Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

У листопаді 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» ТОВ «Споживчий центр» звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13667,50 грн та понесених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 18.04.2025-100002674, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 3500 гривень строком на 168 днів. Відповідачем за допомогою електронного цифрового підпису підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти в розмірі 3500 грн, а, отже, акцептовано умови договору. 07 червня 2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту до 6000 грн, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику 2-й транш у розмірі 2500 грн. 08 червня 2025 року між кредитодавцем та позичальником було укладено додатковий договір, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою позичальника збільшити суму кредиту до 7000 грн, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику 3-й транш у розмірі 1000 грн. ТОВ «Споживчий центр» зобов`язання за договором виконано в повному обсязі, перераховано кредитні кошти на електронний платіжний засіб відповідача 5355-28хх-хххх-0900. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на момент пред`явлення позову в неї утворилася заборгованість у розмірі 13667,50 гривень, яка складається із: 7000 грн заборгованості по тілу кредиту, 3430 грн заборгованості по процентах, 3237,50 грн неустойки. Саме вказаний розмір заборгованості позивач просить стягнути судовим рішенням. Також позивач звертає увагу суду, що відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова оплата по вищевказаному кредитному договору: на суму 717,50 грн від 02.05.2025, на суму 665 грн від 15.05.2025, на суму 665 грн від 29.05.2025, на суму 1215 грн від 10.06.2025, на суму 980 грн від 20.06.2025, на суму 1190 грн від 12.07.2025. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 03 грудня 2025 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 06 лютого 2026 року. Ухвалою суду від 06 лютого 2026 року розгляд справи відкладено до 14 квітня 2026 року для здійснення повторного виклику відповідача в судове засідання. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Оболонкова Ю.В. у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила суд здійснювати розгляд справи без участі позивача та представника позивача на наявними в матеріалах справи доказами. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце проведення судових засідань сповіщалася належним чином шляхом надсилання судових повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання в порядку ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на позов та жодних заяв чи клопотань до суду не подала. Поштові конверти із судовими повістками про виклик відповідача повернулися на адресу суду без вручення із зазначенням причин повернення: «Адресат відсутній». Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому суд вважає, що відповідач не з`явилася в судове засідання без поважних причин. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Рішенням ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№ 12307/16) визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд не ухвалює заочне рішення у справі, оскільки відсутня письмова згода позивача на заочний розгляд справи. У відповідності до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, робить нижченаведений висновок. Судом встановлено, що 18 квітня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 18.04.2025-100002674 шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яка розміщена на сайті кредитора, та підписання заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов кредитування та схвалення їх кредитором, а також підписання відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (а. с. 19-25). Так, 18 квітня 2025 року за допомогою одноразового ідентифікатора Е833 [PERSON] підписала заявку кредитного договору № 18.04.2025-100002674, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилася 18 квітня 2025 року за посиланням https:/sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно зі ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (а. с. 22-23). За умовами заявки № 18.04.2025-100002674 від 18 квітня 2025 року [PERSON] надано кредит на таких умовах: 1. дата надання/видачі кредиту 18/04/2025; 2. сума кредиту 3500 грн.; 3. строк, на який надається кредит, - 168 днів з дати його надання; 4. дата повернення (виплати) кредиту 02.10.2025; 5. продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку виплати кредиту/строку договору не передбачена; 6. процентна ставка «Стандарт» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 7. процентна ставка «Економ» фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку; 8. комісія, пов`язана з наданням кредиту, 5 % від суми кредиту та дорівнює 175 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту; 15. в день укладення даного договору позичальнику відкривається кредитна лінія, яка реалізується наступним чином: сума кредиту, яка визначена у розділі 1 даного договору, є одночасно і 1-им траншем, з якого складається сума кредиту, яка надається відповідно до умов даного договору. В подальшому кредитодавець