Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що 22 жовтня 1995 року шлюб з відповідачем зареєструвала виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, актовий запис №16. Від шлюбу в сторін народилося четверо дітей, із яких одна дитина, [PERSON] [INFO] - неповнолітня. Донька проживає разом із матір`ю. Сім`я розпалася в 2018 році. Відповідач з 2019 року проживає за кордоном. Причиною розпаду сім`ї є те, що вони з відповідачем мають різні інтереси, світогляди, втратили один до одного почуття кохання та ніжності, на яких ґрунтуються шлюб, тому спільно прийшли до твердого переконання розірвати їхній шлюб. Поновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. За таких обставин шлюб існує формально. В прохальній частині позовної заяви позивач просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач не з`явився, судом повідомлений про час і місце розгляду справи. Копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалась відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте повернулись до суду без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки з позначкою "відсутній за вказаною адресою" вважається належним доказом повідомлення сторони про дату судового розгляду (Постанова КЦС ВС від 10.05.2023 року справа № 755/17944/18 (61-185св23)). Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. На підставі ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивачки, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 1995 року виконавчим комітетом Михалківської сільської ради Сокирянського району Чернівецької області, актовий запис №16, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії серія [NUMBER] /а.с.6/. Від шлюбу в сторін народилося четверо дітей, із яких одна дитина - дочка [PERSON] [INFO] , неповнолітня /а.с.7/. На даний час між сторонами відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні інтереси, світогляди, втратили один до одного почуття кохання та ніжності, на яких ґрунтуються шлюб, не проживають спільно з 2019 року, тому спільно прийшли до твердого переконання розірвати їхній шлюб. Поновлювати шлюбні відносини сторони не бажають. Положеннями ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 105 Сімейного Кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 п. 9 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя. За таких обставин, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе через відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні інтереси, світогляди, втратили один до одного почуття кохання та ніжності, на яких ґрунтуються шлюб, не проживають спільно з 2019 року, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 7, 105, 110-112, 113, 115 СК України,

Outcome: approved