Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Представник позивачів звернулася до суду з позовом, у якому просить визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,039 Га, кадастровий номер 1822082500:02:001:0903, становить (одну другу) її частину та визнати за [PERSON] право власності на (одну другу) частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміром 0,039 Га, кадастровий номер 1822082500:02:001:0903, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Визначити, що частка померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміром 0,039 Га, кадастровий номер 1822082500:02:001:0903, становить (одну другу) її частину та визнати за [PERSON] право власності на (одну другу) частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розміром 0,039 Га, кадастровий номер 1822082500:02:001:0903, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог представник позивачів зазначає наступне. Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . [PERSON] вступила у спадщину відповідно до закону. [PERSON] залишив заповіт про те, що частину будинку [ADDRESS] залишає своїй доньці [PERSON] . Крім цього, на підставі рішення 22-ї сесії Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 11.05.2011 року та Державного акту на право власності на землю ІІІ-ЖТ 030214 від 26.11.2001 року він був співвласником земельної ділянки з кадастровим номером 1822082500:02:001:0903, розташованої по [ADDRESS] . частина будинку [ADDRESS] була оформлена [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, тоді як належну батькові частину земельної ділянки вона не змогла оформити через ряд причин. По-перше, ця земельна ділянка належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. [PERSON] помер в 2005 році і його частку не було виділено зі спільної сумісної у спільну часткову. По-друге, спадкоємиця [PERSON] [PERSON] не знайшла оригінал правовстановлюючого документу - Державного акту про право власності на земельну ділянку. Постановою державного нотаріуса Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Поліщука А.I. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину земельної ділянки, кадастровий номер 1822082500:02:001:0903, розташованої по [ADDRESS] , оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу та через те, що частка спадкодавця спільній сумісній власності на цю земельну ділянку не була визначена за його життя. Інший співвласник земельної ділянки, кадастровий номер 1822082500:02:001:0903, розташованої по [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Спадкоємицею [PERSON] є його дружина Позивачка [PERSON] . Позивачка також не змогла оформити право власності в порядку спадкування на належну померлому частку у земельній ділянці, кадастровий номер 1822082500:02:001:0903, розташованій по [ADDRESS] , оскільки частка спадкодавця [PERSON] не була виділена за його життя. Постановою приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Паламарчука I.В. [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки, кадастровий номер 1822082500:02:001:0903, розташованої по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , оскільки частка спадкодавця не була виділена за його життя. За вказаних вище обставин єдиним способом захисту прав та інтересів позивачів щодо отримання належної їм спадщини після смерті батька та чоловіка, які обидва були співвласниками однієї земельної ділянки, є звернення до суду. Ухвалою суду від 06.10.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження та визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив (а.с. 31). В судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивачів до суду надійшло клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відповідач жодних клопотань до суду не подавав. Згідно вимог частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою померлого [PERSON] . Відповідно до копії заповіту, складеного 12.09.2005 року, [PERSON] заповів частину житлового будинку з належними до нього будівлями, що знаходиться за адрсою: [ADDRESS] , своїй дочці [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області, та про що зроблено відповідний актовий запис № 22 (а.с. 8). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 301/02-31 від 14.02.2025 року встановлено, що [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] на частину земельної ділянки з кадастровим номером 1822082500:02:001:0903, загальною площею 0,039 га, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] , у звязку з належністю вказаного майна на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1294 (а.с. 14). З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 01/02-31 від 04.07.2025 року також вбачається, що спадкове майно (земельна ділянка за кадастровим номером: 1822082500:02:001:0903, загальною площею - 0,0390 га, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до довідки № 61/02-31 від 04.07.2025 року, виданої приватним нотаріусом Коростенського районного нотаріального округу Паламарчуком І.В., [PERSON] є єдиною спадкоємицею майна, що належало [PERSON] (а.с. 16). Право сумісної спільної власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,3491 га підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЖТ № 030214 (а.с. 17). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Згідно ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб?єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. За ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно пункту 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 зазначено: «Розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 ст. 86 3К України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Нормами ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у цій же постанові свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли в порядку, установленому цивільним законодавством. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Беручи до уваги те, що у Позивачки [PERSON] відсутній (втрачений) оригінал правовстановлюючого документа про право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку і у нотаріальному порядку оформити її право власності на це майно неможливо, то єдиним механізмом оформити свої право власності на спадкове майно є визнання цього права в судовому порядку. Так само й щодо можливості оформити право власності в порядку спадкування Позивачкою [PERSON] після смерті свого чоловіка. Крім вирішення питання про визначення частки її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку з [PERSON] , який помер [INFO] , доцільним, буде також визнати за нею право власності на належну її чоловіку [PERSON] визначену частку у праві власності на земельну ділянку. Аналіз вище вказаних норм дає підстави для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved