Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь матеріальної шкоди у розмірі 114 798,00 грн., завданої внаслідок залиття квартири, 10 000,00 грн. - моральної шкоди, та понесені судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Внаслідок залиття зазначеної квартири, яке зафіксовано Актом ЖЕД-401 від 03.09.2025 року, позивачу було завдано матеріальної шкоди, та Актом встановлено, що залиття відбулось з вище розташованої квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності відповідачу [PERSON] . Відповідно до Звіту експерта від 20.12.2025 року розмір матеріального збитку, завданого позивачу на день дослідження становить 104 798,00 грн., вартість проведення експертного дослідження становить 10 000,00 грн. Таким чином, позивач вважає, що йому завдано матеріальну шкоду на суму 114 798,00 грн., що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду. Таким чином, позивач вважає, що крім матеріальної шкоди йому завдано моральну шкоду, яка пов`язана з тим, що внаслідок значного психічного впливу обставин, пов`язаних із залиттям квартири, він зазнав душевних страждань, які полягають у хвилюваннях через збитки, завдані його майну, тому позивач вимушений витрачати час на проведення обстеження квартири, для з`ясування розміру завданої матеріальної шкоди, звертатись з позовом до суду з приводу захисту його прав та інтересів як власника житла, тому позивач оцінює завдану йому моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., яку просить відшкодувати за рахунок відповідача у судовому порядку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2026 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, та постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію про наявність зареєстрованого до 31.12.2012 року права власності на об`єкт нерухомого майна: квартиру [ADDRESS] , із зазначенням персональних даних власника цього об`єкту нерухомого майна. Відповідач [PERSON] , ознайомившись з матеріалами справи, не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк, доказів поважності причини неможливості реалізації процесуальних прав суду не надано, однак надала суду заяву, вказуючи на неналежну якість доказів у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приймаючи до уваги письмові заяви сторін щодо предмета спору, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , загальною площею 44,65 кв.м., на праві приватної власності належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 19.04.2002. (а.с. 6) Згідно Акту на предмет залиття квартири [ADDRESS] , складеного комісією ЖЕД № 401 від 03.09.2025 року, встановлено, що квартира залита з вищерозташованої квартири [ADDRESS] . При обстеженні квартири виявлено: коридор - часткове відшарування фарби (емаль) на стелі та стінах; кімната - затікання стелі та стін (водоемульсіонне покриття); ванна кімната - затікання стелі (водоемульсіонне покриття). (а.с. 8, 9-11) За даними Свідоцтв про право на спадщину від 10.09.2002 року та від 01.09.2004 року, що надані на запит суду КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації», квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . За даними Звіту з визначення вартості збитку від 30.12.2025 року № 238/25, складеного оцінювачем ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт», вартість матеріального збитку, завданого власнику внаслідок залиття квартири [ADDRESS] , з врахуванням фізичного зносу становить 104 798,16 грн. з урахуванням ПДВ. (а.с. 15-26) За даними рахунку-фактури № 238/25 від 30.12.2025 року та платіжної інструкції від 31.12.2025 року [PERSON] здійснено оплату послуг експерта ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» на проведення оцінки збитку в сумі 10 000,00 грн. (а.с. 12, 13, 14) Відповідно до ст. 179 Житлового кодексу України користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків, дотримувати правил пожежної безпеки. При появі несправностей у квартирі вживати заходів до їх усунення власними силами або силами підприємства по обслуговуванню житла. За змістом положень частини третьої статті 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У частинах першій, другій статті 22 Цивільного кодексу України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. (постанова Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 761/12945/19) Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоду завдано не з її вини. ( ч.1 та 2 ст.1166 Цивільного кодексу України) За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України. Деліктне зобов`язання - це зобов`язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі. У деліктних цивільних правовідносинах реалізуються зобов`язально-правові засоби захисту абсолютних прав. Потерпілий набуває права вимоги про відшкодування збитків, і він має право пред`явити позов про збитки. Праву потерпілого відповідає обов`язок заподіювача шкоди відшкодувати заподіяну шкоду. Відповідно до ч. 4 ст. 319 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. (стаття 322 Цивільного кодексу України) Вказана стаття встановлює презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Як убачається з матеріалів справи, предмет спору становлять вимоги позивача [PERSON] , який є власником квартири [ADDRESS] , з приводу відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям вищезазначеної квартири, вказуючи суб`єктом деліктного зобов`язання відповідача [PERSON] , як власника вищерозташованої квартири [ADDRESS] , з вини якої, внаслідок необережного поводження із сантехнічним обладнанням, позивачу завдано шкоду, відшкодування якої підлягає до вирішення в межах даного провадження. Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Аналізуючи наявні у справі докази в їх сукупності,

Outcome: partial