Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У грудні 2025 року позивач ТОВ "Коллект Центр" звернулося до Оболонського районного суду міста Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. 26 березня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 100678729, за умовами якого ТОВ "Мілоан" надало позичальнику [PERSON] кредит у сумі 10000,00 грн на строк 30 днів з 26 березня 2021 року. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту, процентів за користування кредитом - 25 квітня 2021 року. Процентна ставка за користування кредитом становила 1 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становила 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач належним чином не виконував умови договору про споживчий кредит від 26 березня 2021 року № 100678729, допустив заборгованість за кредитом у сумі 5196,00 грн, процентами за користування ним у сумі 27071,90 грн, а всього - 32267,90 грн. 06 квітня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3200712, за умовами якого ТОВ "Мілоан" надало позичальнику [PERSON] кредит у сумі 15000,00 грн на строк 30 днів. Термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту, процентів за користування кредитом 06 травня 2021 року. Комісія за надання кредиту - 1050,00 грн, яка нараховується за ставкою 7 % від суми кредиту одноразово. Процентна ставка за користування кредитом становила 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становила 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач належним чином не виконував умови договору про споживчий кредит від 06 квітня 2021 року № 3200712, допустив заборгованість за кредитом у сумі 9331,00 грн, процентами за користування ним у сумі 51495,54 грн, а всього - 60826,54 грн. 26 квітня 2021 року між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку повернення позики) № 1175777, згідно з умовами якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надало позичальнику [PERSON] позику у сумі 6500,00 грн на строк 30 днів до 26 травня 2021 року. Процентна ставка (базова) за користування позикою становила 1,99 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Знижена процентна ставка - 0,69 %. Відповідач належним чином не виконував умови договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку повернення позики) № 1175777, допустив заборгованість за позикою у сумі 6500,00 грн, процентами за користування нею у сумі 11501,85 грн, а всього - 18221,61 грн. За договором факторингу від 28 грудня 2021 року № 28-12/2021-72, укладеним між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал", первісний кредитор відступив ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про споживчий кредит від 06 квітня 2021 року № 3200712. За договором факторингу від 29 грудня 2021 року № 29-12/2021-45, укладеним між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал", первісний кредитор відступив ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про споживчий кредит від 26 березня 2021 року № 100678729. За договором факторингу від 30 грудня 2021 року № 30-12/2021, укладеним між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"та ТОВ "Вердикт Капітал", первісний кредитор відступив ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальника [PERSON] за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку повернення позики) від 26 квітня 2021 року № 1175777. 10 січня 2023 року ТОВ "Вердикт Капітал" на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до позичальника [PERSON] . За таких обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит від 26 березня 2021 року №100678729 у сумі 32267,90 грн, за договором про споживчий кредит від 06 квітня 2021 року № 3200712 у сумі 60826,54 грн, за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку повернення позики) від 26 квітня 2021 року № 1175777 у сумі 18221,61 грн. Також ТОВ "Коллект Центр" просило суд стягнути з [PERSON] судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 09 грудня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву ТОВ "Коллект Центр" до [PERSON] про стягнення заборгованостіта відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Зазначена ухвала була надіслана відповідачеві за адресою, за якою зареєстроване його місце проживання, проте поштове відправлення з ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 09 грудня 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повернуто відправнику з проставленням 20 грудня 2025 року у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи у місці проживання. Отже, за положеннями п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 09 грудня 2025 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачеві 20 грудня 2025 року (зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, від 14 лютого 2024 року у справі № 752/5040/19). У строк, визначений вказаною ухвалою, відповідач відзив на позовну заяву ТОВ "Коллект Центр" до суду не подав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу за наявними матеріалами. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч. 1 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитних договорів, договорів позики в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Судом з`ясовано, що 26 березня 2021 року ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір про споживчий кредит № 100678729, за умовами якого ТОВ "Мілоан" зобов`язалось надати [PERSON] кредит у сумі 10000,00 грн на строк 30 днів до 25 квітня 2021 року. 06 квітня 2021 року ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", договір про споживчий кредит № 3200712, за умовами якого ТОВ "Мілоан" зобов`язалось надати позичальнику [PERSON] кредит у сумі 15000,00 грн на строк 30 днів до 06 травня 2021 року. 26 квітня 2021 року ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку повернення позики) № 1175777 за умовами якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" зобов`язалось надати позичальнику [PERSON] в позику грошові кошти у сумі 6500,00 грн на строк 30 днів до 26 травня 2021 року. Оскільки ці договори укладені за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такі договори не були би укладеними. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20, від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20, від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. ТОВ "Мілоан" виконало зобов`язання за договором про споживчий кредит від 26 березня 2021 року № 100678729 щодо надання [PERSON] кредиту у сумі 10000,00 грн (а. с. 23). ТОВ "Мілоан" виконало умови кредитного договору від 06 квітня 2021 року № 3200712, надавши [PERSON] кредитні кошти у сумі 15000,00 грн (а. с. 142). ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" виконало зобов`язання за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку повернення позики) від 26 квітня 2021 року № 1175777 щодо надання [PERSON] позики у сумі 6500,00 грн (а. с. 38). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. [PERSON] своєчасно не повернув кредит за договором про споживчий кредит від 26 березня 2021 року № 100678729, допустивши заборгованість за тілом кредиту у сумі 5196,00 грн. За договором про споживчий кредит від 06 квітня 2021 року № 3200712 позичальник у не повернув кредит, допустивши заборгованість за тілом кредиту у сумі 9331,00 грн. Позичальник [PERSON] не виконав зобов`язання щодо своєчасного повернення позики за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку повернення позики) від 26 квітня 2021 року № 1175777, допустив заборгованість за тілом позики у сумі 6500,00 грн. За приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п. п. 1.5, 1.6, 1.7 договору про споживчий кредит від 26 березня 2021 року № 100678729 процентна ставка за користування кредитом становить 1 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2, 2.3 цього договору. Згідно з пп. пп. 2.2.2, 2.2.3 п. 2.2 договору про споживчий кредит від 26 березня 2021 року № 100678729 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених пп. 2.2.3 договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в пп. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена пп. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно пп. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною пп. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника. У п. 2.3 договору про споживчий кредит від від 26 березня 2021 року № 100678729 сторони погодили пролонгацію строку кредитування. Продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Згідно з пп. 2.3.1.2. п. 2.3 договору про споживчий кредит від 26 березня 2021 року № 100678729 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Отже, сторони договору погодили продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах у випадку, якщо позичальник не повернув тіло кредиту та продовжує користуватися кредитним коштами після 25 квітня 2021 року. Таким чином, за цей період кредитодавець вправі нараховувати проценти за користування кредитом, виходячи з стандартної (базової) процентної ставки, що становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не повернув тіло кредиту та продовжив користуватись кредитними коштами після 25 квітня 2021 року, за умовами п. 2.3 договору про споживчий кредит від 26 березня 2021 року № 100678729 вважається, що строк кредитування продовжено, а тому кредитодавець управі нараховувати проценти за користування кредитом відповідно до пп. 2.3.1.2. п. 2.3 договору. Проценти за користування кредитом нараховані кредитодавцем за період з 26 березня 2021 року до 14 жовтня 2021 року. Несплачена сума процентів становить 12263,30 грн. Водночас позивачем не доведено право на нарахування процентів після 14 жовтня 2021 року відповідно до пп. 2.3.1.2. п. 2.3 договору. Згідно з п. п. 1.5, 1.6, 1.7 договору про споживчий кредит від 06 квітня 2021 року № 3200712 процентна ставка за користування кредитом становить 0,88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2, 2.3 цього договору. Відповідно до пп. пп. 2.2.2, 2.2.3 п. 2.2 договору про споживчий кредит від 06 квітня 2021 року № 3200712 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених пп. 2.2.3 договору. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в пп. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування, визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п. 1.6 договору. Якщо визначена пп. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно пп. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п. 1.6 та процентною ставкою визначеною пп. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника. У п. 2.3 договору про споживчий кредит від 06 квітня 2021 року № 3200712 сторони погодили пролонгацію строку кредитування. Продовження вказаного в п. 1.3 договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах. Згідно з пп. 2.3.1.2. п. 2.3 договору про споживчий кредит від 26 березня 2021 року № 100678729 позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Отже, сторони договору погодили продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах у випадку, якщо позичальник не повернув тіло кредиту та продовжує користуватися кредитним коштами після 06 травня 2021 року. Таким чином, за цей період кредитодавець вправі нараховувати проценти за користування кредитом, виходячи з стандартної (базової) процентної ставки, що становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Зважаючи на те, що позичальник [PERSON] не повернув тіло кредиту та продовжив користуватись кредитними коштами після 06 травня 2021 року, за умовами п. 2.3 договору про споживчий кредит 06 квітня 2021 року № 3200712 вважається, що строк кредитування продовжено, а тому кредитодавець управі нараховувати проценти за користування кредитом відповідно до пп. 2.3.1.2. п. 2.3 договору. Проценти за користування кредитом нараховані кредитодавцем за період з 06 квітня 2021 року до 21 жовтня 2021 року. Несплачена сума процентів становить 24435,64 грн. Водночас позивачем не доведено право на нарахування процентів після 21 жовтня 2021 року відповідно до пп. 2.3.1.2. п. 2.3 договору. У п. 2 договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку повернення позики) від 26 квітня 2021 року № 1175777 сторони погодили, що знижена процентна ставка за користування позикою становить 0,69 % на день та нараховується на залишок позики. Процента ставка за понадстрокове користування позикою становить 2,70 % на день та нараховується на залишок позики. Відповідно що п. 6.5 Правил надання грошових коштів в позику ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у випадку неповернення/повернення не у повному обсязі, несвоєчасного повернення позики позикодавець управі нараховувати проценти за понадстрокове користування позикою, починаючи з першого дня понадстрокового користування позикою та закінчуючи днем повернення позики, але у будь-якому випадку не більше 90 днів. Оскільки позичальник [PERSON] не повернув позику та продовжив користуватись нею після 26 травня 2021 року, за умовами п. 6.5 Правил надання грошових коштів в позику ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (на умовах повернення позики в кінці строку позики) позикодавець мав право здійснювати нарахування процентів за понадстрокове користування позикою за період з 26 травня 2021 року до 23 серпня 2021 року. Загальний розмір процентів, які не сплатив [PERSON] за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку повернення позики) від 26 квітня 2021 року № 1175777 має складати 8566,29 грн (6500,00 грн. х 1,99 % х 30 днів) + (6500,00 грн х 2,70 % х 90 днів) - 11109,21 грн (загальний розмір сплачених [PERSON] грошових коштів на погашення кредиту) = 8566,29 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 259 ЦК України). Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Водночас Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року. 04 вересня 2025 року набрав чинності Закон України від 14 травня 2025 року № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності". Цим Законом виключено з ЦК України п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", а отже поновлено перебіг позовної давності. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а з 30 січня 2024 року до 04 вересня 2025 року. Наведене свідчить, що у разі якщо позовна давність до вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду було продовжено до 04 вересня 2025 року. Отже, позовна давність до вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] не спливла. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16). Зважаючи на те, що зобов`язання [PERSON] з повернення заборгованості за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку повернення позики) від 26 квітня 2021 року № 1175777 визначене у гривні, позикодавець має право вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції. Втрати позивача від інфляції, розраховані ним, становлять 189,85 грн, три проценти річних від простроченої суми - 29,91 грн. Доказів на спростування розрахунку цих сум чи власного розрахунку відповідач суду не надав. На підставі договору факторингу від 28 грудня 2021 року № 28-12/2021-72, укладеного між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал", первісний кредитор відступив ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про споживчий кредит від 06 квітня 2021 року № 3200712. За договором факторингу від 29 грудня 2021 року № 29-12/2021-45, укладеним між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал", первісний кредитор відступив ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальника [PERSON] за договором про споживчий кредит від 26 березня 2021 року № 100678729. 30 грудня 2021 року ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"та ТОВ "Вердикт Капітал" уклали договір факторингу від № 30-12/2021, згідно з яким, первісний кредитор відступив ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до позичальника [PERSON] за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку повернення позики) від 26 квітня 2021 року № 1175777. Зі свого боку ТОВ "Вердикт Капітал" на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року № 10-01/2023 відступило ТОВ "Коллект Центр" право вимоги до позичальника [PERSON] . З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Коллект Центр": заборгованість за договором про споживчий кредит від 26 березня 2021 року № 100678729 у сумі 17459,30 грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту у сумі 5196,00 грн, проценти за користування ним 12263,30 грн; заборгованість за договором про споживчий кредит від 06 квітня 2021 року № 3200712 у сумі 33766,64 грн, у тому числі заборгованість за тілом кредиту у сумі 9331,00 грн, проценти за користування ним у сумі 24435,64 грн; заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку повернення позики) від 26 квітня 2021 року № 1175777 у сумі 15286,05 грн, у тому числі заборгованість за позикою у сумі 6500,00 грн, проценти за користування нею у сумі 8566,29 грн, втрати від інфляції сумі 189,85 грн, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 29,91 грн. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 8 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правової допомоги від 01 липня 2024 року № 20/08/25-01, укладений між ТОВ "Коллект Центр" та адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс", прайс-лист адвокатського об`єднання "Лігал Ассістанс", заявку на надання юридичної допомоги від 01 жовтня 2025 року № 2353, витяг з акта про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року № 15. У витязі з акта про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року № 15 зазначено, що адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" надано клієнту ТОВ "Коллект Центр", а клієнт отримав такі послуги: 1) надання усної консультації (витрачено 2 год, вартість послуг- 4000,00 грн); 2) підготовка пропозицій (витрачено 3 год, вартість послуг- 6000,00 грн); 3) складання позовної заяви про стягнення боргу для її подачі до суду (витрачено 5 год, вартість послуг - 15000,00 грн). При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" v. Ukraine" ("Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України") від 23 січня 2014 року зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим, вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Згідно з прайс-листом адвокатського об`єднання "Лігал Ассістанс" вартість послуги зі складання позовної заяви становить 3000,00 грн (фіксована) або 1500,00 грн за 1 годину роботи. У витязі з акта про надання юридичної допомоги від 31 жовтня 2025 року № 15 вказано, що вартість послуг зі складання позовної заяви обраховувалась погодинно (5 год). Отже, вартість послуг зі складання позовної заяви становлять 7500,00 грн (1500,00 грн х 5 год = 7500,00 грн). Ураховуючи те, що обставини справи є стандартними для ТОВ "Коллект Центр" та адвокатського об`єднання "Лігал Ассістанс" (стягнення заборгованості за кредитним договором), обсяг доказів, якими обґрунтовуються позовні вимоги, є типовими у переважній більшості таких справ, послуги щодо надання усної консультації тривалістю 2 год та підготовки пропозицій тривалістю 3 год не можна вважати необхідними та обґрунтованими за критерієм їх неминучості. Ці послуги охоплюються складанням позовної заяви ТОВ "Коллект Центр" до [PERSON] про стягнення заборгованості (тривалість 5 год, вартість - 7500,00 грн). Отже, виходячи з критеріїв реальності наданих адвокатських послуг та їх необхідності, обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7500,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь ТОВ "Коллект Центр" компенсації підлягають витрати професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у сумі 4481,29 грн (66511,99 грн /111316,05 грн х 7500,00 грн = 4481,29 грн). Також суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1447,40 грн (66511,99 грн /111316,05 грн х 2422,40 грн = 1447,40 грн).

Outcome: partial