Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

У червні 2025 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04 грудня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] укладено в електронній формі договір позики № 73678832 за умовами якого остання отримала кредит у сумі 14 000,00 гривень на строк та сплатою процентів за користування кредитними коштами, які визначені умовами договору. Умови укладеного договору [PERSON] не виконала, після закічення строку кредитування кредит не повернула, не сплатила відсотки за його користування, а також інші обов`язкові платежі, які визначені умовами договору. Заборгованість відповідача за договором кредиту становить 23 765,00 гривень, яка складається із: 14 000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту, 945,00 гривень заборгованість по несплаченим процентам, 6 720,00 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за понадстрокове користування та 2100,00 гривень заборгованість за комісією. За таких обставин ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь 23 765,00 гривень заборгованості за кредитним договором, а також понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору та витрат на правову допомогу у сумі 7 100,00 гривень. Відзив на позов відповідачем не поданий. В судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, про що зазначив у самому позові. Відповідач та її представник адвокат Кучерук Т.М. в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомили. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних матеріалів. Фактичні обставини встановлені судом. 04.12.2024 року ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] уклали в електронній формі Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73678832 за умовами якого ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язалося надати [PERSON] кредит, шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника, а та у свою чергу повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами а також комісію за надання кредиту (п.2.1 договору). Умовами договору визначено, що сума кредиту становить 14 000,00 грн., строк кредитування 30 днів (до 02.01.2025 року), процентна ставка 0,225% на день, комісія за надання кредиту 15,00% від суми кредиту (що у грошову виразі становить 2100,00 грн.) (п.п. 2.1 -2.4 договору). Параметри, порядок і графік повернення кредиту, сплати процентів та комісії за надання кредиту визначено у додатку №1 до договору (п.2 договору). Кредитний договір укладений сторонами дистанційно та підписаний [PERSON] електронним підписом (одноразовим ідентифікатором 16802). У день укладення кредитного договору ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало кредитні кошти у сумі 14 000,00 на указаний [PERSON] картковий рахунок, що підтверджено довідкою ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 09.05.2025 року № КД-000028446/ТНПП щодо здійсненої транзакції про перерахування коштів. Згідно з поданим ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунком заборгованість відповідача за договором №7378832 від 04.12.2024 року станом на 09.05.2025 рік становить 23 765,00 гривень, яка складається із: 14 000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту, 945,00 гривень заборгованість по несплаченим процентам, 6 720,00 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за понадстрокове користування та 2100,00 гривень заборгованість за комісією. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. а) щодо правовідносин сторін Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015року №675-VIII «Про електронну комерцію» (далі Закон №675-VIII) електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Зібрані докази вказують на те, що 04.12.2024 року [PERSON] уклала з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» в електронній формі відповідний кредитний договір за умовами якого вказана фінансова компанія перераховувала на рахунок відповідача кредитні кошти у загальному розмірі 14 000,00 гривень, а та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, інші передбачені умовами договору платежі в порядку, визначеному договором. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними. З огляду на викладене слід дійти висновку, що [PERSON] не виконала обов`язки за вищевказаним договором кредиту, а тому з неї на користь ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» слід стягнути заборгованість за відповідним договором. б) щодо розміру заборгованості, яка підлягає до стягнення. Згідно з поданим ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» розрахунком заборгованість відповідача за договором за договором №7378832 від 04.12.2024 року станом на 09.05.2025 рік становить 23 765,00 гривень, яка складається із: 14 000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту, 945,00 гривень заборгованість по несплаченим процентам, 6 720,00 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за понадстрокове користування та 2100,00 гривень заборгованість за комісією. Отже, у поданому позові позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом, до складу якої входять зокрема проценти, які нараховані в тому числі поза межами погодженого сторонами строку кредитування. Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Умовами укладеного між сторонами кредитного договору визначений строк кредитування 30 днів. Доказів того, що такий строк був продовжений у погодженому між сторонами порядку, матеріали справи не містять. З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №7378832 від 04.12.2024 у розмірі 17045,00 гривень, яка складається із: 14 000,00 гривень заборгованість по тілу кредиту, 945,00 гривень заборгованість по несплаченим процентам та 2100,00 гривень заборгованість за комісією. При цьому нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами поза строком кредитування є безпідставним та суперечить вимогам закону, у зв`язку із чим в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Посилання позивача на те, що нарахування відсотків за понадстрокове користування кредитом здійснювалося у відповідності до положень ст.625 ЦК України, як міра відповідальності за неналежне виконання умов договору суд вважає безпідставними, оскільки згідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до приписів ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. За подання позову ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» сплатило судовий збір у сумі 3028,00 грн. З матеріалів справи встановлено, що правничу допомогу у цій справі надавало АО «Правовий курс» та позивачем були понесені витрати з оплати таких послуг у сумі 7 100,00 гривень. Відповідач не подала заяву щодо неспівмірності понесених судових витрат зі складністю справи тощо. З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме судовий збір у сумі 2171,77 гривень та витрати на правову допомогу у сумі 5092,34 гривень.

Outcome: partial