Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

У жовтні 20025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чугуївської міської ради Харківської області про визнання за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] , для подальшої реєстрації у Державному реєстрі прав на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у вказаному житловому будинку проживали: батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] . Після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , мати та брат фактично прийняли спадщину. Мати [PERSON] за життя 04.01.2003склала заповіт, в якому все належне їй майно заповіла йому (позивачу). Мати померла [INFO] , після смерті якої брат [PERSON] фактично прийняв спадщину, оскільки проживав у спірному будинку разом з матір`ю на час відкриття спадщини. [INFO] помер брат [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді спірного будинку. Оскільки спадкоємці першої черги після смерті брата відсутні, він (позивач) в установлений законом строк звернувся до Чугуївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому відповідно до листа державного нотаріуса було відмовлено у здійсненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спірний жилий будинок, який належав померлому брату [PERSON] , та рекомендовано звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 03.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено у справі підготовче засідання. Ухвалою суду від 10.02.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені відповідно до вимог ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в поданій до суду письмовій заяві просив суд розглядати справу за його відсутності, та ухвалити рішення у відповідності до вимог діючого законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] в м. Рильск Курська область, його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією паспорту громадянина України [PERSON] [NUMBER] , виданого 01.03.2001 Чугуївським РВ УМВС України в Харківській області, та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.03.1956. Позивач зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту. Батько позивача [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , відповідний актовий запис № 11256, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2025, виданого Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Після смерті [PERSON] фактично прийняли спадщину матір позивача [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] (брат позивача), які проживали та були зареєстровані за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок Відділу-Центру надання адміністративних послуг Чугуївської міської ради Харківської області від 23.04.2025 за № Т-18/981-ЦА, № № Т-18/982-ЦА. З наданої позивачем копії заповіту від 04.01.2003 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Камянорузької сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №2, [PERSON] за життя склала заповіт, згідно якого все майно, яке належало їй на день смерті, заповіла сину [PERSON] позивачу. Між тим, доказів про те, що після смерті матері [PERSON] прийняв спадок згідно заповіту, матеріали справи не містять. [PERSON] померла [INFO] , запис за № 06, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.01.2003 року Кам`янорузькою сільською радою Чугуївського району Харківської області. Після смерті [PERSON] фактично прийняв спадщину брат позивача [PERSON] , який на день смерті спадкоємиці проживав та був зареєстрований разом з матір`ю за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується копіями довідок Відділу-Центру надання адміністративних послуг Чугуївської міської ради Харківської області від 23.04.2025 за № Т-18/981-ЦА, № № Т-18/982-ЦА. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис№ 118, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого12.11.2024 року Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно довідки Відділу-Центру надання адміністративних послуг Чугуївської міської ради Харківської області від 23.04.2025 за № Т-18/982-ЦА на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] . З довідки за підписом старости села Кам`яна Яруга Чугуївської міської ради за №83 від 10.09.2025 року вбачається, що відповідно до записів погосподарської книги Кам`янорузької сільської ради домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , записано за гр. [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті (померла [INFO] ) була зареєстрована та проживала за вищевказаною адресою. З відповіді начальника Комунального підприємства «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за №1319 від 23.07.2025 вбачається, що згідно з реєстраційними матеріалами Бюро право власності станом на 31.12.2012 року на житловий будинок [ADDRESS] , не зареєстроване. Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , виготовленого10.09.2025 КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» будинок цегляний, 1977 року побудови, житлова площа 64,7 кв.м, загальна площа 84,3 кв.м, вартість 109375 грн. З копії листа завідувача Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Є. Дідік від 06.08.2025 за № 191/01-16 на звернення позивача [PERSON] до нотаріальної контори вбачається, що у зв`язку з відсутністю правовстановлювального документа, а саме документів на житловий будинок [ADDRESS] , що належав померлому [INFO] [PERSON] , який спадщину прийняв фактично, тим, що відповідно до вимог ст.1268 ЦК України постійно проживав разом та був зареєстрованим зі спадкоємцями на час відкриття спадщини. Чугуївська державна нотаріальна контора Харківської області не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок та пропонує звернутись до суду для визнання права власності на спадкове майно. Згідно відповіді завідувача Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області Є. Дідік від 08.10.2025 за № 1521/01-16 на запит суду вбачається, що після померлого [INFO] [PERSON] в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України( шість місяців) з заявою про прийняття спадщини за законом в нотаріальну контору звернувся брат спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] . Заведено спадкову справу № 100/2025. Згідно перевірки зі Спадкового реєстру заповіт відсутній. Даних про наявність інших спадкоємців за законом після смерті [PERSON] до суду не надано. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Потреба такого способу захисту права власності, як пред`явлення позову про його визнання, виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав». З урахуванням положень статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно дост. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК України). Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Також згідно ст. 4 ч. 1 п. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно. Так, до 01 січня 2013 року державну реєстрацію права власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно здійснювали реєстратори бюро технічної інвентаризації. 3 01 січня 2013 року, згідно Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», встановлено необхідність державної реєстрації права власності на нерухоме майно та запроваджено ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію речових прав, які виникли до 01.01.2013 року та не були зареєстровані відповідно до законодавства, яке діяло на час їх виникнення. Однак всупереч вимогам законодавства державна реєстрація права власності за батьками позивача здійснена не була, оскільки вони за життя не зверталась раніше до відповідного органу з заявою про реєстрацію виниклого права власності на вказаний житловий будинок та належного оформлення документів. Виникнення права власності у батьків позивача регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, матір позивача [PERSON] своє право власності на житловий будинок за життя в БТІ не оформила. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Самі записи у погосподарських книгах визнаються Верховним Судом як акти органів влади (публічні акти), що підтверджують право приватної власності (постанова від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13 та постанова Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 559/375/16-ц). Системно проаналізувавши докази у справі, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем спадкового майна у вигляді житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 84,3 кв.м., житловою 64,7 кв.м. з надвірними побудовами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved