Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

03 лютого 2026 року адвокат Козар М.В. в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 24 серпня 2002 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який зареєстрований виконавчим комітетом Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, актовий запис № 6. Сторони спільних малолітніх та/або неповнолітніх дітей не мають. Фактично з 2021 року сторони припинили подружні стосунки внаслідок зникнення кохання та взаєморозуміння між ними. З цього часу кожен із них живе окремо своїм життям, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Наміру на примирення з відповідачем та збереження шлюбу позивач не має. Діти вже повнолітні. В позасудовому порядку розірвати шлюб не вдалося. Тому позивач вважає за можливе та за доцільне припинити юридичний зв`язок між нею та відповідачем, шляхом розірвання шлюбу в судовому порядку . Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, в позовній заяві представник позивача просив справу слухати за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань до суду не подав, про поважність причин своєї неявки в судові засідання суду не повідомив. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.07.2017 року вбачається, що 24.08.2002 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у виконавчому комітеті Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області, актовий запис № 6. Від шлюбу сторони спільних малолітніх та/або неповнолітніх дітей не мають. В ході розгляду справи судом встановлено, що на даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, можливість їх відновлення втрачена. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зі змісту ст.ст.21, 24 СК України вбачається, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст.51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до с.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач також у своєму позові заявив вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат на сплату судового збору. Зі змісту ч.1 ст.133 ЦПК України вбачається, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України). Позивачем при поданні цього позову сплачений судовий збір у розмірі 1331,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №2.508588921.1. Отже, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача понесених судових витрат на сплату судового збору підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved