матері, але критична ситуація щодо дітей не змінилася, та 13 листопада 2025 року після складання вже третього протоколу стосовно дружини за ст.184 КУпАП, службою у справах дітей було застосовано кризову послугу екстреного втручання та прийнято рішення про тимчасове влаштування обох синів до сім`ї патронатного вихователя. Крім цього, 14.11.2025 дружиною особисто подана заява до служби у справах дітей з проханням про влаштування [PERSON] та [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя. Також, 16.01.2026 до Кегичівського районного суду дружиною подано позовну заяву про розлучення (справа № 624/44/26), в якій нею особисто було зазначено про бажання щодо проживання дітей разом з позивачем. На цей час рішенням Виконавчого комітету Кегичівської селищної ради від 18.11.2025 діти [PERSON] та [PERSON] влаштовані на виховання в сім`ю патронатного вихователя малолітніх дітей [PERSON] та проживають і виховуються у цій сім`ї. Починаючи з часу мобілізації позивача до лав ЗСУ, з інформації, яка надходила йому від представників Кегичівської селищної ради, правоохоронних органів, сусідів, знайомих та інших мешканців селища, позивачу стало відомо, що дружина ще більше почала зловживати спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, не займається обов`язками по вихованню синів, в їх присутності разом з сумнівними особами влаштовувала безкінечні гулянки вдома, стала більш агресивною, не стриманою у присутності дітей, не цікавиться навчанням старшого сина та вихованням молодшого, побутовими питаннями та вкрай негативно впливає на їх моральний і психологічний стан. Ці факти вкрай негативно впливають на подальший розвиток і фізичне та психологічне здоров`я малолітніх дітей. Таким чином [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відповідно до закону, а всі питання щодо виховання та утримання дітей на цей час вирішуються в сім`ї патронатного вихователя. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 06.02.2026 у цій справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. Зобов`язано орган опіки та піклування Кегичівської селищної, відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України, надати суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 04.03.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялись належним чином. Представник позивача, адвокат Доценко Ю.Г. подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, судовий збір залишають за позивачем. Відповідач [PERSON] подала заяву, в якій повідомила, що у зв`язку зі складними життєвими обставинами не має можливості приділяти належну увагу і здійснювати виховання дітей, які зараз проживають в іншій сім`ї. Розгляд справи просить провести без її участі, позов просить задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи, [PERSON] подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти позбавлення батьківських прав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні встановлено, що сторони, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Лутугинському району та місту Сєвєродонецьк Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 27.06.2019, актовий запис №145, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Новоайдарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 02.07.2021, актовий запис №39. Відповідач [PERSON] та діти [PERSON] , [PERSON] перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи в Кегичівській селищній раді, що підтверджується відповідними довідками селищної ради від 19.11.2024. Позивач, батько дітей, [PERSON] з 11.06.2025 перебуває на військовій службі за призовом по мобілізації у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою з цієї військової частини від 28.01.2026 №4820/8/33/1501. Відповідач, мати дітей, [PERSON] 25.06.2025 та 18.08.2025 була притягнута до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків щодо малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями постанов Кегичівського районного суду Харківської області від 25.06.2025 за ч. 1 ст. 184 КУпАП та від 18.08.2025 за ч. 2 ст. 184 КУпАП. З постанов вбачається, що мати дітей 16.06.2025 та 12.08.2025 не виконувала свої батьківські обов`язки щодо забезпечення необхідних умов проживання дітей. Відповідач [PERSON] , відповідно до довідки-характеристики Кегичівської селищної ради від 18.11.2025 №327 та довідки №326, проживає як внутрішньо переміщена особа в с. Мажарка, Берестинського району, разом з дітьми та чоловіком з 16.11.2024. Чоловік [PERSON] мобілізований, діти [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю. В приміщенні де проживає родина завжди брудно, санітарних вимог не дотримався. За час проживання на території с. Мажарка мати зарекомендувала себе негативно, постійно зловживала спиртними напоями, за дітьми не вела належний догляд. При неодноразовій перевірці в будинку завжди знаходились сторонні особи в алкогольному сп`янінні, на попередження не звертала увагу. Офіційно не працевлаштована. Відповідно до характеристики виданої КЗ «Мажарський ліцей» Кегичівської селищної ради від 19.11.2025 №01-32/177, [PERSON] навчається в закладі у 1 класі, зарекомендував себе як дисциплінований, відповідальний та старанний учень. Навчається в міру своїх сил. Має навчальні досягнення переважно середнього рівня. На уроках уважний, має добрий загальний розвиток. До виконання доручень ставиться відповідально. Має серед однолітків друзів. Навчанням сина мати цікавиться періодично. Зв`язок з учителями підтримує. Пропусків навчальних занять без поважних причин не було, мати завчасно попереджала про відсутність дитини (через хворобу). Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 18.06.2025, обстеження проведено на підставі повідомлення поліції. Комісією встановлено, що будинок потребує прибирання, наявні ознаки зловживання алкогольними напоями. У дітей є умебльована кімната, забезпечені одягом, дитячими іграшками. Мати комісією попереджена про відповідальність про неналежне виконання батьківських обов`язків. Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , обстеження проведено на підставі заяви [PERSON] . Комісією встановлено, що умови проживання задовільні, в будинку чисто, тепло, продукти харчування в наявності. Для виховання та розвитку дітей створені умови. Діти мають окрему кімнату, ліжка, шафи для одягу, столи для навчання. Батько [PERSON] створив належні умови для проживання дітей, налагодив побут, визначив подальший план виховання та розвитку дітей. У дітей є умебльована кімната, забезпечені одягом, дитячими іграшками. Службою у справах дітей 07.11.2025 винесені накази №83, №84 про постановку на облік дітей [PERSON] , [PERSON] , які перебувають у складних життєвих обставинах. Накази винесені у зв`язку з тим, що мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зловживає алкогольними напоями, з метою забезпечення реалізації державної політики щодо захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 14.11.2025, обстеження проведено на підставі повідомлення поліції. Комісією встановлено, що умови проживання не відповідають санітарно-гігієнічним нормам, рекомендовано навести прибирання. Діти мають ліжка, куточок для навчання, але будинок потребує прибирання. Сезонний одяг в наявності. Під час обстеження виявлено, що мати з синцями та подряпинами на обличчі, поряненою рукою, має ознаки алкогольного сп`яніння. На цей час мати не може належним чином наглядати за малолітніми дітьми через свій фізичний стан. Мати звернулась з проханням влаштувати дітей до сім`ї патронатного вихователя. За заявою матері дітей буде влаштовано в сім`ю патронатного вихователя. [PERSON] потребує часу для подолання складних життєвих обставин. Відповідно до копії заяви [PERSON] адресованої Службі у справах дітей від 14.11.2025. [PERSON] просить влаштувати до сім`ї патронатного вихователя її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , у зв`язку зі складними життєвими обставинами. Службою у справах дітей 14.11.2025 винесений наказ №85 про влаштування малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] з 14.11.2025 по 14.02.2026 до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Виконавчим комітетом Кегичівської селищної ради 18.11.2025 прийнято рішення №1803 про влаштування малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] терміном на три місяці, з 14.11.2025 по 14.02.2026. Покладено персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та психічний розвиток малолітніх дітей на патронатного вихователя. Згідно з листом КЗ «Центр соціальних служб» Кегичівської селищної ради від 25.11.2025 № 01-17/682 [PERSON] перебуває під соціальним супроводом як така, що опинилася у складних життєвих обставинах, на підставі рішення Відділу соціального захисту населення Кегичівської селищної ради від 27 червня 2025 року сім`я є внутрішньо переміщеною. Батько дітей місцевий житель, військовослужбовець Збройних Сил України. Підставою для взяття сім`ї під соціальний супровід стало повідомлення поліції від 12 червня 2025 року щодо фактів неналежного догляду за малолітніми дітьми та незадовільних умов проживання, спричинених вживанням матір ю алкогольних напоїв. Фахівцем Центру спільно з матір`ю було сформовано план соціального супроводу, що включав такі напрямки: формування навичок відповідального батьківства; запровадження здорового способу життя; налагодження емоційних контактів у сім`ї; створення безпечних та комфортних умов проживання дітей; інтеграція сім`ї у громаду та формування позитивних соціальних зв`язків, підтримка соціалізації дітей та їх залучення до навчальних закладів. З матір`ю регулярно проводилися консультації, бесіди, профілактична робота. [PERSON] неодноразово запрошувалась на тренінги по темі з відповідального батьківства. Після початку супроводу спостерігалася певна позитивна динаміка: мати вела господарство, займалася дітьми, забезпечувала належний догляд. Однак 12.08.2025 під час чергового візиту було зафіксовано невиконання батьківських обов`язків в частині умов проживання, матір перебувала з ознаками вживання алкоголю, діти були голодні (станом на 11:00 ранку не отримували їжі). У зв`язку з цим було ухвалено рішення тимчасово влаштувати дітей - [PERSON] та [PERSON] - до родини [PERSON] прабабусі дітей, на період стабілізації ситуації та усвідомлення матір`ю власної поведінки. Матері рекомендувалося звернутися до лікаря щодо можливої алкогольної залежності, однак вона категорично відмовилася. Після погіршення стану здоров`я прабабусі діти були повернуті до матері. [PERSON] влаштувалася на роботу (неофіційно). [PERSON] пішов у 1 клас, [PERSON] до дошкільного закладу. Повторно фіксувалася певна позитивна динаміка. Попри проведену роботу, 13 листопада 2025 року знову зафіксовано факт неналежного виконання матір`ю батьківських обов`язків. На неї складено третій адміністративний протокол за невиконання обов язків щодо виховання дітей. Оскільки кожний новий випадок супроводжується погіршенням умов догляду за дітьми, сім`ї було надано кризову послугу екстреного втручання, і малолітні діти були тимчасово влаштовані до сім`ї патронатного вихователя. Під час оцінки ризиків встановлено наявність таких загроз для дітей, емоційно-психологічні травми; занедбаність: відсутність належного харчування, гігієни, пропуски занять, ризики фізичної небезпеки у зв`язку з недоглядом та ймовірністю небезпечних ситуацій. Малолітні діти влаштовані до сім`ї патронатного вихователя відповідно до поданої заяви матері. Комісією з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Кегичівської селищної ради від 19 грудня 2025 року, розглядалося питання про належне (неналежне) виконання матір`ю [PERSON] батьківських обов`язків стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . За результатами якого ухвалено: рекомендувати матері створити необхідні умови для розвитку дітей; надавати дітям емоційну підтримку, увагу, любов та турботу, більше телефонувати дітям, зустрічатися; формувати в сім`ї доброзичливу атмосферу, позитивний приклад поведінки; відвідувати тренінги, консультації, психолога, заняття з питань позитивного батьківства на базі Центру соціальних служб; надати довідку про проходження курсу лікування від алкогольної залежності. Попередити матір про відповідальність за невиконання або неналежне виконання батьківських обов`язків, та адміністративну, кримінальну та сімейно-правову відповідальність. Виконання матір`ю [PERSON] батьківських обов`язків стосовно малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] визнано на неналежному рівні. Згідно з листом КЗ «Центр соціальних служб» Кегичівської селищної ради від 26.01.2026 №01-18/39, заклад звертається до Служби у справах дітей зі зверненям про продовження терміну перебування дітей [PERSON] та [PERSON] у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . Необхідність продовження терміну перебування зумовлена судовим процесом щодо визначення подальшого місця проживання дітей з їхнім батьком. На сьогоднішній день батько дітей є військовослужбовцем та проходить службу у лавах Збройних Сил України, що ускладнює можливість негайного вирішення питання та вимагає часу для винесення відповідної ухвали суду. З метою забезпечення найкращих інтересів дітей, створення безпечних умов їхнього проживання та враховуючи неможливість батька на даний момент особисто здійснювати догляд через виконання обов`язків військової служби, вважають за доцільне залишити малолітніх [PERSON] та [PERSON] під патронатним доглядом до набрання законної сили рішенням суду. Виконавчим комітетом Кегичівської селищної ради 29.01.2026 прийнято рішення №61 про продовження сттроку перебування малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] терміном на три місяці, з 14.02.2026 по 14.05.2026. Органом опіки та піклування Кегичівської селищної ради надано висновок №04-39/592 від 18.02.2026, відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] .. Висновок обгрунтований, вищевикладеними судом фактами ухилення відповідача від виконання батьківських обв`язків та відними документами. На засідання комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Кегичівської селищної ради, яке відбулося 18.02.2026 було запрошено [PERSON] 17.02.2026 від неї надійшла заява про розгляд питання про позбавлення її батьківських прав стосовно дітей на комісії без її присутності. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує такі положення закону. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. В цій ситуації суд звертає увагу, що статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (частина четверта статті 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (частина п`ята статті 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (частина четверта статті 7) та інше. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розвиту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012 у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України). Для суду є безспірним, що в цих правовідносинах при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав відповідача відбувається втручання в її право на сімейне життя, яке не є абсолютним і може бути обмеженим в порядку передбаченому Конституцією України. З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини" (статті 1, 9 Конвенції). Досліджуючи правомірність втручання в право відповідача на сімейне життя, суд розуміючи місце Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року в сфері стандартів прав людини, вважає за необхідне звернутись до принципів викладених в статті 29 Декларації, згідно із якими: Кожна людина має обов`язки перед суспільством, у якому тільки й можливий вільний і повний розвиток її особи. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві. Отже, в даному випадку допускається обмеження прав особи, а процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами Сімейного кодексу України (статті 164-167). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Відповідно до пункту 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до пункту 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Савіни проти України" хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідно до пункту 50 рішення Європейського Суду у справі "Хант проти України" втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є "необхідним у демократичному суспільстві" для забезпечення цих цілей. Згідно з наданими суду доказами, суд доходить висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не піклується про стан їх здоров`я, не забезпечує необхідними умовами проживання, харчування, навчання, хоча б мала це робити, тобто з власної вини ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей. На підставі викладеного, суд дійшов переконливого висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , що повністю відповідає інтересам дітей. Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст. 169 Сімейного кодексу України). Таким чином, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні підтверджено факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї ст. 150 СК України, стосовно неповнолітніх дітей. Мати дітей позовні вимоги про позбавлення її батьківських прав визнала. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Вимоги про стягнення аліментів з відповідача позивачем не заявлено. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що діти влаштовані до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , на неї покладено персональну відповідальність за життя, здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини-вихованця. Відповідно до ч. 4 ст. 256-6 СК України, батьки-вихователі є законними представниками дітей і діють без спеціальних на те повноважень як опікуни. Крім того, діти мають батька, позивача [PERSON] , який батьківських прав не позбавлений та бажає їх виховувати. Отже питання щодо встановлення над дітьми опіки та призначення опікуна не потребує вирішення. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач про розподіл судових витрат не заявив.

Outcome: approved