Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Представник ТОВ ФК Фінтраст Капітал Столітній М.М. звернувся до суду із даним позовом та просить стягнути з [PERSON] 24600 грн. заборгованості за кредитним договором. Вимоги обгрунтовують тим, що 25.10.2023 р. між ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА та [PERSON] укладено електронний договір №4085316 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого, останній отримав позику у розмірі 3000 грн. строком на 360 дн., шляхом переказу коштів на платіжну картку. 24.05.2024 р. між ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА та ТОВ ФК Фінтраст Капітал укладено договір факторингу, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Умови кредитного договору [PERSON] не виконувались і утворилась заборгованість на суму 24660 грн., з яких: 3000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 12780 грн. - заборгованість процентів нарахованих первісним кредитором, 8880 грн. - заборгованість нарахованих процентів за 148 календарних днів, що і змусило звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, просить розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України. Встановлено судом, що 25.10.2023 р. між ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА та [PERSON] укладено договір №4085316 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.14-28), 24.05.2024 р. між ТОВ ЛІНЕУРА УКРАЇНА та ТОВ ФК Фінтраст Україна (перейменовано ТОВ ФК Фінтраст Капітал) укладено договір факторингу №24/05/2024 (а.с.35-42). Ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Ст. 526 ЦК України передбачено зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір,укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного у письмовій Формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч.6 ст. Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Враховуючи те, що [PERSON] не виконував належним чином умови кредитного договору, тому слід стягнути з нього на користь позивача заборгованість за договором №4085316 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.10.2023 р. в сумі 24660 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі за вищевказаних підстав. На підставі ст.ст.137, 141 ЦПК України, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ ФК Фінтраст Капітал 10000 грн. витрат за надання правничої допомоги, 2662,40 грн. судового збору.

Outcome: approved