Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач ТДВ «Експрес Страхування» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди. Позов мотивовано тим, що між Позивачем ТДВ «Експрес Страхування» та [PERSON] укладено поліс № 225052733 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 25.05.2025 року у м. Миколаїв, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , застрахований у ТДВ «Експрес Страхування» та Toyota Avensis, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , застрахований у ПрАТ «СК «Княжа». 25.03.2025 року [PERSON] подано заяву про страхове відшкодування, в якій він просив виплатити йому компенсацію на його банківський рахунок. 24.04.2025 року було складено страховий акт 4.25.00661-1 згідно якого було прийнято рішення про виплату 45399,66 грн [PERSON] . Станом на дату подання позовної заяви Відповідач борг так і не сплатив. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з позовом. У зв`язку із чим просили суд, стягнути з [PERSON] відшкодування у сумі 45399,66 грн, а також судовий збір. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2026 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив,. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідач був повідомлений про розгляд справи, що підтверджується поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомлення, на що вказував Верховний Суд в постанові від 13 травня 2024 року в справі №755/4829/23. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25 травня 2025 року близько 08:40 у місті Миколаїв, по вул. Театральна, 33 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: Mercedes-Benz, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , застрахований у ТДВ «Експрес Страхування» та Toyota Avensis, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , застрахований у ПрАТ «СК «Княжа», вказане підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 25.03.2025 року (а.с. 23). Відповідно до повідомлення про подію від потерпілого по полісу ОСЦПВ № ЕР-225052733 від 27.12.2024 року встановлено, що Toyota Avensis д.н.з. [NUMBER] був припаркований біля тротуару, коли автомбіль Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] різко кинуло вправу сторону. Причиною якого стала несправність автомобіля після чого був пошкоджений автомобіль Toyota Avensis д.н.з. [NUMBER] у якого пошкоджене праве крило, бампер і пошкоджені підвіски (а.с. 26-27). При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП. Відповідно до Заяви від потерпілого [PERSON] про страхове відшкодування від 25.03.2025 року зазначено, що відшкодування від винної особи отримано не було (а.с.6). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого Toyota Avensis д.н.з. [NUMBER] проведено його огляд, про що складено Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 27.03.2026 року (а.с.8). Згідно розрахунку № 4.25.00661 від 18.04.2025 року про визначення вартості відновлювального ремонту з врахування коефіцієнту фізичного зносу Toyota Avensis д.н.з. [NUMBER] , ТДВ "Експрес Страхування" було визначено вартість відновлювального ремонту, що складає 45399,66 грн (а.с.17-19). 24.04.2025 року було складено страховий акт 4.25.00661-1 згідно якого було прийнято рішення про виплату 45399,66 грн [PERSON] (а.с.10). Відповідно до платіжної інструкції кредитованого переказу коштів №68823173 від 30.04.2025 року, [PERSON] було виплачено страхове відшкодування в розмірі 45399,66 грн (а.с.15). Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Між позивачем Товариством з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» та [PERSON] (власником транспортного засобу марки (моделі) Mercedes-Benz д.н.з. [NUMBER] , було укладено Поліс № 225052733 про обов`язковість страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно умов якого Страховик зобов`язався у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування; об`єктом договору страхування є транспортний засіб марки (моделі) Mercedes-Benz, [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] (а.с. 7). Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пп. 38.1.1, п. 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Згідно із ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 208/4598/21, від 26.04.2022 у справі № 184/1461/20-ц та від 17.01.2024 у справа № 554/4401/22. Згідно висновку, викладеного у поставні Верховного Суду від 21.12.2020 у справі № 703/2166/16-ц, положення частини першої ст. 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (частина друга ст. 1187 ЦК України). Згідно з вимогами ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач борг так і не сплатив, доказів протележного суду надано не було. Таким чином, суд доходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням, ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 гривень (з урахуванням ставки понижуючого коефіцієнта).

Outcome: approved