Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 315434,38 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що на виконані у Суворовському ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 44739994 від 15.09.2014 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до виконавчого листа, виданого Горностаївським районним судом Херсонської області (справа № 655/605/14-ц) від 21.07.2014 аліменти стягуються починаючи від 09 липня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Станом на квітень 2025 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів, що утворилася з січня 2014 року, становить 315 434,38 грн. На даний час син [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] ., та перебуває на повному її утриманні. Оскільки відповідач не виконує свій обов`язок щодо сплати аліментів утворилась заборгованість та пеня за прострочення якої складає суму у розмірі 315 434,38 грн. Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі. Представник позивача [PERSON] просить позов задовольнити у повному обсязі та розглянути справу за відсутності сторін, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання надав відзив на позовну заяву. Прохав відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що згідно матеріалів справи, на виконані у Суворовському ВДВС у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 44739994 від 15.09.2014 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно надаваного Позивачем розрахунку, заборгованість зі сплати аліментів за період з січня 2016 року по квітень 2025 року (включно) становить 315 434,38 грн. Відповідач вважає позовну заяву необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Представник відповідача, звернувся до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з адвокатським запитом, з вимогою надати розрахунок заборгованості по аліментах. У відповідь на адвокатський запит, відділ виконавчої служби надав розрахунок заборгованості. Предметом розгляду справи є стягнення пені за період з січня 2016 по квітень 2025 року. На підставі відомостей з відділу виконавчої служби та квитанцій про сплату аліментів, відповідачем було зроблено контррозрахунок аліментів, який становить 117 906,44 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до довідок розрахунків заборгованості зі сплати аліментів Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість [PERSON] перед [PERSON] зі сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , станом на грудень 2024 року становить 123172,90грн., у січні відповідач сплатив аліменти на суму 13500грн., і борг відповідача на квітень 2025 року становить 122498,90грн. Відповідно до розрахунку представника позивача пеня за прострочення сплати аліментів за 2016 ррік становить - 239 897,70 грн., за 2017 рік - 275 958,90 грн., за 2018 рік - 162 514,90 грн., за 2019 рік - 79 464,30 грн., за 2020 рік - 255 693,90 грн., за 2021 рік - 340 936,80 грн., за 2022 рік -174 781,60 грн., за 2023 рік - 143 102,20 грн., за 2024 рік - 438 069,10 грн., січень 2025 - квітень 2025 року становить 5771,60 грн. Відповідно до встановленого ст.11 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 196 СК Україниу разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Верховний Суд звертає увагу, що у СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважав за необхідне уточнити висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2018 року у справі №572/1689/16-ц (провадження №61-311св17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд і в постанові від 10.02.2021 року у справі №461/7406/18 (провадження №61-2128св20). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом визначається період з моменту розрахунку заборгованості з січня 2016 року по квітень 2025 року, в межах позову, та встановлено, що боржником здійснені виплати у неналежному розмірі. Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 03.04.2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). З огляду на викладене, зважаючи на приписи ч. 1 ст. 196 СК України, згідно якої пеня не може перевищувати 100% заборгованості зі сплати аліментів, а також в межах заявлених позивачем вимог та враховуючи розмір заборгованості за аліментами згідно розрахунку, проведеного представником позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів за період з січня 2016 року по квітень 2025 року у розмірі 128944,50грн. При ухваленні рішення суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27 квітня 2022 року справа № 496/2457/19, а саме те, що при обрахуванні розміру пені за заборгованістю зі сплати аліментів слід приймати до уваги викладену Верховним Судом у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 (провадження № 61-18434св21) правову позицію щодо врахування часткових платежів при наявності заборгованості за аліментами за попередні періоди, а також щодо формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості», що міститься у частині першій статті 196 СК України. Верховний Суд зазначив, що «при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується». Отже, заборгованість відповідача за прострочення сплати аліментів (пені) на квітень 2025 року із урахуванням принципу «не більше 100 відсотків заборгованості означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується» складає 128944,50грн. Суд не погоджується із розрахунком заборгованості за прострочення сплати аліментів, наданим представником позивачки, оскільки він не враховує необхідність зменшення розміру пені до розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Так само суд частково враховує позицію представника відповідача при нарахуванні заборгованості. Також суд стягує пеню за прострочення сплати аліментів в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів на кінець квітня 2025 року, що не позбавляє позивачку, за наявності відповідних підстав, у подальшому звернутися із відповідним позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за наступні місяці. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: partial