Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

11.11.2024 позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 14.07.1984 між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у виконкомі Стар`явської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, за актовим записом №11. Від шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, він зловживає спиртними напоями, зневажає позивачку, принижує її людську гідність, застосовує фізичну силу до останньої. [PERSON] зрозуміла, що зробила помилку, одружившись з [PERSON] , але через дітей та сподівання на покращення сімейних відносин доводилось терпіти. Проте, сімейне життя сторін не змінилось, стало ще нестерпнішим, шкодить позивачці та дітям. Крім того, позивачка зазначає, що відповідач має іншу жінку. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені і понад десять років вони не підтримують сімейних звязків та не ведуть подружнього життя, через що позивачка втратила до відповідача почуття поваги та любові і прийшла до висновку, що шлюб зберегти неможливо. З огляду на наведене, позивачка просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2024 справу передано для розгляду судді Клімченку М.І. Ухвалою судді від 13.11.2024 відкрито провадження у даній справі та ухвалено розгляд справи провести в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.12.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Заочним рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 13.02.2025 у вказаній справі позов задоволено, шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано 14 липня 1984 року у виконкомі Стар`явської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, за актовим записом №11, розірвано. Ухвалою Старосамбірського районного суду від 17.12.2025 заочне рішення суду від 13.02.2025 скасовано та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву, в якій вказала, що не має наміру миритись з відповідачем, не бажає проживати з ним однією сім`єю, оскільки він створює сімейні скандали, через що вона неодноразово зверталась до поліції. Крім того, долучила до матеріалів справи копію постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 02.09.2025 у справі №455/1753/25 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 173-2 КУпАП та копію рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.09.2025 у справі №455/1930/25 про часткове задоволення заяви представника [PERSON] адвоката Писко С.І., заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису. Також, надала до суду заяву, в якій просила засідання по справі проводити у її відсутності, оскільки не може прибути до суду, позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Також вказала, що нею подано всі письмові докази, мирову угоду сторони не бажають укладати, інших осіб у справі не потрібно. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Кольбенко Г.С. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від адвоката до суду надійшло клопотання, в якому останній просив надати подружжю строк для примирення терміном 6 місяців з мотивів, викладених у заяві про перегляд заочного рішення, щодо проведення судового засідання без участі відповідача та його представника, розгляду справи по суті на підставі наданих матеріалів та ухвалення рішення по справі не заперечували. Вказали про відсутність інших заяв та клопотань. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 14 липня 1984 року у виконкомі Стар`явської сільської ради Старосамбірського району Львівської області, за актовим записом №11, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом РАЦС Старосамбірського районного управління юстиції Львівської області 18 листопада 2005 року (а.с.8). За час шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 14.10.1984, серії [NUMBER] , виданого 14.05.1988 та серії [NUMBER] , виданого 07.10.1993 відповідно (а.с.9, 10, 11). У заяві про перегляд заочного рішення представником відповідача адвокатом Кольбенко Г.С. вказано, що відповідач прикладає максимум зусиль для збереження шлюбу та врегулювання спірних питань між подружжям, намагається врегулювати непорозуміння мирним шляхом, [PERSON] вважає, що шлюб може бути збережений, оскільки між подружжям все ще існує взаємна повага, прихильність та бажання забезпечити належні умови для виховання спільних дітей. На підставі вказаного відповідач просить суд надати подружжю строк для примирення терміном 6 місяців (а.с.40-46). Крім того, відповідно до копії постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 02.09.2025 у справі №455/1753/25 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 грн., стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн. (а.с.59-60). Відповідно до копії рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.09.2025 у справі №455/1930/25заяву представника [PERSON] адвоката Писко С.І., заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису задоволено частково. Видано обмежувальний припис щодо [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього обов`язки, а саме: перебувати у місці спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] ; наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; контактувати та вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] . Обмежувальний припис видано на строк 3 (три) місяці. В решті вимог відмовлено (а.с.61-62). Як слідує із викладених у позовній заяві та заявах від 13.11.2025 і 26.03.2026 пояснень позивачки, вони з відповідачем мають різні погляди на життя та несумісні за характерами, подальше збереження шлюбу вважає неможливим, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, не виконують сімейні обовязки, фактично шлюбні стосунки розірвані. [PERSON] не має наміру миритись з відповідачем, не бажає проживати з ним однією сім`єю, оскільки він створює сімейні скандали, через що вона неодноразово зверталась до поліції. