Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

26.01.2026 представник позивача звернулася до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Позовні вимоги мотивовано тим, що сімейне життя сторін не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного, наявні різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Сторони стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, тривалий час проживають окремо. Від шлюбу спільних дітей не мають. Оскільки примирення сім`ї неможливе, відбулося звернення до суду. 28.01.2026 у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заявили письмові клопотання про розгляд справи за їх відсутності; представник позивача у письмовій заяві позовні вимоги підтримав повністю, які просив задовольнити; відповідач у письмовій заяві вказав про визнання позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі за наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 жовтня 2023 року у Звягельському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Звягельському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ), актовий запис № 455, що стверджується свідоцтвом про шлюб. У сторін спільних дітей немає. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві та заяві про визнання позовних вимог, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, суд доходить наступного. Так, при подачі позову до суду позивач, як особа з інвалідністю 2 групи, звільнена від від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України " Про судовий збір". Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та вимоги ст. 141, 142 ЦПК України, ст. 7 ЗУ "Про судовий збір", суд стягує з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, що становить 665,60 грн.

Outcome: approved