Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Заявник [PERSON] , через свого представника, адвоката Лукіянчина І. П., звернувся до суду з заявою про оголошення фізичної особи померлою, поданою в порядку окремого провадження. В обґрунтування заяви вказано, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . 21 квітня 2022 [PERSON] був призваний до лав ЗСУ по мобілізації на військову службу. Останнє місце служби ВЧ [NUMBER] . Відповідно до Сповіщення сім`ї № 264 від 03.10.2023 молодший сержант [PERSON] , командир відділення взводу радіаційної, хімічної, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту в/ч [NUMBER] , зник безвісти 27.09.2023 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, в районі ведення бойових дій біля населеного пункту Роботине, Запорізької області. За цим фактом до ЄРДР внесені відомості за №12023152190001147 від 25.10.2023. Згідно з актом службового розслідування, призначеним наказом командира ВЧ [NUMBER] від 20.10.2023, визнано, що командир відділення взводу радіаційної, хімічної, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту в/ч [NUMBER] молодший сержант [PERSON] зник безвісти 27.09.2023 року під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України, у складі підрозділу в/ч [NUMBER] у районі [ADDRESS] Безпосередніми свідками обставин зникнення безвісти є співслужбовці [PERSON] та [PERSON] , які дали пояснення, що приблизно в 50-70 метрах від позиції в окопі військовослужбовці знайшли молодшого сержанта [PERSON] без ознак життя. Співслужбовці витягли тіло із окопа і пронесли його 50 метрів, але внаслідок постійних обстрілів і поганого самопочуття військовослужбовців винести тіло загиблого не змогли Оголошення його померлим необхідне заявнику для подальшої реалізації прав на спадкування та отримання соціальних пільг. Враховуючи наведене, із посиланням на приписи ст.46 ЦК України, ст.305-309 ЦПК України, заявник просить задовольнити заяву та оголосити військовослужбовця ВЧ [NUMBER] [PERSON] , таким, що брав безпосередню участь бойових діях, у період здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення, померлим, день смерті [INFO] , місце смерті: Україна, Запорізька область, Пологівський район, село Роботине. У судовому засіданні представник заявника вимоги підтримав у повному обсязі. Представник заявника подав заяву про розгляд справи без його участі на підставі наданих документів. Представник заінтересованої особи ВЧ [NUMBER] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомлений. Представник відділу ДРАЦС, який зазначений у заяві заінтересованою особою, надав заяву про те, що заперечень немає, провести розгляд без їх участі. Дослідивши наявні письмові докази, письмові пояснення заінтересованих осіб, суд дійшов висновку про те, що заява підлягає задоволенню у зв`язку із таким. Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як передбачено ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Так, на час розгляду справи наявності спору про право судом не встановлено. Як врегульовано п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На даний час воєнний стан не скасований та не припинений в порядку, визначеному Законом України «Про правовий режим воєнного стану». Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваний на військову службу за мобілізацією 21.04.2022 року [INFO] , проходив військову службу на посаді командира відділення взводу радіаційного, хімічного, біологічного захисту роти радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини [NUMBER] . 27.09.2023 року під час виконання бойового завдання на підставі бойового розпорядження командира механізованого батальйону № [NUMBER] дск від 25.09.2023 щодо організації оборони позицій поблизу населеного пункту Роботине Пологівського району Запорізької області, в умовах інтенсивних артилерійських, танкових та стрілецьких обстрілів, [PERSON] вибув із місця несення служби та зник безвісти. Згідно з матеріалами службового розслідування, він вирушив для зустрічі групи військовослужбовців, після чого на зв`язок не виходив. Під час проведення пошукових заходів військовослужбовцями було виявлено його тіло без ознак життя з наявними пораненнями, однак у зв`язку з безперервними обстрілами та відсутністю контролю над відповідною територією евакуацію тіла здійснити не вдалося. За даним фактом 25.10.2023 року внесено відомості до ЄРДР за №12023152190001147 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України. Відомості про [PERSON] також внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. До теперішнього часу відомості про місцезнаходження [PERSON] відсутні. Судом встановлено, що отримані заявником відомості свідчать про те, що його син отримав смертельне поранення, проте через неможливість забрати тіло солдата з місця ведення бойових дій через щільний вогонь, довести факт його смерті документально він не може. Проте, безпосередні свідки цієї події, які вижили, дали свої пояснення командирам під час проведення службового розслідування. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком яких є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть. Заявник для захисту своїх прав звернувся до суду про оголошення особи померлою. Обраний заявником спосіб захисту відповідає правовій позиції Верховного Суду у постанові від 28.02.2024 у справі № 506/358/22, від 13.03.2024 у справі №204/7924/23, де Верховний Суд дійшов висновку про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років після закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Згідно з частиною третьою статті 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України). Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Тому оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлої приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Як було роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Натомість встановлення факту смерті можливе, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, тобто матеріально-правовий зв`язок, або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Ураховуючи вищевикладене, оцінивши наведенізаявником обставини та мету, з якою йому необхідно оголосити особу померлою, є підстави для висновку про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, матеріально-правового зв`язку, а саме спадкових прав та належних соціальних виплат. Відповідно до ст.47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про оголошення фізичної особи померлою є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 48 ЦК України, у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням наведеного, у суду відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених у заяві заявником, вони об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Згідно з ч. 3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для оголошення [PERSON] , [INFO] , померлим. Оскільки, матеріали справи дають можливість встановити день смерті [PERSON] , то оголосити його померлим слід з [INFO] . За вимогами ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі наведеного,

Outcome: approved