Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач ТОВ «ФК «Уно Капітал» звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача [PERSON] , яким просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 80010,00 гривень, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 15000,00 гривень; - заборгованість за відсотками 65010,00 гривень; Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 18 вересня 2023 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» і боржником, яким є [PERSON] укладено договір № 1007120 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort», відповідно до умов якого, відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в розмірі 15000 гривень. Згідно з пунктом 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача. Свої зобов`язання кредитор виконав та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача кошти в розмірі 15000 гривень на номер платіжної карти, що підтверджується листом від фінансової установи, яка надає послуги з переказу коштів - ТОВ «Пейтек». Однак, відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки за угодою, внаслідок чого станом на дату подачі позову утворилась заборгованість в розмірі 80010,00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 15000 гривень; заборгованість за відсотками в розмірі 65010,00 гривень. ТОВ «Селфі Кредит» відступило право вимоги за договором № 1007120 від 18 вересня 2023 року (з усіма додатковими договорами та угодами до нього) до ТОВ «Фінансова Компанія «Уно Капітал» на підставі договору факторингу № 02/04/24 від 02 квітня 2024 року. Аргументи учасників справи 16 січня 2026 року через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» представник відповідача [PERSON] адвокат Борщенко В.В. подала до суду письмові пояснення в порядку статті 43 ЦПК України, які по суті є запереченнями проти позовних вимог. 19 січня 2026 року та 20 лютого 2026 року представник відповідача Бощенко В.В. подала до суду аналогічні за змістом письмові пояснення в порядку статті 43 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали відповідних письмових пояснень представника відповідача, висновує про таке. Відповідно до частин 6, 7 статті 43 ЦПК України, процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). У разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи. Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. За вимогами пункту 29 Розділу ІІІ «Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи», затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, у разі подання до суду документів в електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, визначених процесуальним законодавством, надати доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів. У випадку, коли інший учасник справи відповідно до внесених ідентифікаційних даних про нього має зареєстрований Електронний кабінет, функціонал Електронного суду в автоматичному режимі надає суду та учаснику справи доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів. В іншому випадку засобами Електронного суду користувача інформують про відсутність в іншого учасника справи зареєстрованого Електронного кабінету. Отже, у разі подання до суду письмових пояснень в порядку статті 43 ЦПК України відповідач або його представник зобов`язані додати до відповідних пояснень доказ надсилання копії таких пояснень іншим учасникам справи, разом з тим до своїх письмових пояснень не надано доказів надіслання його копії іншим учасникам справи: позивачу ТОВ «ФК «Уно Капітал» та третій особі ТОВ «Селфі Кредит». За таких обставин, суд не приймає до розгляду відповідні письмові пояснення представника відповідача [PERSON] адвоката Борщенко В.В., а висновує про можливість здійснення розгляду справи за наявними у матеріалах справи доказами. Рух справи Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 листопада 2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 24 лютого 2026 року повернуто без розгляду представнику відповідача [PERSON] - адвокату Борщенко В.В. клопотання про витребування доказів, подані 16 січня 2026 року, 19 січня 2026 року та 20 лютого 2026 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно Капітал»» до [PERSON] , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Участь у справі сторін та інших учасників справи Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Уно Капітал» Овсейчук В.С. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] адвокат Борщенко В.В. в судове засідання повторно не з`явилася, неодноразово надавала до суду клопотання про відкладення судового розгляду, не зазначаючи при цьому причини відкладення судового розгляду. Враховуючи, що розгляд справи неодноразово відкладався за заявою представника відповідача, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд», причини неявки суду не повідомив. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Позивачем надано договір № 1007120 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 18 вересня 2023 року, укладений між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] . Кредитний договір укладено в електронній формі та підписано відповідачем електронним цифровим підписом, шляхом використання [PERSON] одноразового ідентифікатора А006. Згідно з умовами кредитного договору № 1007120 від 18 вересня 2023 року сума кредиту 15000,00 гривень; строк кредитування - 360 днів; стандартна процентна ставка 2,2 % в день, застосовується в межах строку кредиту; знижена процентна ставка 1,54 % в день застосовується, якщо: споживач до 18 жовтня 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, або якщо споживач до вказаної дати здійснить часткове/повне дострокове повернення кредиту; орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 47541,10% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 27361,92 % річних; орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 133800,00 гривень, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 130830,00 гривень. Відповідачем [PERSON] електронним цифровим підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора А006, підписано додаток № 1 до договору № 1007120 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 18 вересня 2023 року графік платежів, у якому сторони кредитного договору узгодили суми та дати платежів, на погашення [PERSON] заборгованості за кредитом. Згідно з пунктом 2.1. кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит» 03 травня 2022 року уклали договір про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1, зі змісту якого слідує, що ТОВ «Пейтек» за дорученням ТОВ «Селфі Кредит» на підставі окремо укладеного кредитного договору між ТОВ «Селфі Кредит» та споживачем, за допомогою сервісу фінансової компанії здійснює переказ в національній валюті України з метою видачі кредитів від ТОВ «Селфі Кредит» на картки отримувачів. Згідно з листом ТОВ «Пейтек» № 20250804-98 від 04 серпня 2025 року відповідно до укладеного між ТОВ «Пейтек» та ТОВ «Селфі Кредит» договору про організацію переказу грошових коштів № 03052022-1 від 03 травня 2022 року, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Селфі Кредит»: на суму 15000,00 гривень, номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» - 497945с2-8dd6-4d9d-9643-eeaa8e793828, номер транзакції в системі ТОВ «Селфі Кредит» 91da158adf3f77fbde19203dacee9983; Session ID - 021331899922; сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua; код авторизації 434608; банк-еквайр - АТ «ПУМБ»; дата і час виконання: 18 вересня 2023 року; призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 5168752000986672. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1007120 від 18 вересня 2023 року, станом на 04 серпня 2025 року, за період з 18 вересня 2023 року по 01 квітня 2024 року, відповідач кошти на погашення заборгованості за кредитним договором не вносив, та має заборгованість за кредитним договором у розмірі 80010,00 гривень, з яких: - заборгованість за тілом кредиту 15000,00 гривень; - заборгованість за відсотками 65010,00 гривень. 02 квітня 2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Уно Капітал» укладено договір факторингу № 02/04/24, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «Уно Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «Уно Капітал» набуло належні ТОВ «Селфі Кредит» права вимоги за портфелем заборгованості до боржників, за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. ТОВ «Фінансова Компанія «Уно Капітал» 12 вересня 2025 надіслало [PERSON] письмове повідомлення про відступлення кредитором, згідно з договором факторингу № 02/04/24 від 02 квітня 2024 року, прав вимоги за кредитним договором, та вимагало в строк до 05 жовтня 2025 року сплатити заборгованість у розмірі 80010,00 гривень. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 02/04/24 від 02 квітня 2024 року, ТОВ «Фінансова Компанія «Уно Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1007120, на суму 80010,00 гривень. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір вважається укладеним з моменту досягнення згоди сторін щодо всіх його істотних умов у необхідній формі. Відповідно до цивільного законодавства України, цей договір є консенсуальним, тобто він набуває чинності в момент підписання (або акцепту оферти). Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до положень частини 1 статті 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктами 5, 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, яку отримує особа, що прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, який надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону). Порядок отримання, використання електронного підпису та накладення його на документи в Україні регулюється Законом України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Основні положення про правовий статус електронних документів та підписів також закріплені в Законі України «Про електронні документи та електронний документообіг». Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі логін-пароль, або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Однак, позивач всупереч своєму процесуальному обов`язку не надав до суду належних і допустимих доказів, які підтверджують отримання та використання позичальником електронного підпису при укладенні вищевказаного кредитного договору. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19. До аналогічних висновків також дійшов Верховний Суд у постановах від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 та від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19. У рішенні від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України, держава захищає права споживачів. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України). Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивач надав до суду копію договору про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 1007120 від 19 вересня 2023 року, згідно з пунктом 9.6., якого цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронними підписом, в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Електронний підпис Товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком попередньо узгодженим сторонами в укладенному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Водночас, із наданих суду позивачем доказів не вбачається, що відповідач вчинив необхідну сукупність дій, передбачену договором та спрямовану на отримання кредиту від ТОВ «Фінансова Компанія «Селфі Кредит», а саме: зареєструвався в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції (електронному кабінеті), який надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції (в даному випадку від ТОВ «Фінансова Компанія «Селфі Кредит») із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію (оферту) позивача шляхом використання (підписання) надісланого йому позивачем одноразового ідентифікатора. Обґрунтування позовних вимог позивача, викладені у позовній заяві на підтвердження факту укладення кредитного договору, суд вважає недоведеними оскільки в матеріалах справи відсутні цифрові докази або їх паперові копії, що підтверджують укладення кредитного договору через особистий кабінет на сайті кредитодавця, як передбачає пункт 9.6. договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Селфі Кредит» (метадані). Метадані це структуровані дані, які описують, пояснюють або характеризують іншу інформацію, спрощуючи її пошук, використання та управління. Їх часто називають «інформацією про інформацію». Вони включають контекст, зміст, автора, дату створення, формат та технічні характеристики цифрового файлу, документа чи іншого об`єкта. За цими властивостями можна знаходити документи та проводити їх верифікацію. Крім того, суд звертає увагу, що зазначення у тексті договору особистих даних [PERSON] (прізвище, ім`я, по батькові відповідача, адреса його проживання, серія та номер паспорта, ідентифікаційний код), та зазначення номеру одноразового ідентифікатора не підтверджує підписання позичальником кредитного договору в електронній формі. Саме зазначення персональних даних позичальника у письмових доказах, які містяться в матеріалах справи, наявність яких у третіх осіб не виключається, та посилання на номер одноразового ідентифікатора без можливості перевірки його верифікації, є недостатнім для ідентифікації особи позичальника для підтвердження укладення договору відповідно до зазначених умов кредитного договору. З метою укладення договору у електронній формі відповідні заяви позичальника повинні бути підписані відповідним електронним підписом, який попередньо узгоджується сторонами з достатньою верифікацією особи заявника, що є прямою вимогою вказаного Закону України. Використання відповідачем одноразового ідентифікатора, зазначеного в договорі, позивачем належним чином не доведено. Отже, ТОВ «Фінансова Компанія «Уно Капітал», не надало доказів проведення ідентифікації відповідача під час входу до особистого кабінету в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», у тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством споживачу, зазначений під час входу, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля для входу до особистого кабінету. Матеріали справи також не містять належних у допустимих доказів надання відповідачу кредитних коштів за вказаним кредитним договором. На підтвердження надання відповідачу та зарахування на його банківську картку кредитних коштів у розмірі 15000,00 гривень позивачем надано суду лист № 20250804-98 від 04 серпня 2025 року, у якій ТОВ «Пейтек» як оператор послуг платіжної інфраструктури повідомляє про успішність операції, згідно з договору з ТОВ «Селфі Кредит» № 03052022-1 від 03 травня 2022 року: сума 15000,00 гривень; номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек» - 497945с2-8dd6-4d9d-9643-eeaa8e793828; номер транзакції в системі ТОВ «Селфі Кредит» 91da158adf3f77fbde19203dacee9983; Session ID - 021331899922; сайт торгівця - http://selfiecredit.com.ua; код авторизації 434608; банк-еквайр - АТ «ПУМБ»; дата і час виконання: 18 вересня 2023 року; призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ 5168752000986672. Інформаційний лист ТОВ «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» не є належним доказом на підтвердження здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів відповідачу, зазначена в ній інформація не відповідає вимогам бухгалтерського обліку, не є первинним бухгалтерським документом, який фіксує здійснення платежу та є необхідним для підтвердження таких юридичних фактів. У зв`язку з цим суд висновує, що у справі відсутні належні докази укладення кредитного договору та перерахування та отримання відповідачем кредиту в розмірі 15000,00 гривень за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 1007120 від 19 вересня 2023 року Як слідує з матеріалів справи, звертаючись до суду позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про витребування доказів. Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості за кредитним договором не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів та наявності заборгованості, оскільки сам розрахунок є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику, а будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано. Вказані висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18. З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази укладення з відповідачем зазначеного вище кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів, суд висновує про недоведеність позовних вимог та відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 1007120 від 19 вересня 2023 року в повному обсязі. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у позові із вищезазначених підстав, суд не надає оцінку іншим доводам представника відповідача, у тому числі щодо неправильності здійснення розрахунку заборгованості та нарахування штрафних санкцій. Щодо розподілу судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу суд покладає на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed