Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог В березні 2025 року позивач Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоренерго» ( надалі - КП «Київтеплоренерго») звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 179281,92 грн, а саме: за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 26162,64 грн. (інфляційна складова боргу - 3191,84 грн., три проценти річних - 787,03 грн.); заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 61237,97 (інфляційна складова боргу - 8172,61 грн., три проценти річних - 2034,70 грн.); заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 67937,87 грн. (інфляційна складова боргу - 6744,23 грн., три проценти річних - 1580,79 грн., пеня - 1070,14 грн); заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 298,56 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 39,89 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 23,65 грн.; витрати пов`язані з отриманням інформацій Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн.; судовий збір у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що відповідачі є споживачем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавались їм за адресою: [ADDRESS] . Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також постачання теплової енергії здійснювалося позивачем на підставі Договору про надання послуг затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Відповідач від послуг централізованого опалення, гарячого водопостачання та постачання теплової енергії у встановленому законодавством порядку не відмовлялася. Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного з ПАТ «Київенерго», отримав право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та/або постачання гарячої води, яка утворилася до 01 травня 2018 року. послуги з централізованого опалення у розмірі 26162,64 грн. (інфляційна складова боргу - 3191,84 грн., три проценти річних - 787,03 грн.). Відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги в результаті чого утворилася заборгованість станом на 31 січня 2025 року в загальному розмірі 179281,92 грн. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 18 березня 2025 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 березня 2025 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 21 квітня 2025 року. За клопотанням представника відповідача 21 квітня 2025 року розгляд справи відкладено. 30 квітня 2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] , подана в її інтересах адвокатом Кондратенком Ю.М. до КП «Київтеплоренерго» в якій просить зобов`язати відповідача здійснити перерахунок заборгованості шляхом списання заборгованості в сумі 179281,92 грн. Ухвалою суду від 01 травня 2025 року зустрічну позовну заяву прийнято до провадження та об`єднано з первісним позовом. Справу призначено до підготовчого засідання на 04 червня 2025 року. Через відсутність сторін та їх представників 04 червня 2025 року підготовче засідання відкладено на 23 червня 2025 року. За клопотанням представника відповідача 23 червня 2025 року витребувано в КП ВО «Київтеплоренерго» копії актів, які складалися за адресою надання послуг: [ADDRESS] в опалювальні періоди (до 01.05.2018, з 01.05.2018 по 31.10.2021, з 01.11.2021 по 01.03.2025), а саме: склад тепловикористального обладнання (системи опалення), фіксацію значень якісних показників теплоносія зняття показів, які використані в розрахунку заборгованості; покроковий детальний розрахунок структури щомісячних нарахувань спожитих [PERSON] послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також з постачання теплової енергії та гарячої води, зі зазначенням складових та порядку нарахування. На виконання ухвали суду від представника позивача наданий детальний розрахунок заборгованості з травня 2018 року по березень 2025 року; відомості реєстрації параметрів тепло споживання за адресою [ADDRESS] ; відомості обліку теплової енергії та температурні графіки (а.с.178-196). У судовому засіданні від 21 серпня 2025 року за клопотанням представника відповідача [PERSON] судом оголошено перерву до 06 жовтня 2025 року. Судове засідання від 06 жовтня 2025 року відкладено на 17 листопада 2025 року у зв`язку з неявкою сторін та їх представників. Судове засідання від 17 листопада 2025 року відкладено на 23 грудня 2025 року у зв`язку з відсутністю в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва постачання електроенергії. Неодноразово представники сторін в судове засідання не з`являлись. Ухвалою суду від 23 грудня 2025 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду. Неодноразово 04 лютого 2026 року, 02 березня, 09 березня за клопотанням представників сторін розгляд справі відкладався. Від представника позивача 25 березня 2026 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, який зайняти в іншому судовому засіданні. Представник відповідача втретє заявив клопотання про відкладення розгляду справи через довготривале лікування. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, з метою дотримання розумного строку розгляду справи, з врахуванням повторної неявки представників сторін в судове засідання, суд вважає можливим провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів, без участі належно сповіщених сторін та їх представників. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення первісних вимог та відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. У зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідачів, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго». Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). З відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 09 квітня 2025 року № 062/14 - 3672 встановлено, що за даними реєстрових книг квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва від 07 серпня 2007 року. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 21 березня 2014 року, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання Відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Оболонської РДА, а тому є споживачем послуг, які надає позивач. Застосовані норми діючого законодавства та мотиви й висновки суду. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялася, не відключалася. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. п. 1, 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність, безперервність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт. Водночас факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином (на це звертає увагу Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 640/18143/16-ц). Твердження сторони відповідача про те, що якість наданих позивачем послуг не відповідає нормативним показникам є голослівною, не доведеною. Будь-які докази, звернення до постачальника послуг зі скаргами щодо якості наданих послуг, акти фіксування відповідних порушень сторона відповідача не надала. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Щодо вимог КП «Київтеплоренерго» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 26162,64 грн., а також нараховані на ці суми штрафні санкції, суд звертає увагу, що на вимогу суду за клопотанням представника відповідача позивачем не наданий належним чином засвідчений текст Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В даному випадку відступлення ПАТ «Київенерго» певної суми заборгованості на користь позивача, ніяким чином не підтверджує її наявність та обґрунтованість. Всупереч вимогам ст. 95 ЦПК України, позивач, стверджуючи про отримання права вимоги зазначеної заборгованості від ПАТ «Київенерго», не надав на вимогу суду, за клопотанням представника відповідача належним чином засвідченої копії, ні витягу з договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18. Наявна на в матеріалах фотокопія першої та останньої сторінки договору не є оригіналом, не є засвідченою належним чином копією та не є засвідченим витягом, що в силу вимог ст. 95 ЦПК України не дає суду підстав вважати фотокопію письмовим доказом. Також суд критично оцінює розрахунок заборгованості з централізованого опалення в період до 01 травня 2018 року, який зроблено та подано позивачем, оскільки такий розрахунок по суті є лише твердженням позивача. Подаючи до суду вказаний розрахунок, позивач не звернув уваги, що в період, за який зроблений розрахунок, а саме до 01 травня 2018 року, він не був виконавцем цих послуг. На підставі викладеного, суд прийшов до переконання що в задоволенні позовних вимог КП «Київтеплоренерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 26162,64 грн., а також інфляційна складова боргу - 3191,84 грн., три проценти річних - 787,03 грн. слід відмовити за недоведеністю заявлених вимог. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 травня 2018 року, суд виходить з наступного. Враховуючи те, що комунальне підприємство виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання споживачам, які отримувала і користувалася відповідач за адресою: [ADDRESS] у відповідача виник обов`язок щодо оплатити цих послуги. За розрахунками, які надані позивачем, судом встановлено, що відповідач своєчасно та в повному обсязі не сплачувала за спожиті послуги з центрального опалення та теплової енергії в результаті чого утворилась заборгованість, за період з 01 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2021 року становить 61237,97 грн.; за період з 01 листопада 2021 року по 31 січня 2025 року становить 67937,87 (а.с.15-16). Також на виконання ухвали суду, представником позивача наданий розрахунок з урахуванням показників загально будинкового засобу обліку, обсягу ТЕ витраченої на загально будинкові потреби, МЗК, з урахуванням сумарних витрат, тарифу, корегуючого коефіцієнту ( а.с.178-180). З даного розрахунку судом встановлено, що заборгованість за послуги з гарячого водопостачання у відповідача - відсутня. У відповідача також наявна заборгованість з плати за абонентське обслуговування з постачання теплової енергії в розмірі 39,89 грн, абонентське обслуговування постачання гарячої води - 23,65 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ні відповідач, ні її представник не спростували наданий стороною позивача розрахунок заборгованості з постачання централізованого опалення та теплової енергії, який суд вважає правильним й доведеним в розмірі 129175,84 грн, з урахуванням усіх оплат споживача. Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 3% річних, інфляційні втрати та пеню. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Суд зазначає, що за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з розрахунком заборгованості, у зв`язку з простроченням оплати спожитих відповідачем житлово-комунальних послуг з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних у розмірі 3615,49 грн. та інфляційні втрати у розмірі 14916,84 грн. Згідно до ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з розрахунком позивача, пеня за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання становить 1070,00 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] . Таким чином, аналізуючи наявні по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача [PERSON] заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 149140,41 грн, з яких заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 61237,97 грн., інфляційна складова боргу - 8172,61 грн., три проценти річних - 2034,70 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 67937,87 грн., інфляційна складова боргу - 6744,23 грн., три проценти річних - 1580,79 грн., пеня - 1070,14 грн); заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 298,56 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 39,89 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 23,65 грн. В задоволенні решти вимог,про стягнення заборгованості з централізованого опалення, яка виникла до 01 травня 2018 року в розмірі 26162,64 грн та нараховані штрафні санкції, суд відмовляє за їх недоведеністю. Суд не вбачає правових підстав для задоволення зустрічних вимог [PERSON] про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості шляхом списання заборгованості в сумі 179281,92 грн. Оскільки, як досліджено з наданих позивачем доказів нарахування заборгованості відбувалось на підставі наданих позивачем даних показників загально будинкового засобу вимірювання, з урахуванням усіх складових, тому підстави для здійснення перерахунку заборгованості відсутні. Щодо розподілу судових витрат Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції №31290 від 06 березня 2025 року позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. З урахуванням частково задоволення позовних вимог з відповідача підлягає стягненню судові витрати 2518,92 грн, згідно розрахунку (149140,41 грн х3028/ 179281,92). На підставі викладеного,

Outcome: partial