Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

01.09.2025 року АТ «КБ «Глобус» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] , посилаючись на те, що 28.01.2022 року між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту для фізичних осіб шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до договору, у якій позичальником зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування та графік платежів. Сума кредиту становить 18795,81 грн, строк кредитування 12 місяців, комісія за управління кредитом 3,00 %, реальна процентна ставка 67,08403 % річних. Відповідачем не здійснено погашення (повернення) грошових коштів відповідно до графіку платежів та договору, чим грубо та систематично порушено умови договору. У випадку невиконання клієнтом вимоги про дострокове виконання зобов`язань за договором банк має право стягнути у встановленому чинним законодавством України порядку повну суму заборгованості за договором. Відповідач за кредитним договором свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим станом на 01.07.2025 року має заборгованість в сумі 23870,64 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримуються в повному обсязі, проти винесення заочного рішення заперечень немає. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи відзиву на позовну заяву не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів з винесенням заочного рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 28.01.2022 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви-анкети № 41722857 про приєднання до Договору про надання комплексу послуг банківського обслуговування в банку (далі за текстом Договір), відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 18795,81 грн, строк кредитування 12 місяці з 28.01.2022 до 27.01.2023 року, пільговий період 3 місяці з 28.01.2022 до 28.04.2022 року, місячна комісія за управління кредитом 3,00%, розмір процентної ставки 0,0001% річних, схема повернення кредиту ануїтет, реальна процентна ставка 67,08403 % річних. Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив, що акцептує публічну пропозицію банку на укладання Договору, яка розміщена на сайті globusbank.com.ua в повному обсязі з урахуванням умов і правил надання банківських послуг, тарифами, паспортом споживчого кредиту та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого відповідач підтверджує та зобов`язується виконувати умови. Договір вважається укладеним з моменту отримання банком заповненої та підписаної відповідачем заяви-анкети на приєднання до договору. У заяві-анкеті визначені всі істотні умови кредитного договору, передбачені ст.1054 ЦК України, підписанням якої відповідач погодився на приєднання до умов Договору. Загальні правила щодо форми договору визначені статтею 639 ЦК, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Підписанням заяви відповідач беззастережно підтвердив, що прийняв Публічну Пропозицію банку, розміщену на його офіційному сайті. З огляду на наведене, суд вважає, що між АТ «КБ «Глобус» та [PERSON] правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився, погодився та не сприймав їх, як невигідні для себе. Перед укладенням договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту (графіком) він був ознайомлений, погодився з ними та прийняв. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у Положенні про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України. Отже, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Надана позивачем виписка з особового рахунку за період з 28.01.2022 до 01.07.2025 містить операції з видачі кредиту за рахунком та подальший рух грошових коштів, та у сукупності з іншими доказами у матеріалах справи підтверджують обставини видачі кредиту та його розмір, а також наявність та розмір заборгованості, і не спростовані будь-якими доказами. З розрахунку заборгованості станом на01.07.2025 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитом становить 23870,64 грн., яка складається з: простроченої заборгованості по кредиту 18795,81 грн, простроченої заборгованості за процентами 5074,83 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов`язки виникають у кожного контрагента. У ст. 629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується Договором. Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що відповідачем було підписано заяву- анкету власноручно, він знав про умови кредитування, доказів на спростування доводів позивача суду надано не було, суд дійшов висновку про те, позовні вимоги є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити. Відповідно до ст.ст 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ «КБ «Глобус» підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 3028,00 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви. При вирішенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. В даному випадку, суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг. У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 2500,00 грн., що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме в зазначеному розмірі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved