Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2016831 від 22 лютого 2020 року в розмірі 15200,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 22 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2016831. 11 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» за договором відступлення прав вимог № ККАУ-11092020 відступило ТОВ «ФК «Кредит капітал» право грошової вимоги за кредитним договором від 22 лютого 2020 року, що укладений з [PERSON] . Внаслідок невиконання зобов`язань у відповідача утворилась заборгованість, що зумовило звернення ТОВ «ФК «Кредит-капітал» до суду із відповідним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2026 року прийнято цю позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд якої постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Зі змісту позовної заяви вбачається, що представник позивача не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом спрямування судової повістки поштовим повідомленням. В судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини. 22 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] , був укладений договір про надання споживчого кредиту № 2016831, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 10000,00 грн (п.1.3 договору) строком на 30 днів (п.1.4 договору). Положеннями п.1.5. договору встановлено, процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить: 1,53 % (знижена процентна ставка) в день від суми кредиту у межах строку надання кредиту, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох днів, що слідують за датою закінчення такого строку; 1,80 % (стандартна процентна ставка) в день від суми кредиту, якщо споживач не виконав умови застосування зниженої процентної ставки. Відповідно до п. 4.1. строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п. 1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження в порядку, визначеному п.п. 4.2-4.5 договору. Споживач може ініціювати продовження строку користування кредитом у разі наявності заборгованості за кредитом у розмірі не менше 400 грн (п. 4.2 договору). Відповідно до п. 4.3 договору пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Кредитний договір підписаний відповідачем електронним одноразовим ідентифікатором A567868, 22.02.2020 00:35:45. Довідкою про ідентифікацію за підписом директора ТОВ «Авентус Україна» підтверджується, що договір зі сторони відповідача підписано електронним підписом, створеним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора, який сформовано автоматично на веб-сайті товариства та направлено клієнту на його номер мобільного телефону, який повідомлений клієнтом в IKC товариства та вказаний в договорі: одноразовий ідентифікатор A567868, 22.02.2020 00:35:45. Відповідно до листа директора ТОВ ФК «Вей фор пей» від 16 грудня 2025 року № 6519-ВП, за доручення ТОВ «Авентус Україна» здійснений наступний успішний переказ коштів: 22.02.2020 на суму 10000,00 грн, маска карти [NUMBER] , код авторизації CARDRC. Даними листа АТ «Універсал банк» від 19.03.2026 № БТ/Е-8753 підтверджується, що 22.02.2020 на платіжну карту [NUMBER] , власником якої є [PERSON] успішно здійснено транзакцію в сумі 10000,00 грн. 11 вересня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-11092020, згідно з яким первісний кредитор передає (відступає), а новий кредитор приймає право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (п.1.1 договору). Право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання новим кредитором та кредитором умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення права вимоги (п.6.2.3. договору). Матеріали справи містять акт приймання-передачі реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № ККАУ-11092020 від 11 вересня 2020 року, а також витяг реєстру боржників, відповідно до якого до нового кредитора перейшло право вимоги за кредитним договором № 2016831 від 22 лютого 2020 року, укладений між позикодавцем та [PERSON] . Також матеріали справи містять копію платіжного доручення від 11 вересня 2020 року № 19683 про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал» на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» 1066538,91 грн, призначення платежу: оплата компенсації за придбання прав вимоги за договором відступлення прав вимоги № ККАУ-11092020. Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Положеннями частини 1 статті 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 3 ст. 207 ЦК України). Згідно із підпунктом п`ять частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження укладання із відповідачем електронного договору про надання кредиту № 2016831 від 22 лютого 2020 року. Зазначений договір відповідач підписав у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому за правовими наслідками цей договір прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Оскільки сторонами договору дотримані умови зазначеного договору відступлення прав вимоги № ККАУ-11092020 від 11 вересня 2020 року, умови якого встановлюють порядок та процедуру відступлення права вимоги за кредитним договором, то суд дійшов висновку, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2016831 від 22 лютого 2020 року. Положеннями ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконав умови укладеного кредитного договору № 2016831 від 22 лютого 2020 року, суму отриманих грошових коштів та нарахованих процентів не повернув, то суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 2016831 від 22 лютого 2020 року у сумі 15200,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість за кредитом, 5200,00 грн заборгованість за відсотками. Позивачем заявлено до стягнення заборгованість за відсотками, які нараховані в межах тридцятиденного строку кредиту, узгодженого сторонами. Суд зауважує, що зважаючи на вимоги статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. В матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували поданий позивачем розрахунок заборгованості за вищевказаним договором, а тому суд не має підстав піддавати його сумніву. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлялась у позовній заяві вимога про відшкодування понесених ним судових витрат, які складаються в тому числі із витрат понесених на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави(ч.1). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3). Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні цього питання суд враховує, що справа про стягнення заборгованості за кредитним договором для не є спором значної складності, не потребує дослідження великого обсягу доказів та залучення багатьох учасників. Фактично адвокатом складено лише позовна заява, що не є складною за змістом. Судовий розгляд справи здійснений без участі представника позивача, що не потребувало витрат часу адвоката для участі у судових засіданнях. Отже, з урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, суд дійшов висновку, щодо зменшення відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4000,00 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved