Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позиція позивача Представник позивачки-адвокат Дешко В.О. звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовом до відповідача про визнання виконавчого напису, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., реєстраційний номер №101651, виданого 20.11.2020, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 14119,50 грн, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що за інформацією, яка знаходиться в Автоматизованій системі виконавчого провадження стало відомо про відкриття виконавчого провадження на підставі вищевказаного виконавчого напису №101651 від 20.11.2020 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. Звертає увагу суду на той факт, що позивачка не отримувала вимоги про усунення порушень за кредитним договором, що об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Також, позивачка не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між позивачкою та відповідачем щодо суми заборгованості, що вже об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис, вчинений не на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору, на окремому бланку, а не на оригіналі документа чи його дублікаті, що встановлює заборгованість. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо розміру заборгованості та не повідомляв позивачку про вимогу ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». До того ж, у позивачки відсутні будь-які кредитні правовідносини з відповідачем, у зв`язку з чим незрозуміло на підставі чого з позивачки стягуються кошти. А тому вважає, що підстав для винесення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором у приватного нотаріуса не було. Оспорюваний виконавчий напис було вчинено із суттєвими порушеннями вимог чинного законодавства, тому вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рух справи в суді Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.10.2025 матеріали цивільної справи передано за територіальною підсудністю на розгляд Літинського районного суду Вінницької області. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 05.12.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 15.01.2026, яке відкладено на 24.02.2026 у зв`язку з неявкою відповідача. Ухвалою від 24.02.2026 судове засідання відкладено на 26.03.2026 у зв`язку з неявкою відповідача та витребуванням у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Турського О.В. доказів. Розгляд справи Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник-адвокат Дешко В.О. подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив на позов не подав. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. З урахуванням одночасного існування умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Встановлені судом обставини За інформацією, яка знаходиться в Автоматизованій системі виконавчого провадження, та копії постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.6,12), приватним виконавцем територіального округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем 24.02.2021 відкрито виконавче провадження №64623967 про стягнення з [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 14119,50 грн, яке відкрито на підставі виконавчого напису №101651 від 20.11.2020, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем. На виконання ухвали від 24.02.2026 приватним виконавцем територіального округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем надано копію договору №202563862 від 29.01.2020, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] про надання кредиту в сумі 4500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності з додатком №1 до нього графіком розрахунків, які містять посилання на підписання вказаних документів електронними цифровими підписами (а.с.85,86). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №202563862, здійсненої Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС», [PERSON] станом на 04.11.2020 нараховано заборгованість в сумі 12919,50 грн, з яких: прострочене тіло - 4500,00 грн; прострочені відсотки - 8361,00 грн; пеня, штрафи 58,50 грн (а.с.87). Крім того, із наданої приватним виконавцем територіального округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем копії виконавчого напису (а.с.87), 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинений виконавчий напис №101651 про звернення стягнення: з громадянина(-ки) України, яким(якою) є [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - невідомо, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] , фактичне місце роботи невідоме, який(-а) є Боржником за Кредитним договором 202563862 від 29 січня 2020 року, укладеним з ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», ідентифікаційний код юридичної особи 38569246, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 28/1118-01 від 28 листопада 2018 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС», ідентифікаційний код юридичної особи 39700642, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 05/0820-01 від 05 серпня 2020 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН Ф1НАНС», ідентифікаційний код юридичної особи 42254696, місцезнаходження: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63, реквізити: [NUMBER] в ПуАТ «КБ «АКОРДБАНК», МФО 380634, далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 202563862 від 29 січня 2020 року. Строк платежу за Кредитним договором 202563862 від 29 січня 2020 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 04 листопада 2020 року по 04 листопада 2020 року. Сума заборгованості складає 12 919,50 (Дванадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 50 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 500,00 (Чотири тисячі п`ятсот гривень 00 копійок); прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 8 361,00 (Вісім тисяч триста шістдесят одна гривня 00 копійок); строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 58,50 (П`ятдесят вісім гривень 50 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто, плати із Стягувана, в розмірі 1200,00 (Одна тисяча двісті гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 14119,50 (чотирнадцять тисяч сто дев`ятнадцять гривень 50 копійок). Оцінка суду та мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Із місту зазначеного виконавчого напису видно, що нотаріус при його вчиненні керувався ст.87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172. Так, за змістом ст.87-88 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172 (далі - Перелік), визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Пункт 2 Переліку, доповнений Постановою КМУ «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №662 від 26.11.2014 року. Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині, п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. №7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. У зв`язку з цим, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. З урахуванням положень статей 15-16, 18 ЦК України, статей 50, 87-88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача, з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87-88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі №6-887цс17, а також постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 320/8269/15-ц (провадження №14-83цс18), які відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, повинні враховуватись при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. У межах даних пред`явлених позовних вимог, суд, враховуючи також вищенаведені приписи, не може прийти до висновку про те, що вказана у виконавчому написі №101651, вчиненому 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» заборгованості в розмірі 14119,50 грн може вважатися обґрунтованою/необгрунтованою, та такою, що провадилась у безспірному порядку, оскільки матеріали справи не містять таких доказів. Однак, зважаючи на те, що Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, пункт 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», визнано нечинною з моменту її прийняття, а відтак зазначена нотаріальна дія щодо вчинення вказаного вище виконавчого напису є незаконною. Виходячи із наведеного, суд задовольняє позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). Щодо судових витрат Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір, сплачений нею при подачі позову у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved