Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У грудні 2025 року позивач ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 жовтня 2018 року між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № Z06.00606.004448160, згідно з умовами якого АТ "Ідея Банк" надало позичальниці [PERSON] кредит у сумі 33500,00 грн на строк на 36 місяців. Заборгованість [PERSON] за кредитний договором № Z06.00606.004448160 від 19 жовтня 2018 року становить 82282,64 грн., у тому числі заборгованість за тілом кредитом у сумі 32069,65 грн, проценти за користування кредитом у сумі 50212,99 грн. За договором факторингу від 07 липня 2023 року № 07072023, укладеним між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги до позичальниці [PERSON] за кредитним договором від 19 жовтня 2018 року № Z06.00606.004448160. Зважаючи на те, що відповідачка не дотримувалась умов кредитного договору, не сплачувала кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором, ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" просило суд стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 19 жовтня 2018 року № Z06.00606.004448160 у сумі 82282,64 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 32069,65 грн, проценти за користування кредитом у сумі 50212,99 грн, а також присудити з неї судовий збір. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15 січня 2026 року прийнято до провадження позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до [PERSON] про стягнення заборгованості та відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін. Указана ухвала судді була надіслана відповідачці за адресою, за якою зареєстроване його місце проживання. Поштове відправлення з ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 15 січня 2026 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі повернуто відправнику з проставленням 23 січня 2026 року у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи у місці проживання. Отже, за положеннями п. 4 ч. 6 ст. 272 ЦПК України ухвала судді Оболонського районного суду міста Києва від 15 січня 2026 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачці 23 січня 2026 року (зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, від 14 лютого 2024 року у справі № 752/5040/19). У строк, визначений ухвалою судді Оболонського районного суду міста Києва від 15 січня 2026 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження, відповідачка відзив на позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до суду не подала. За положеннями ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу за наявними матеріалами. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини. Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Судом встановлено, що 19 жовтня 2018 року між АТ "Ідея Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір № Z06.00606.004448160, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальниці кредит у сумі 33500,00 грн на строк 36 місяців. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. АТ "Ідея Банк" виконало умови кредитного договору від 19 жовтня 2018 року та надало [PERSON] кредитні кошти у сумі, обумовленій у договорі (а. с. 15). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Позичальниця [PERSON] зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту не виконала, допустила заборгованість за кредитним договором від 19 жовтня 2018 року № Z06.00606.004448160, зокрема за тілом кредиту - у сумі 32069,65 грн. За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до п. п. 1.3, 1.4. кредитного договору від 19 жовтня 2018 року № Z06.00606.004448160 за користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку у розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49 % (маржу банку). Станом на момент укладення договору змінювана річна процентна ставка становить 21,99 %. Згідно з п. 2.1 кредитного договору від 19 жовтня 2018 року № Z06.00606.004448160 позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 19 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Погашення простроченої заборгованості за цим договором (крім штрафних санкцій) здійснюється шляхом списання банком з транзитного рахунку суми простроченої заборгованості в день надходження грошових коштів на рахунок обліку заборгованості (п. 2.2 кредитного договору від 19 жовтня 2018 року № Z06.00606.004448160). Проценти за користування кредитом нараховані у межах погодженого сторонами строку кредитування, виходячи з процентної ставки, встановленої в договорі, та складають 50212,99 грн. Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Отже, заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 19 жовтня 2018 року № Z06.00606.004448160 становить 82282,64 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 32069,65 грн, проценти за користування кредитом у сумі 50212,99 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність визначена ст. 258 цього Кодексу. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 540-IX) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX. Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Водночас Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" було введено воєнний стан в Україні із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено п. 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року. Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ "Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини" (далі - Закон № 3450-ІХ) п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХ набрав чинності 30 січня 2024 року. 04 вересня 2025 року набрав чинності Закон України від 14 травня 2025 року № 4434-IX "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності". Цим Законом виключено з ЦК України п. 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення", а отже поновлено перебіг позовної давності. Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а з 30 січня 2024 року до 04 вересня 2025 року. Наведене свідчить, що позовна давність до вимог про стягнення заборгованості з [PERSON] не спливла. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. За договором факторингу від 07 липня 2023 року № 07072023, укладеним між АТ "Ідея Банк"та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", первісний кредитор відступив позивачеві право вимоги до позичальниці [PERSON] за кредитним договором від 19 жовтня 2018 року № Z06.00606.004448160. З огляду на викладене суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідачки [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором від 19 жовтня 2018 року № Z06.00606.004448160 у сумі 82282,64 грн, у тому числі заборгованість за кредитом у сумі 32069,65 грн, проценти за користування кредитом у сумі 50212,99 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Таким чином, з відповідачки [PERSON] суд присуджує на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved