Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

20 січня 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі також позивач, ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 454891481 у розмірі 34 709,72 грн. Обґрунтування позовних вимог. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 червня 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем укладено кредитний договір № 454891481, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти у сумі 8 600,00 грн, яка в подальшому збільшена до 14 750,00 грн. Кредитний договір укладено в електронній формі із використанням одноразового ідентифікатора, при цьому відповідач пройшов процедуру реєстрації, ідентифікації та підтвердив акцепт умов договору, після чого кредитні кошти були перераховані на його банківську картку. Надалі право вимоги за вказаним кредитним договором неодноразово відступалося за договорами факторингу: спочатку на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС», потім ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому позивачу, який набув статусу кредитора. Позивач зазначає, що відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, кредит та проценти у встановлені договором строки не повернув, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Станом на дату звернення до суду загальний розмір заборгованості становить 60 874,00 грн, з яких: 13 451,45 грн заборгованість за тілом кредиту, 21 258,27 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, 26 164,28 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). У зв`язку з викладеним позивач просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» тіло кредиту та нараховані проценти без штрафних санкцій на загальну суму 34 709,72 грн, а також судові витрати. Процесуальні дії і рішення у справі. Ухвалою від 02 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, визначено сторонам строки для подання заяв по суті справи, задоволено клопотання позивача про витребування доказів у АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а саме інформації про зарахування на рахунок відповідача кредитних коштів, призначено судове засідання. 03 березня 2026 року до суду надійшла витребувана інформація. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи за зареєстрованим місцем проживання. Не подав відзив на позовну заяву чи будь-яких інших клопотань. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи встановлені судом за доказами сторін. Судом встановлено, що 26 червня 2019 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 454891481. Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 8 600,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з пунктами 1.2, 1.3 договору строк кредитування становить 30 календарних днів з моменту укладення договору. Відповідно до пункту 1.4 договору проценти за користування кредитом встановлені у розмірі 0,85 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, що еквівалентно 310,25 % річних (п. 1.5 договору). Пунктом 4.2 договору сторони погодили, що у випадку користування позичальником кредитом понад строк, встановлений п.1.3 договору або додатковими угодами між сторонами зобов`язання позичальника за цим договором продовжуються на весь період фактичного користування кредитом, при цьому у випадку, якщо встановлена п. 1.4 цього договору процентна ставка менша ніж 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом, то правила нарахування процентів за процентною ставкою визначеною п.1.4 1.5 договору скасовуються з моменту початку їх застосування і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом, а саме 1,70 (одна ціла сім десятих) за кожен день користування кредитом, починаючи з дати укладення Договору і до дня повного повернення кредиту. Таким чином зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 1,70 розповсюджуються на весь період фактичного користування кредитом з моменту укладення цього договору, при умові врахування в таких зобов`язаннях суми процентів, які були фактично сплачені позичальником до моменту завершення строку, встановленого п.1.3 Договору. Згідно п.4.3 договору сторони погодили що проценти, нараховані згідно п. 4.2 Договору після закінчення строку кредиту, визначеного в п.1.3. цього договору, є процентами що нараховуються за понадстрокове користування грошовими коштами, в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України. Пунктом 3.3 договору передбачено відповідальність позичальника у вигляді пені в розмірі 1,3 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення. Згідно з пунктом 4.4 договору сторони погодили, що підписання договору здійснюється за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який має юридичну силу власноручного підпису. Невід`ємною частиною кредитного договору є Правила надання грошових коштів у позику, які визначають порядок укладення електронного договору, порядок акцепту оферти, а також права та обов`язки сторін. З наданої заяви (заявки) на отримання кредиту вбачається, що відповідач особисто подав заявку на укладення кредитного договору, в якій зазначив свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, реєстраційний номер облікової картки платника податків, адресу проживання, електронну адресу, а також фінансовий номер телефону [NUMBER] та реквізити банківської платіжної картки № [NUMBER] . З довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі встановлено, що відповідач 26 червня 2019 року подав заявку на отримання кредиту, після чого отримав на вказаний номер телефону одноразовий ідентифікатор 8WR6VN25, який використав для підписання кредитного договору. Зазначеною довідкою також підтверджується, що договір підписано відповідачем 26 червня 2019 року о 21:52:24 шляхом введення одноразового ідентифікатора, а перерахування грошових коштів здійснено 26 червня 2019 року о 21:52:36. Після укладення кредитного договору № 454891481 від 26 червня 2019 року сторони неодноразово змінювали його умови шляхом укладення додаткових угод, які стосувалися як збільшення суми кредиту, так і продовження строку кредитування та зміни умов нарахування процентів. Так, 10 липня 2019 року між сторонами укладено додаткову угоду, відповідно до якої кредитодавцем збільшено суму кредиту на 300,00 грн, у зв`язку з чим загальний розмір кредиту становив 8 900,00 грн. Одночасно сторони погодили новий графік розрахунків, відповідно до якого кінцевий строк повернення залишився 26 липня 2019 року, а загальна сума до сплати становила 11 133,80 грн, з яких 8 900,00 грн тіло кредиту та 2 233,80 грн проценти за користування кредитом. При цьому процентна ставка залишалася незмінною та застосовувалася на умовах первісного договору. Надалі, 31 липня 2019 року сторони уклали наступну додаткову угоду, якою знову збільшено суму кредиту на 1 000,00 грн, що призвело до подальшого зростання загального розміру заборгованості позичальника. При цьому сторони передбачили викладення графіку розрахунків у новій редакції з урахуванням збільшеного тіла кредиту, що свідчить про зміну обсягу грошового зобов`язання позичальника. У подальшому, у зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань у первісно визначений строк, сторони перейшли до зміни строків виконання зобов`язання. Так, 22 липня 2019 року укладено додаткову угоду, якою строк кредитування продовжено на 26 календарних днів. Відповідно до умов цієї угоди, на момент її укладення позичальник зобов`язувався сплатити фактично нараховані проценти та пеню (у разі наявності), а починаючи з 26 липня 2019 року проценти за користування кредитом встановлено у розмірі 0,85 % на день від суми кредиту. Надалі, 22 серпня 2019 року сторони уклали наступну додаткову угоду, якою строк кредитування повторно продовжено на 30 календарних днів. При цьому умовами угоди передбачено, що на дату її укладення позичальник повинен сплатити нараховані проценти та пеню, а з 21 серпня 2019 року застосовується процентна ставка у розмірі 0,85 % на день. У подальшому відбувається зміна процентної ставки у бік її зменшення. Так, 21 вересня 2019 року сторони уклали додаткову угоду, якою строк кредитування знову продовжено на 30 календарних днів, а також змінено розмір процентної ставки: починаючи з 20 вересня 2019 року вона становить 0,76 % на день від суми кредиту. При цьому позичальник на дату укладення угоди зобов`язувався сплатити фактично нараховані проценти. Аналогічні за змістом умови сторони погодили і в наступних додаткових угодах. Зокрема, 21 жовтня 2019 року строк кредитування продовжено ще на 30 календарних днів, а процентна ставка залишена на рівні 0,76 % на день, яка застосовується з 20 жовтня 2019 року. Так само, 20 листопада 2019 року сторони продовжили строк кредитування на 30 календарних днів, встановивши, що з 19 листопада 2019 року процентна ставка становить 0,76 % на день. Останньою з наданих додаткових угод є угода від 20 грудня 2019 року, якою строк кредитування знову продовжено на 30 календарних днів, а процентна ставка залишена у розмірі 0,76 % на день, що застосовується з 19 грудня 2019 року. Таким чином, із наведених доказів вбачається, що протягом дії кредитного договору: сума кредиту неодноразово збільшувалася шляхом укладення додаткових угод; строк виконання зобов`язань систематично продовжувався; процентна ставка спочатку застосовувалася у розмірі 0,85 % на день, а в подальшому була змінена на 0,76 % на день; при кожному продовженні строку позичальник зобов`язувався сплачувати нараховані проценти (та, за наявності, пеню), що впливало на поточний розмір заборгованості. Тобто із наданих доказів вбачається, що після укладення кредитного договору відповідач неодноразово ініціював збільшення суми кредиту, внаслідок чого загальний розмір кредитних коштів було збільшено до 14 750,00 грн, зокрема: 10 липня 2019 року на 300,00 грн, 31 липня 2019 року на 1 000,00 грн, 07 серпня 2019 року на 1 700,00 грн, 1319 серпня 2019 року на інші суми. Факт надання кредитних коштів відповідачу підтверджується платіжними дорученнями, відповідно до яких грошові кошти перераховувалися ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на банківську платіжну картку відповідача № 5168-74XX-XXXX-4921, зокрема 07 серпня 2019 року 1 700,00 грн, 18 серпня 2019 року 500,00 грн, 19 серпня 2019 року 300,00 грн та інші платежі. Також факт перерахування кредитних коштів підтверджується витребуваною у справі за клопотанням позивача випискою по рахунку відповідача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (платіжна картка № [NUMBER] ), дані якої щодо сум та дат зарахування грошових коштів узгоджуються з іншими доказами у справі. Згідно з наданим розрахунком заборгованості встановлено, що загальна сума фактично наданих кредитних коштів становила 14 750,00 грн, що відповідає даним щодо збільшення кредитного ліміту та руху коштів за кредитним договором. Із зазначеного розрахунку також вбачається, що відповідач здійснював часткові платежі на погашення заборгованості, однак у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором не виконав. Так, за даним розрахунком станом на 12.05.2020 року заборгованість відповідача за тілом кредиту становила 13451, 45 грн, та нараховано загалом 65 552,07 грн процентів (в тому числі: за користування кредитними коштами та передбачену договором відповідальність за прострочення платежів в порядку ч.2 ст.625 ЦК України). Відповідно до письмових пояснень ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахування кредитних коштів здійснювалося шляхом ініціювання платіжних операцій через надавачів платіжних послуг на реквізити банківської картки відповідача, зазначені у заявці, що відповідає умовам кредитного договору. Судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором № 454891481 від 26 червня 2019 року первісно належало ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», яке на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року відступило право вимоги ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС». Перехід прав вимоги здійснювався шляхом формування та підписання відповідних реєстрів прав вимоги, які є невід`ємною частиною договору факторингу. Факт відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором підтверджується витягом з реєстру прав вимоги, відповідно до якого до складу переданих прав включено заборгованість відповідача за кредитним договором № 454891481 із визначенням складових боргу, зокрема тіла кредиту та нарахованих процентів. У подальшому, на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року право вимоги за спірним кредитним договором було відступлено від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС», що також підтверджується відповідними реєстрами прав вимоги та платіжними документами щодо здійснення фінансування за відступлення прав вимоги. Надалі, на підставі договору факторингу № 11/07/25-Е від 11 липня 2025 року право вимоги за кредитним договором № 454891481 відступлено ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь позивача ТОВ «ФК «ЕЙС», що підтверджується реєстром боржників та актом приймання-передачі реєстру боржників, відповідно до яких до позивача перейшло право вимоги до відповідача у заявленому розмірі заборгованості. Застосовані судом норми права, мотиви та висновки суду Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За змістом частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є, зокрема, умови про предмет договору, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 26 червня 2019 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 454891481, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети у сумі 8 600,00 грн, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Такі умови прямо визначені у пункті 1.1 договору. Пунктами 1.2, 1.3 договору встановлено строк дії договору та строк кредитування тривалістю 30 днів. Пунктом 1.4 договору визначено процентну ставку у розмірі 0,85 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, а пунктом 1.5 річний еквівалент процентів. Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору, визначено термін платежу, суму кредиту, нарахований процент та загальну суму до сплати. З наданої заявки на отримання грошових коштів в кредит вбачається, що саме відповідач зазначив свої персональні дані: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, РНОКПП, дату народження, адресу проживання, електронну адресу, фінансовий номер телефону [NUMBER] та реквізити платіжної картки № [NUMBER] . Із довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі вбачається, що заявка на кредит подана 26 червня 2019 року о 21:35, договір підписано одноразовим ідентифікатором 8WR6VN25, який був відправлений на вказаний відповідачем номер телефону, а введений позичальником та направлений товариству 26 червня 2019 року о 21:52:24. Отже, наявні у справі докази узгоджуються між собою та підтверджують, що кредитний договір був укладений саме відповідачем в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Цією ж статтею визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Крім того, згідно зі статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, і доки така презумпція не спростована, правочин вважається таким, що породжує цивільні права та обов`язки для сторін. Виходячи з цього, за відсутності судового рішення про недійсність договору або його окремих умов, суд зобов`язаний виходити з правомірності укладеного сторонами договору та погоджених ними умов. Судом не встановлено, а відповідачем не доведено обставин, які б свідчили про недійсність кредитного договору, його окремих умов, додаткових угод до нього або про неукладеність такого договору. Так само відсутні будь-які дані про оспорювання відповідачем умов договору щодо суми кредиту, строків кредитування, процентної ставки, порядку повернення кредиту чи зміни цих умов у подальшому. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Із платіжних доручень, наданих у справі, вбачається, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» на користь відповідача перераховувались грошові кошти на картковий рахунок, пов`язаний із платіжною карткою № [NUMBER] , із зазначенням у призначенні платежу кредитного договору № 454891481, прізвища, імені, по батькові відповідача та його РНОКПП. Так, зокрема, підтверджено перерахування 300,00 грн 19 серпня 2019 року, 500,00 грн 18 серпня 2019 року, 1 700,00 грн 07 серпня 2019 року та інших сум, що кореспондує укладеним сторонами додатковим угодам про збільшення розміру кредиту. Також факт перерахування цих коштів підтверджено витребуваною у справі за клопотанням позивача випискою по рахунку відповідача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (платіжна картка № [NUMBER] ), дані якої щодо сум та дат зарахування грошових коштів узгоджуються з іншими доказами у справі. У розрахунку заборгованості первісного кредитора наведено загальну суму фактичних видач 14 750,00 грн, із деталізацією дат та сум кожного окремого перерахування, що повністю кореспондує довідці щодо дій позичальника в ІТС та додатковим угодам про збільшення суми кредиту. Із матеріалів справи вбачається, що після укладення основного договору сторони неодноразово змінювали його умови шляхом укладення додаткових угод. Зокрема, додатковою угодою від 10 липня 2019 року збільшено суму кредиту на 300,00 грн, а новим графіком розрахунків визначено загальну суму кредиту 8 900,00 грн та суму до сплати 11 133,80 грн. Наступними додатковими угодами кредит було збільшено, зокрема, 31 липня 2019 року на 1 000,00 грн, а за даними довідки щодо дій позичальника в ІТС та розрахунку заборгованості також 07 серпня 2019 року на 1 700,00 грн, 13 серпня 2019 року на 500,00 грн, 14 серпня 2019 року на 500,00 грн, 18 серпня 2019 року на 500,00 грн, 19 серпня 2019 року на 500,00 грн та 300,00 грн, а в подальшому ще на інші суми, внаслідок чого загальна сума наданих кредитних коштів склала 14 750,00 грн. Крім цього, між сторонами укладались додаткові угоди про продовження строку кредитування та зміну умов сплати процентів. Так, додатковою угодою від 22 липня 2019 року строк кредиту продовжено на 26 днів, а з 26 липня 2019 року позичальник зобов`язався сплачувати за користування кредитом 0,85 % в день від суми кредиту. Додатковою угодою від 22 серпня 2019 року строк кредиту продовжено ще на 30 днів, а з 21 серпня 2019 року також визначено ставку 0,85 % в день. Подальшими додатковими угодами від 21 вересня 2019 року, 21 жовтня 2019 року, 20 листопада 2019 року та 20 грудня 2019 року строк кредитування кожного разу продовжувався на 30 днів, а з відповідних дат встановлювалася процентна ставка 0,76 % на день. Отже, умови щодо розміру кредиту, строку виконання зобов`язань та процентної ставки не були незмінними, а визначалися сторонами у процесі виконання договору додатковими угодами, підписання яких матеріалами справи підтверджено. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З розрахунку заборгованості, наданого первісним кредитором, вбачається, що відповідач здійснював часткові платежі, однак зобов`язання у повному обсязі не виконав. У розрахунку наведено як дати та суми видач, так і дати та суми оплат, а також покроковий рух заборгованості за тілом кредиту і процентами. Загальна сума оплат, відображених у розрахунку, становить 22 248,00 грн, однак станом на дату продажу права вимоги за відповідачем залишалась непогашена заборгованість. При цьому у витягу з реєстру прав вимоги за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року щодо відповідача визначено заборгованість у складі: 13 451,45 грн основний борг, 44 602,62 грн проценти, усього 58 054,07 грн. У подальшому у витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року зафіксовано заборгованість за тим самим договором у сумі 34 709,72 грн, з яких 13 451,45 грн тіло кредиту та 21 258,27 грн проценти. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 11/07/25-Е від 11 липня 2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача у сумі 60 874,00 грн, що складається з 13451,45 грн простроченого тіла, 21258,27 грн прострочених відсотків та 26164,28 грн пені/штрафів. Разом з тим, суд враховує зміст і межі заявлених позовних вимог. Як убачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача 34 709,72 грн, з яких 13 451,45 грн заборгованість по тілу кредиту та 21 258,27 грн заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом, не заявляючи до стягнення штрафні санкції. Таким чином, предметом судового розгляду у цій справі є саме вимога про стягнення непогашеного основного боргу та процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному позивачем, без вимог про стягнення штрафних платежів. Суд також бере до уваги, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не подав відзиву на позов, не надав жодних письмових заперечень, не спростував факту укладення кредитного договору, не заперечив щодо отримання кредитних коштів, не оспорив додаткових угод, не подав контррозрахунку заборгованості та не навів доводів щодо неправильності наведеного позивачем розрахунку. Відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами, а відсутність заперечень і контррозрахунку з боку відповідача свідчить про відсутність спростування таких доказів. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що право вимоги за спірним кредитним договором перейшло від первісного кредитора до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та реєстру прав вимоги № 78 від 12 травня 2020 року. Факт повної оплати фінансування за цим реєстром підтверджується актом звірки взаємних розрахунків та протоколом узгодження предмету факторингової операції. Надалі право вимоги було відступлено від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на підставі договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року та реєстру прав вимоги № 9 від 30 травня 2023 року, при цьому оплата за відступлення права вимоги підтверджується платіжною інструкцією від 30 травня 2023 року. Після цього право вимоги на підставі договору факторингу № 11/07/25-Е від 11 липня 2025 року, реєстру боржників від 14 липня 2025 року та акта приймання-передачі реєстру боржників перейшло до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС». Отже, позивач є належним кредитором у спірному зобов`язанні та має право на звернення до суду з даним позовом. Оцінюючи сукупність наданих доказів, суд виходить із того, що вони є взаємопов`язаними, послідовними та такими, що підтверджують: факт укладення між сторонами кредитного договору; погодження усіх істотних умов кредитування; отримання відповідачем кредитних коштів; подальше збільшення суми кредиту та продовження строку кредитування на підставі додаткових угод; часткове виконання відповідачем зобов`язання; наявність непогашеного залишку заборгованості; безперервний перехід права вимоги до позивача як нового кредитора. Водночас відповідач будь-яких належних і допустимих доказів на спростування цих обставин суду не подав. За таких обставин, з огляду на принцип свободи договору, презумпцію правомірності правочину, обов`язковість договору для сторін, доведеність факту надання кредиту та переходу права вимоги до позивача, а також відсутність заперечень та контррозрахунку з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 454891481 від 26 червня 2019 року у загальному розмірі 34 709,72 грн, з яких 13 451,45 грн заборгованість за тілом кредиту та 21 258,27 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, є доведеними належними та допустимими доказами, відповідають умовам укладеного сторонами договору та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частинами першою, другою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, а за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Як убачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 33459 від 19 січня 2026 року, позовною заявою та доданими до неї документами. Крім того, на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20 серпня 2025 року, укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ», додаткову угоду № 25770907177 від 01 вересня 2025 року, якою конкретизовано надання правничої допомоги саме у справі щодо стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 454891481 від 26 червня 2019 року, акт приймання-передачі наданих послуг від 29 грудня 2025 року, а також документи, що підтверджують повноваження адвоката Соломка Олексія Володимировича. З акта приймання-передачі наданих послуг від 29 грудня 2025 року вбачається, що адвокатським бюро позивачу були надані послуги зі складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, підготовки адвокатського запиту та підготовки клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів на рахунок позичальника, а загальна вартість наданих послуг склала 7 000,00 грн. При цьому такі послуги безпосередньо пов`язані з підготовкою та розглядом даної справи, узгоджуються з її предметом, характером поданих доказів та процесуальними діями позивача. Суд враховує, що відповідач не подав відзиву на позов, не заявив клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, не заперечував проти їх розміру, обсягу, реальності чи необхідності, а також не надав жодних доказів їх неспівмірності. За таких обставин, з урахуванням повного задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у повному обсязі, а саме: 2 662,40 грн судового збору та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, всього 9 662,40 грн.

Outcome: approved