Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-08 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] і просить винести рішення яким стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором №103369175 від 23.01.2025 в загальній сумі 49372,47 та понесені судові витрати: сплачений судовий збір в сумі 2662,40 грн та витрати пов`язані із розглядом справи, а саме витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів 1664,00 грн. Позовні вимоги обґрунтував наступним. 23.01.2025 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено,в електронній формі з дотриманням вимог ЗУ «Про електронну комерцію», кредитний договір №103369175. За цим договором кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. 28.07.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28072025, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором №103369175 від 23.01.2025 в загальній сумі 49372,47 грн, яка складається із: суми заборгованості за основним зобов`язанням 16320,00 грн, заборгованості за відсотками 12652,47 грн, заборгованості по комісії за обслуговування кредиту 11900,00 грн, суми заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) 8500,00 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, просить суд позовні вимоги задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив відсутній, поважних причин своєї неявки суду не повідомила і від неї не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, в зв`язку з чим, розгляд цивільної справи проводився заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, встановив наступне. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір про споживчий кредит №103369175 від 23.01.2025 (індивідуальна частина) з додатками, у тому числі заявою на отримання кредиту, анкетою-заявою, графіком платежів, паспортом споживчого кредиту до договору, підтверджують, що 23.01.2025 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір,відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 17000,00 грн; строк користування кредитом 345 днів; кінцевий строк повернення 03.01.2026; процентна ставка 0,94% в день (річна 4002,24); комісія за надання кредиту 1700,00 грн; комісія за обслуговування кредиту 26180,00 грн (7% від суми кредиту за кожний розрахунковий період (крім останнього)); платіжна карта [NUMBER] ; у разі невиконання/неналежного виконання, передбачено сплату штрафу. Оскільки [PERSON] , уклавши договір в електронній формі (23.01.2025 одноразовий ідентифікатор 843750), погодилась з умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання кредиту, укладення кредитного договору в запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, тому цей правочин, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Платіжне доручення №99496859 від 23.01.2025 підтверджує факт отримання [PERSON] 23.01.2025, на належну банківську картку [NUMBER] , на виконання умов договору №103369175,грошових коштів в сумі 17000,00 грн. У подальшому, 28.07.2025 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №28072025, відповідно до умов якого, з урахуванням відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №103369175 від 23.01.2025, додаткової угоди №1 до вказаного договору факторингу від 29.07.2025 та реєстру боржників, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №103369175 від 23.01.2025 в загальній сумі 49372,47 грн, яка складається із: суми заборгованості за основним зобов`язанням 16320,00 грн, заборгованості за відсотками 12652,47 грн, заборгованості по комісії за обслуговування кредиту 11900,00 грн, суми заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) 8500,00 грн. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Отже, внаслідок укладення договору факторингу відбулася заміна кредитора, і саме ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло статусу нового кредитора/стягувача за кредитним договором. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ч.1 та ч.2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, встановивши факт укладення кредитного договору, а також факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору та у строки визначені сторонами, зважаючи на зміну кредитора, суд вважає встановленим наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №103369175 від 23.01.2025 в загальній сумі 28972,47 грн, яка складається із: суми заборгованості за основним зобов`язанням 16320,00 грн, заборгованості за відсотками 12652,47 грн. З приводу вимоги про стягнення суми заборгованості за неустойкою (штраф, пеня) 8500,00 грн, то вона задоволенню не підлягає з таких підстав. 24.02.2022 Законом України «Про правовий режим воєнного стану в Україні» введено режим воєнного стану. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, нарахуванняпені за кредитним договором є незаконним та підлягає списанню кредитодавцем. З приводу вимоги про стягнення суми заборгованості за комісією за обслуговування кредиту в сумі 11900,00 грн, то вона задоволенню не підлягає,оскільки позивачем не долучено доказів надання позичальнику додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, за які банком встановлена комісія за обслуговування кредиту. Відповідно до ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір в сумі 1562,30 грн. В частині відшкодування витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме витребування доказів, проведення огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпечення доказів в сумі 1664,00 грн, за відсутності доказів як на їх понесення взагалі так і у вказаній сумі, вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: partial