протягом строку дії цього договору має право повідомити позичальника в усній та/або письмовій формі про наявність у нього можливості збільшити суму кредиту, що надається позичальнику за цим договором. У випадку отримання вказаного повідомлення від кредитодавця та у разі виникнення у позичальника наміру збільшити суму кредиту за даним договором позичальник ініціює укладення додаткового договору шляхом особистого звернення у підрозділ кредитодавця або шляхом вчинення необхідних дій в Особистому кабінеті на сайті/в мобільному застосунку кредитодавця. Після узгодження сторонами зміни умов договору, пов`язаних зі збільшенням суми кредиту, сторони укладають додатковий договір, у якому викладають змінені умови договору. Додатковий договір може бути укладений сторонами в письмовій паперовій або в письмовій електронній формах з дотриманням вимог чинного законодавства. Черговий транш (частина суми кредиту) надається кредитодавцем позичальнику відповідно до укладеного сторонами додаткового договору. Сума кредиту складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші). Позичальник інформується про зміни в умовах надання фінансової послуги шляхом викладення зазначених змін у вказаному додатковому договорі та надання його примірника позичальнику особисто в паперовій формі у підзрозділі кредитодавця (у випадку укладення додаткового договору в паперовій формі) або надіслання його примірника позичальнику в Особистому кабінеті та/або на електронну адресу, вказану позичальником (у випадку укладення додаткового договору в електронній формі) з дотриманням умов чинного законодавства. Також кредитодавець інформує позичальника про зміну суми (ліміту) кредиту шляхом відправлення повідомлення в Особистий кабінет позичальника на вебсайті кредитодавця, який є створеним на момент укладення даного кредитного договору або створюється позичальнику при укладенні ним даного договору, та є обраним за згодою з позичальником каналом для комунікації для відправлення повідомлень про зміну суми (ліміту) кредиту; 17. неустойка: 52 грн 00 коп, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання; 20. спосіб (способи) ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифіаційних даних через Систему BankID НБУ. Відповідно до заявки № 18.04.2025-100002674 від 18 квітня 2025 року реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику за даним та наступними договорами: 5355-28хх-хххх-0900. Згідно з п. 4.1 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальниу коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-28хх-хххх-0900. Згідно з п. 11.4 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) позичальник підтверджує, що вказаний ним для перерахування коштів платіжний засіб/поточний рахунок належить виключно позичальнику на законних підставах, право на його використання не зупинене, не припинене, не обмежене іншим чином, платіжний засіб не є втраченим, безперешкодно використовується виключно позичальником. 18 квітня 2025 року о 20:00 [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е833 підписано відповідь позичальника про прийняття (акцепт) кредитного договору № 18.04.2025-100002674 (кредитної лінії) на вищевказаних умовах. 18 квітня 2025 року о 20:00:43 через сервіс онлайн платежів Easypay позичальнику на платіжну картку [NUMBER] здійснено виплату грошових коштів у сумі 3500 грн за договором № 18.04.2025-100002674, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції ТОВ ФК «Контрактовий дім» № 20196-1391-209540281 від 18 квітня 2025 року (а. с. 14). Відповідно до інформації, отриманої з центрального вузла Системи BankID на електронний запит на ідентифікацію з даними користувача, особу позичальника [PERSON] ідентифіковано через АТ «Універсал Банк» (а. с. 31, зворот). 07 червня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору № 18.04.2025-100002674 від 18.04.2025, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до договору: сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 6000 грн 00 коп., яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші) (п. 1. 1. додаткового договору). За даним додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 2-й транш у розмірі 2500 грн 00 коп.; дата надання/видачі кредиту (2-го траншу) - 07.06.2025. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту (2-го траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-28хх-хххх-0900. Строк, на який надається кредит (а саме 2-й транш) 118 днів з дати його надання (п. 1.2 додаткового договору). Сторони домовились за взаємною згодою з дати укладення даного додаткового договору викласти пункт договору, який встановлює розмір та порядок нарахування неустойки, в наступній редакції: «Неустойка: 90 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання» (п. 1.7. додаткового договору). При цьому, п. 2 додаткового договору визначено, що процентна ставка, проценти, комісія за надання, встановлені договором, порядок їх нарахування не змінюються даним додатковим договором. Укладення сторонами додаткового договору від 07 червня 2025 року підтверджується примірною пропозицією позичальника [PERSON] про укладення додаткового договору (оферта) до Кредитного договору (а. с. 25, зворот - 26), копією примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору (а. с. 26, зворот-27). Додатковий договір підписаний електронним підписом кредитодавця та відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К911. 07 червня 2025 року о 12:11:32 через сервіс онлайн платежів Easypay позичальнику на платіжну картку [NUMBER] здійснено виплату грошових коштів у сумі 2500 грн за договором № 18.04.2025-100002674, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції ТОВ ФК «Контрактовий дім» № 20246-1391-224742585 від 07 червня 2025 року (а. с. 14, зворот). Крім того, судом встановлено, що 08 червня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору № 18.04.2025-100002674 від 18.04.2025, за яким сторони домовились за взаємною згодою та ініціативою збільшити суму кредиту, в зв`язку з чим внести наступні зміни до договору: сума кредиту з дати укладення даного додаткового договору становить 7000 грн 00 коп., яка складається з усіх траншів (частин суми кредиту), зазначених в договорі (1-й транш) та в укладених сторонами додаткових договорах (чергові транші) (п. 1. 1. додаткового договору). За даним додатковим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику 3-й транш у розмірі 1000 грн 00 коп.; дата надання/видачі кредиту (3-го траншу) - 08.06.2025. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту (3-го траншу): перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5355-28хх-хххх-0900. Строк, на який надається кредит (а саме 3-й транш) 117 днів з дати його надання (п. 1.2 додаткового договору). Сторони домовились за взаємною згодою з дати укладення даного додаткового договору викласти пункт договору, який встановлює розмір та порядок нарахування неустойки, в наступній редакції: «Неустойка: 105 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання» (п. 1.7. додаткового договору). При цьому, п. 2 додаткового договору визначено, що процентна ставка, проценти, комісія за надання, встановлені договором, порядок їх нарахування не змінюються даним додатковим договором. Укладення сторонами додаткового договору від 08 червня 2025 року підтверджується примірною пропозицією позичальника [PERSON] про укладення додаткового договору (оферта) до Кредитного договору (а. с. 28-29), копією примірної відповіді кредитодавця про прийняття пропозиції (акцепт) про укладення додаткового договору до кредитного договору (а. с. 29-30). Додатковий договір підписаний електронним підписом кредитодавця та відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором К993. 08 червня 2025 року о 18:31:52 через сервіс онлайн платежів Easypay позичальнику на платіжну картку [NUMBER] здійснено виплату грошових коштів у сумі 1000 грн за договором № 18.04.2025-100002674, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції ТОВ ФК «Контрактовий дім» № 20247-1391-225069640 від 08 червня 2025 року (а. с. 15). Зі змісту довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 18.04.2025-100002674 від 18 квітня 2025 року вбачається, що заборгованість [PERSON] складає 13667 грн 50 коп, з яких: 7000 грн основний борг, 3430 грн проценти за період з 18 квітня 2025 року по 02 жовтня 2025 року, 3237,50 грн неустойка (а. с. 13). За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частиною першою статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Як слідує з матеріалів справи, кредитний договір № 18.04.2025-100002674 від 18.04.2025 та додаткові договори до нього від 07.06.2025 та 08.06.2025 містять основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, у них зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Кредитний договір підписано відповідачем 18 квітня 2025 року з використанням позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е833, додатковий договір від 07.06.2025 підписано відповідачем 07 червня 2025 року з використанням позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором К911, а додатковий договір від 08.06.2025 підписано відповідачем 08 червня 2025 року з використанням позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором К993. Крім того, у кредитному договорі з урахуванням змін, унесених до нього додатковими договорами, сторони погодили суму кредиту 7000 грн, строк кредиту 168 днів з дати його надання, розмір процентної ставки «Стандарт» (1%) та «Економ» (0,5%) за 1 день користування кредитними коштами, розмір комісії за надання кредиту. За вказаних обставин, суд уважає встановленим факт укладення між [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» кредитного договору № 18.04.2025-100002674 від 18.04.2025. Доказів протилежного відповідачем до суду не подано. Факти перерахування відповідачеві коштів у загальному розмірі 7000 грн трьома траншами 3500 грн, 2500 грн та 1000 грн підтверджуються квитанціями до платіжної інструкції ТОВ ФК «Контрактовий дім» від 18.04.2025 (а. с. 14), від 07.06.2025 (а. с. 14, зворот), від 08.06.2025 (а. с. 15), а також інформацією, отриманою з центрального вузла Системи BankID на електронний запит на ідентифікацію з даними користувача (а. с. 31, зворот). При укладенні кредитного договору відповідач сама надала відомості, які її ідентифікують: свої прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, РНОКПП, адресу проживання, номер телефону, номер банківської картки. Саме на вказаний нею номер телефону позивачем було надіслано одноразові ідентифікатори, якими відповідач скористалася, увівши їх у відповідне поле на сайті товариства, тим самим підписавши договір. При цьому кошти були перераховано на зазначену позичальником банківську картку. Доказів того, що платіжна картка, на яку було перераховано кредитні кошти, не належить відповідачеві або що відповідачем не отримано кредитні кошти в сумі 7000 грн, стороною відповідача до суду не подано. Отже, TOB «Споживчий центр» виконало свої зобов`язання за кредитним договором № 18.04.2025-100002674 у повному обсязі, надавши відповідачеві кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору та додаткових договорів до нього. В обґрунтування наявності заборгованості відповідача позивачем надано довідку-розрахунок про стан заборгованості [PERSON] , відповідно до якої заборгованість відповідача складає 13667,50 грн, з яких: 7000 грн основний борг, 3430 грн проценти за період з 18 квітня 2025 року по 02 жовтня 2025 року, 3237,50 грн неустойка (а. с. 13). Оскільки [PERSON] належним чином не виконала умови укладеного з ТОВ «Споживчий центр» кредитного договору № 18.04.2025-100002674 від 18.04.2025, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернула, суд уважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за основним боргом у сумі 7000 грн та проценти за користування кредитом, нараховані за період з 18 квітня 2025 року по 02 жовтня 2025 року, тобто в межах строку кредитування та відповідно до процентної ставки, визначеної кредитним договором, у сумі 3430 грн. Вирішуючи питання стягнення неустойки у розмірі 3237,50 грн, суд зважає на таке. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч. ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України). Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Зважаючи на вищенаведені норми та дослідивши обставини справи в сукупності, суд робить висновок про відсутність правових підстав для задоволення вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з відповідача неустойки, оскільки Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу, включаючи дату постановлення цього рішення. ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про споживче кредитування» метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами. Цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті (ст. 3 Закону). Згідно з п. 6-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній до 24 грудня 2023 року) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 цього Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Пункт 6-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» виключено на підставі Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року. Згідно з п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній з 24 грудня 2023 року) у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені ч. 2 ст. 3 цього Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Датою набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» є 24 грудня 2023 року. Відповідно, 30-й день включно з дня набрання чинності цим Законом припадає на 23 січня 2024 року. У цій справі кредитний договір між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено 18 квітня 2025 року. Отже, оскільки кредитний договір укладено після 23 січня 2024 року, тобто, пізніше 30-го дня з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», до боржника не застосовуються положення п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» щодо звільнення споживача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Системний аналіз приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить про те, що відповідні положення ЗУ «Про споживче кредитування» з 23 січня 2024 року взагалі не мають предметом правового регулювання питання щодо нарахування неустойки (пені) у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в Україні. Отже, нарахування неустойки у кредитних правовідносинах під час воєнного стану в Україні з 24 січня 2024 року регулюються винятково ЦК України, а тому в даному випадку підлягає застосуванню п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Оскільки на час розгляду справи в Україні введено та продовжує діяти воєнний стан, то в силу дії п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України неустойка з відповідача за прострочення сплати грошових зобов`язань в сумі 3237,50 грн стягненню не підлягає. Отож, ураховуючи те, що відповідач, будучи ознайомленою з умовами кредитування, уклавши кредитний договір, не виконує належним чином його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, суд робить висновок, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» підлягають частковому задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за основним боргом у сумі 7000 грн та процентів у сумі 3430 грн, а всього підлягає стягненню з відповідача заборгованість у розмірі 10430 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір відповідно до задоволеної частини позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1848,53 грн пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 76,31 %). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial