Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до Заліщицького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором на загальну суму 46473,02 грн, а також 2422,40 грн сплаченого судового збору та 10000,00 грн витрат на правничу допомогу. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 13 грудня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено договір № 5175480 про надання споживчого кредиту. Згідно умов цього договору, сума кредиту складає 10000,00 гривень, строк договору 360 днів: із 13.12.2024 по 08.12.2025, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів. На виконання зазначеного договору відповідачу були перераховані грошові кошти у сумі 10000,00 грн. В свою чергу [PERSON] порушила зобов`язання та не повернула кредит і не сплатила проценти за користування коштами. В подальшому, внаслідок укладення Договору факторингу №31/07/2025 від 31.07.2025, право вимоги за договором № 5175480 від 13.12.2024 перейшло до позивача, як нового кредитора. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №5175480 від 13.12.2024 в загальному розмірі 46473,02 гривень, з яких: 9999,98 грн сума заборгованості за кредитом; 19598,04 грн сума процентів за користування кредитом, 13000,00 грн нараховані проценти за 130 календарних днів, 3875,00 грн штрафні санкції. Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 02.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач не делегував свого представника в судове засідання, до позовної заяви додав клопотання, в якому просить розглянути справу без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавала. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши отримані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуюче наступне. Судом встановлено, що 13 грудня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №5175480 про надання споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 84437, яким погоджено, що сума кредиту становить 10000,00 грн (п. 1.2 договору). Відповідно до п. 1.3. договору, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. Відповідно до п. 1.4 договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1. Стандартна процентна ставка становить 1,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. 1.4.2. Знижена процентна ставка 0,01% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо клієнт до 27.12.2025 (включно) сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Відповідно до п. 1.4.3, розмір процентів за користування кредитними коштами протягом строку дії договору може бути змінений у бік зменшення для клієнта у випадку та на умовах визначених в п.1.4.2 Договору, зокрема у випадку отримання клієнтом знижки на стандартну процентну ставку. Згідно з п. 1.5. орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредитування 32993,53,% річних. 1.5.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1979,60% річних. Відповідно п. 1.6. орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: 1.6.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 46000,00 гривень. 1.6.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 44515,00 гривень. Згідно з п. 1.8. Договору, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Відповідно до п. 2.1. договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Згідно з п. 2.2. договору, сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 13.12.2024 або 14.12.2024. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання Договору, а у наступні календарні дні, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредитування (кількість днів), зазначений в п.1.3 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу клієнта. Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» за вих. №351-0108 від 01.08.2025, між ним та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019. Відповідно до даного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 13.12.2024 на суму 10000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі іPay.ua- 593919381, призначення платежу: зарахування 10000 грн. на картку [NUMBER] . Крім того, як вбачається з відповіді АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 20.1.0.0.0/7-260318/57718-БТ від 23.03.2026, наданої на виконання ухвали суду від 05.03.2026, на ім`я [PERSON] банком була емітована платіжна картка № [NUMBER] ( [NUMBER] ) та 13.12.2024 на дану платіжну картку було зарахування коштів у сумі 10000,00 грн. 31.07.2025 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №31/07/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідно до п. 1.3. договору факторингу, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 31 липня 2025 року до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги за Договором №5175480 про надання споживчого кредиту від 13.12.2024, укладеним з [PERSON] . Згідно з розрахунками заборгованості за кредитним договором № 5175480 від 13 грудня 2024 року, заборгованість відповідача становить 46473,02 грн, з яких: 9999,98 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 19598,04 грн сума заборгованості за відсотками, 13000,00 грн. нараховані відсотки за 130 днів прострочки та 3875,00 грн. штрафні санкції. Таким чином, зазначеними доказами підтверджено, що ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» є правонаступником ТОВ «Лінеура Україна» та стало новим кредитором у зобов`язанні за кредитним договором, який укладений з [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч.1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст. 639 ЦК України). Згідно з ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 6 Закону України « Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. За змістом ст. 12 цього Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.ст.1048,1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно з ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Позивач підтвердив своє право вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №5175480 від 13.12.2024 згідно Договору факторингу №31/07/2025 від 31.07.2025. Оскільки відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором № 5175480 від 13.12.2024 у встановлений ним строк, позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 9999,98 грн, заборгованості за процентами в сумі 19598,04 грн та нарахованих процентів за 130 календарних днів в сумі 13000,00 грн. підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача штрафних санкцій у розмірі 3875,00 грн, то такі задоволенню не підлягають, з огляду на наступне. Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався Указами Президента України і діє до цього часу, суд вважає, що позичальник підлягає звільненню від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки, штрафу, пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення грошових коштів у зв`язку із веденням режиму воєнного стану на всій території України. Враховуючи, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні. Таким чином, суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованості за кредитним договором № 5175480 від 13.12.2024 у розмірі 42598,02 грн, з яких: 9999,98 грн - заборгованості по тілу кредиту; 19598,04 грн - заборгованості по відсоткам; 13000,00 грн заборгованості за нарахованими процентами за 130 календарних днів. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивач просить стягнути понесені судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2442,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, однак суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем, в тому числі на професійну правничу допомогу, доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд враховує, що предметом даного позову є стягнення заборгованості за кредитним договором, справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною. За таких обставин, суд вважає, що заявлені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. є завищеними та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Тому, враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. При поданні позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн, ціна позову становила 46473,02 грн, позов задоволено на суму 42598,02 грн, тобто на 91,66% (42598,02 х 100% : 46473,02), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2220,37 грн (2422,40 грн х 91,66%) судового збору.

Outcome: partial