Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

У травні 2025 року адвокат Головкіна Н.А., діючи на підставі ордеру в інтересах [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання квартири спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 вересня 2002 року позивач уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] у них народилась дочка [PERSON] . 9 вересня 2010 року рішенням суду шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач стверджує, що починаючи з 2011 року вони з [PERSON] проживали разом однією сім`єю. 15 листопада 2024 року [PERSON] за договором купівлі-продажу придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] , а [INFO] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла вказана квартира. 10 січня 2025 року відповідачі звернулись у нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини. Оскільки вказана квартира придбана [PERSON] під час проживання з ним однією сім`єю, позивач просить суд визнати факт їх спільного проживання однією сім`єю в період з 2011 року до 12 грудня 2024 року; визнати квартиру [ADDRESS] , їх спільною сумісною власністю; визнати за нею право власності на 1/2 частки вказаної квартири. Ухвалою суду від 27.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті позову, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 04.11.2025 підготовче провадження у справі закінчено, розгляд справи по суті призначено на 02.12.2025. Позивач та її представник в судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позові. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явилась, причини неявки не пояснила, була належним чином повідомлена, відзиву не надала. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог та пояснила, що батьки дійсно проживали разом через певний час після розірвання шлюбу, батьки вели спільний бюджет, разом відпочивали та святкували родинні свята. У зв`язку з чим, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням з точки зору їх належності, допустимості, достовірністю кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню зважаючи на наступне. У судовому засіданні встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, досліджені докази, на підставі яких встановлені ці обставини. Згідно рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 9 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2002 року. Копіями паспортів встановлено, що зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є [ADDRESS] ; [PERSON] [ADDRESS] . Судом встановлено, що після розірвання шлюбу колишнє подружжя фактично проживали за адресою: [ADDRESS] . Копією свідоцтва про народження, виданого 9 грудня 2003 року Слов`янським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, встановлено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON] . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 9 вересня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В подальшому, [PERSON] відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 15 листопада 2024 року придбав квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про смерть, виданого 6 січня 2025 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] помер [INFO] у м. Дніпро. Витрати на поховання [PERSON] понесла [PERSON] , що підтверджується копією фіскального чеку ФОП «Ритуальні послуги» від 13 грудня 2024 року. Позивач стверджує, що вказану вище квартиру [PERSON] придбав під час спільного проживання з нею однією сім`єю, в зв`язку з чим просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] для визнання квартири за адресою: [ADDRESS] , їх спільною сумісною власністю. Вказані вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. За змістом ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до вимог статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Такий висновок кореспондується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19). За змістом статті 29 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. У судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу відповідно до рішення суду від 9 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] у 2011 році примирилися та стали проживати разом однією сім`єю, але в зареєстрованому шлюбі не перебували. Вказаний висновок суду ґрунтується такими доказами. Згідно довідки Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області [PERSON] з квітня 2002 року до листопада 2015 року проходила службу в органах внутрішніх справ (м. Слов`янськ), з листопада 2015 року в Національній поліції України. Згідно копії паспорта [PERSON] з 30 квітня 2017 року до 16 квітня 2019 року зареєстрована у [ADDRESS] , з 16 квітня 2019 року у [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] мешкали спочатку декілька місяців окремо за адресами: у [ADDRESS] [PERSON] і [PERSON] , а [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Пізніше, у 2011 році зійшлися знову і проживали за адресою: [ADDRESS] . В той же час, [PERSON] у цей час працював у Відділі поліції Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області з місцем дислокації м. Слов`янськ, що підтверджується постановою ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Луганській області» Медичної військово-лікарської комісії від 10.02.2025 №52. Згідно копії паспорта [PERSON] з 13 березня 2009 року мешкав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Дорученням від 31 березня 2022 року начальник Головного управління Національної поліції в Донецькій області у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та запровадження на території країни воєнного стану доручив підлеглим начальникам підрозділів забезпечити передислокацію підпорядкованих працівниць за межі Донецької області. Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 5 квітня 2022 року на період воєнного стану капітана поліції [PERSON] підпорядковано у розпорядження начальника Хмельницького районного управління ГУНП в Хмельницькій області. Згідно довідок начальника Хмельницького районного управління ГУНП в Хмельницькій області [PERSON] в період з 5 квітня 2022 року до 26 липня 2022 року перебувала у розпорядженні начальника вказаного управління поліції, щоденно перебувала на службі. З наказу від 9 вересня 2022 року вбачається, що головою Національної поліції України було повідомлено поліцейським, які перебувають поза місцями несення служби та тимчасово підпорядковані керівникам інших територіальних органів поліції, про необхідність прибуття до ГУНП до 20 вересня 2022 року. Згідно медичним документам [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні в медичних закладах м. Краматорська, Донецької області, з 5 до 25 січня 2023 року, з 22 жовтня до 14 листопада 2024 року, на амбулаторному лікуванні з 16 листопада до 20 грудня 2024 року. 29 вересня 2011 року [PERSON] видав [PERSON] та [PERSON] довіреність на право керування та розпорядження автомобілем, який йому належить, що підтверджує факт їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Допитані в судовому засіданні свідки пояснили, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали однією сім`єю. Так, свідок, [PERSON] , [INFO] , який є дідусем відповідача [PERSON] по справі та батьком позивача [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що в 2002 році його донька [PERSON] одружилася з [PERSON] . У шлюбі у них у 2003 році народилася донька [PERSON] . Мешкали спільно як сім`я за однією адресою: [ADDRESS] . У 2010 році [PERSON] та [PERSON] розлучилися, не зійшлись характерами. Рік прожили окремо, а потім знову почали жити разом за адресою: [ADDRESS] , яку придбав [PERSON] . За вищевказаною адресою проживали разом як чоловік і дружина, мали спільний бюджет, дохід був однаковий, оскільки разом працювали у відділі поліції, в одному відділі. З початком повномасштабного вторгнення, а саме в березні 2022 року доньку [PERSON] по роботі направили до Хмельницького. [PERSON] залишився в м. Слов`янську і продовжив працювати в місцевому відділі поліції. Зв`язок [PERSON] і [PERSON] підтримували і на відстані, продовжували вести спільний побут, купили холодильник. Коли [PERSON] зламала ногу і перебувала в лікарні [PERSON] навідував її в лікарні як дружину. У 2024 році разом купили ще одну квартиру за адресою: [ADDRESS] , за гроші, які були відкладені із заробітної плати [PERSON] та [PERSON] . Договір купівлі-продажу був оформлений на [PERSON] . Квартира була куплена на спільні гроші з [PERSON] . Робили в ній ремонт. У нотаріуса під час укладення договору-купівлі квартири за вищевказаною адресою [PERSON] не була, оскільки була у лікарні. Коли у [PERSON] стався крововилив [PERSON] завжди була поруч. Вона займалась і похованням [PERSON] . Свідок, [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивача по справі та бабусею відповідача [PERSON] , мешкає в [ADDRESS] , в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] у 2002 році, одружилися, у 2003 році у них народилася донька [PERSON] . Коли донька була в декретній відпустці, то всі проживали разом: свідок, її чоловік, донька, [PERSON] та їхня донька [PERSON] . У 2010 році у [PERSON] та [PERSON] стався сімейний розлад і вони розлучилися. Але із зятем [PERSON] відносини залишилися гарними, він їх часто навідував. У 2011 році [PERSON] та [PERSON] знову вирішили жити разом у квартирі за адресою: [ADDRESS] . І почали в ній мешкати як сім`я, продовжували працювати в поліції, в одному відділку, дуже любили свою доньку, завжди допомагали один одному, вели спільний бюджет, разом робили ремонт в квартирі, купували їжу, вчили доньку, наймали репетиторів, разом їздили на відпочинок, святкували свята. Разом мешкали за вищевказаною адресою до початку повномасштабного вторгнення. Потім [PERSON] було відправлено у відрядження, але [PERSON] і [PERSON] продовжували спілкуватися, дзвонили один одному і по телефону, і по відеозв`язку. [PERSON] була у [PERSON] і щоб їй не так було сумно, батьки купили їй собаку. Коли [PERSON] зламала ногу, [PERSON] завжди був поруч, допомагав і піклувався про цивільну дружину. [PERSON] навідував дружину в лікарні і лікарі там розуміли, що це чоловік [PERSON] . З часом [PERSON] було потрібно повернутися до служби в межі Донецької області, оскільки [PERSON] особисто не мала змоги здати орендовану квартиру в м. Дніпрі, то [PERSON] поїхав і здав її орендодавцю. У 2024 році [PERSON] і [PERSON] вирішили придбати ще одну квартиру, а першу залишити доньці. [PERSON] і [PERSON] обирали квартиру разом. Квартиру придбали за спільні гроші. В день укладення купівлі-продажу [PERSON] у нотаріуса присутня не була, оскільки на той період була після операції і не мала змоги рухатися, тому у нотаріуса був тільки [PERSON] . Коли у [PERSON] стався крововилив у мозок [PERSON] приймала активну участь у його транспортуванні до м. Дніпра, завжди була поруч з ним у лікарні, потім займалась його похованням. Свідок, [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні пояснив, що він у лютому 2024 році через спільних знайомих познайомився з [PERSON] . Наразі є хлопцем [PERSON] . Працює на Новій Пошті в м. Слов`янську. Знав батька [PERSON] [PERSON] . Познайомився з останнім, коли проводив [PERSON] додому за адресою: [ADDRESS] . Часто запрошували його в гості за вищевказаною адресою. За цією адресою проживали втрьох [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Батьки [PERSON] спілкувалися між собою як дружина та чоловік, завжди були поруч. Був на святах родини, до яких вони готувалися сумісно. Разом із батьками [PERSON] спільно їздили на відпочинок. Знає, що батьки [PERSON] працювали у поліції. У листопаді 2024 році [PERSON] часто приїзжав до лікарні до [PERSON] , коли остання зламала ногу. Також повідомив, що батьки [PERSON] , хотіли купити спільну квартиру. Свідок разом з [PERSON] та її батьками дивилися квартиру. Квартира купувалась для [PERSON] . Коли у [PERSON] стався крововилив у мозок, свідок приїхав до лікарні, де вже була [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] поїхала разом зі швидкою. Вона увесь час була поруч у лікарні із [PERSON] . Матері [PERSON] свідок у лікарні не бачив. Похованням [PERSON] займалась [PERSON] . Свідок, [PERSON] , в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] та [PERSON] є її батьками. Спочатку усі разом проживали, а в подальшому у 2010 році між батьками стався розлад і вони розійшлися. У 2011 році батьки знову зійшлися та проживали за адресою: [ADDRESS] . Родина релігійна, батьки повінчані, тому повторно шлюб не реєстрували. [PERSON] разом з батьками проживали утрьох до того моменту, коли батько захворів. Не враховуючи відряджень матері, [PERSON] виїхала разом з матір`ю у м. Хмельницький, а потім у м. Дніпро. Батько приїздив до них. Коли у батька у грудні 2024 році стався крововилив у мозок, усіма питаннями по лікуванню батька займалась мати. Вона також поїхала разом з батьком до лікарні, шукала ліки для батька. У [PERSON] мешкала у подруги, а вдень була у батька в лікарні. Квартиру на [PERSON] обирали утрьох, мали спільну групу в соціальних мережах, де це все обговорювали. Квартира купувалась за спільні гроші батьків, в родині була спільна чорна папка з грошима (гривні і долари), звідки всі мали змогу брати кошти. Гроші в папку клали як мати, так і батько після отримання заробітної плати. Під час укладення договору купівлі-продажу, її мати [PERSON] перебувала вдома, оскільки були проблеми зі зламаною ногою. Потім батько [PERSON] повідомив доньці і [PERSON] , що в них є квартира. Свідок, [PERSON] , [INFO] , яка є пенсіонером МВС, працювала разом з [PERSON] у райвідділі, в судовому засіданні пояснила, що вона знає родину [PERSON] більше 12 років. Після об`єднання у 2012 - 2013 році райвідділу та міськвідділу познайомилась з [PERSON] . [PERSON] завжди казав, що [PERSON] є його дружиною. [PERSON] є хрещеною матір`ю дитини свідка. Часто приходили один до одного в гості. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] мешкали разом за адресою: [ADDRESS] , вели спільний побут, на всіх святах завжди були разом, на роботі обідали часто утрьох: свідок, [PERSON] та [PERSON] , купували один одному подарунки. [PERSON] називав [PERSON] «Анютка», а дочку «принцеса». Про те, що [PERSON] та [PERSON] були розлучені, дізналася не відразу, бо вони завжди казали про себе як чоловік і дружина. Після повномасштабного вторгнення [PERSON] з [PERSON] виїхали до м. Хмельницького, та спочатку проживали разом зі свідком в гуртожитку. Потім [PERSON] була вимушена у вересні повернутись до служби за місцем мешкання. Коли [PERSON] перебувала в м. Хмельницькому [PERSON] завжди дзвонив дружині і донці, цікавився їхнім життям та як пройшов день. Потім [PERSON] була відряджена до м. Дніпра. У 2024 році свідок повернулась до м. Слов`янська, де знову почали відбуватися спільні зустрічі із родиною [PERSON] . Знала про те, що [PERSON] і [PERSON] хотіли придбати квартиру. Була у цій квартирі, куди її запросили разом [PERSON] та [PERSON] . Гроші в родині [PERSON] були спільні. Знає, що [PERSON] і [PERSON] завжди міняли гривні на долари, щоб придбати квартиру. Інші гроші йшли на родину. Коли з [PERSON] трапилася хвороба, у лікарні з ним як в м. Слов`янську так і в м. Дніпрі завжди була [PERSON] , похованням [PERSON] займалась також [PERSON] . Свідок, [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні пояснила, що знає сім`ю [PERSON] з 2015 року, разом працювали у поліції, потім почали дружити і спілкувалися як друзі сім`ями. Про факт того, що [PERSON] та [PERSON] були розлучені не знала, дізналася про це лише після смерті [PERSON] . Повідомила, що [PERSON] та [PERSON] вели спільний побут, бюджет, ходили разом за покупками, купували один одному подарунки. Свідок деякий час, десь 2017-2018 р.р., мешкала, ночувала в сім`ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Всі свята свідок разом з родиною [PERSON] святкували разом, наявні спільні фотознімки з цих подій. Після 2022 року знає, що [PERSON] залишився в м. Слов`янськ, а [PERSON] виїхала. Знає, що останні давно мріяли і придбали собі квартиру по [PERSON] . З [PERSON] та [PERSON] завжди підтримували зв`язок у телефонному режимі. Також зазначила, що в неї в один день загинули батьки, і саме [PERSON] та [PERSON] допомогли їй грошима на поховання батьків, позичивши їй 2000 доларів. Борг заявник віддавала частинами. [PERSON] повернути їх як [PERSON] так і [PERSON] . Саме [PERSON] займалась лікуванням [PERSON] і перебувала поруч з чоловіком у лікарні. Потім займалась його похованням. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) суд виснував, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки». Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання однією сім`єю, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Факт сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] також підтверджується наданими позивачем наступними доказами: спільними фотографіями у різний період з 2011 -2024 рік, відеофайлами щодо спільного побуту та відпочинку, листуванням у мобільних застосунках, виписками з карткових рахунків, з яких вбачається здійснення перерахунку один одному грошових коштів для ведення спільного побуту, здійсненням витрат [PERSON] на поховання [PERSON] , прийняттям участі у лікуванні [PERSON] , спільними витратами на утримання доньки і здійсненням спільних побутових витрат на утримання сім`ї та облаштування помешкання, наданням взаємної допомоги. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] відкрили депозитні рахунки, а також здійснювали спільні накопичення грошових коштів у готівковому вигляді задля заощаджень, здійснювали спільний відбір житла на інтернет ресурсах з метою придбання окремого житла для доньки [PERSON] . Отже, аналіз досліджених у сукупності доказів, наданих до матеріалів справи свідчить, про те, що [PERSON] і [PERSON] вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що між [PERSON] та [PERSON] виникли взаємні права і обов`язки у розумінні положень ст. 3 Сімейного кодексу України. Таким чином, сукупність наданих позивачем і оцінених судом доказів свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] дійсно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2011 року до смерті [PERSON] 12 грудня 2024 року, що є підставою для встановлення зазначеного факту в судовому порядку відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. За змістом положень ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Нормою ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи питання щодо правового режиму майна набутого за час проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності (постанова Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 359/8985/17, провадження № 61-41967св18). Разом з тим, згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. У судовому засіданні наведеними вище доказами також встановлено, що в період сумісного проживання однією сім`єю [PERSON] за договором купівлі-продажу від 15 листопада 2024 року придбав квартиру за спільні кошти з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , яка відповідно до вимог ст. 74 СК України є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Вказане є підставою для визнання цієї квартири їх спільною сумісною власністю та визнання за [PERSON] права власності на частину спірної квартири. Позивач в судовому засіданні не ставить питання щодо скасування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на спірну квартиру, тому заходи забезпечення позову, які встановлені ухвалою суду від 27.05.2025, не підлягають скасуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 2 422, 40 грн. судового збору, однак вимога щодо відшкодування понесених судових витрат не заявлена, тому судові витрати підлягають залишенню за позивачем. З огляду на викладене та

Outcome: approved