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає, заперечувала проти надання терміну на примирення, наполягала на розірванні шлюбу. Представник відповідача у заяві просив дати подружжю термін на примирення 6 місяців. Відповідно до частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Судом встановлено, що сторони не підтримують сімейних відносин понад десять років, на даний час спільного господарства не ведуть, сімейне життя у сторін не склалося через втрату почуття взаємної любові, фактичного припинення спільних зобов`язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім`ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності один перед одним. Частиною 1 статті 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до статті 51 Конституції України та частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною першою статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Разом з тим, системний аналіз статті 51 Конституції України, статей 111, 112 СК України, статей 2, 240, пункту 4 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ. Суд приходить до висновку, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін. Оскільки суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому, вирішуючи клопотання представника відповідача про надання строку на примирення подружжю, необхідно оцінити: строк, який сплинув із моменту пред`явлення позову про розірвання шлюбу та ухвалення заочного рішення про його задоволення, причини неподання відповідачем клопотання про надання строку на примирення в під час розгляду справи та обставини справи, які свідчать про реальну можливість примирення сторін. З матеріалів справи вбачається, що справа про розірвання шлюбу перебувала в провадженні суду від 11.11.2024. 13.02.2025 заочним рішенням суду позов задоволено. 10.11.2025 представником відповідача подано заяву про перегляд заочного рішення, відповідно до обставин, зазначених в ній, відповідач не був належним чином повідомленим про розгляд даної справи та був позбавлений свого законного права на захист своїх інтересів та прав у суді і не мав можливості подати заперечення до позовних вимог. Тоді ж, 10.11.2025, у заяві представик відповідача заявив клопотання про надання подружжю строку для примирення терміном 6 місяців. Позивачка у своїх заявах від 13.11.2025 та 26.03.2026 категорично заперечувала проти перегляду заочного рішення та вказала, що не має наміру миритись з відповідачем, не бажає проживати з ним однією сім`єю, оскільки він створює сімейні скандали, через що вона неодноразово зверталась до поліції, а також підтримала позов та просила суд розірвати шлюб, що, в свою чергу, свідчить про відсутність реальної можливості примирення сторін. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вжиття судом заходів щодо примирення подружжя у справах про розірвання шлюбу застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно під час розгляду конкретної справи. Під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін (частина сьома статті 211 ЦПК України). Враховуючи положення статті 112 СК України, згідно якої при вирішенні питання про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя, тлумачення статті 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Разом з тим, суд звертає увагу на долучену до матеріалів справи позивачкою копію постанови судді Старосамбірського районного суду Львівської області від 02.09.2025 у справі №455/1753/25, згідно якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП, вчиненого 26.07.2025. Також, судом приймається до уваги долучена до матеріалів справи копія рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 24.09.2025 у справі №455/1930/25, згідно якоїзаяву представника [PERSON] адвоката Писко С.І., заінтересована особа: [PERSON] , про видачу обмежувального припису задоволено частково, видано обмежувальний припис на строк 3 (три) місяці щодо [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього обов`язки, а саме: перебувати у місці спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] ; наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання постраждалої особи [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] ; контактувати та вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, суд приходить до висновку, що вжиття заходів щодо примирення подружжя у даному випадку суперечитиме моральним засадам суспільства. Також, на думку суду, заява представника відповідача про надання терміну на примирення носить формальний характер, є необгрунтованою та такою, що подана з метою затягування розгляду справи, що, в свою чергу, призведе до порушення розумних строків розгляду цивільної справи та прав сторін. Суд враховує, що від моменту подачі позову до суду, ухвалення заочного рішення та постановлення ухвали про його скасування, позиція позивачки щодо бажання розірвати шлюб з відповідачем, залишається незмінною. Тому вказана заява про надання терміну на примирення не підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги стійке волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу з відповідачем та встановлені судом обставини, які, в своїй сукупності, свідчать про те, що сім`я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, суд прийшов до переконання, що шлюб, при таких обставинах, слід розірвати, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved