Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 00-10154036 від 06.01.2025 у розмірі 14648 грн. 00 коп., судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 06.01.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-10154036 на суму 6000 грн. 00 коп. відповідачка приєдналась до умов кредитного договору шляхом введення одноразового ідентифікатора 43155. На виконання умов кредитного договору, 06.01.2025 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТГІД» на платіжну картку № [NUMBER] , шо свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. 13.08.2025 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 13082025-МК/Юніт Капітал відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором до відповідача. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 13.08.2025 року до договору факторингу 1 та акту приймання-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Станом на 03.11.2025 заборгованість за кредитним договором становить 16398 грн. 00 коп. з яких: 6000 грн. 00 коп. заборгованість по тілу кредиту; 8648 грн. 00 коп. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 1750 грн. 00 коп. заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи), а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 грн та 7 000 грн витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04.11.2025 вищезазначену цивільну справу передано до Салтівського районного суду міста Харкова для розгляду за підсудністю. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 18.11.2025 вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою суду від 21.11.2025 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 02.12.2025 у задоволенні клопотання відповідачки [PERSON] про витребування доказів відмовлено. У наданий в ухвалі час, від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. 28.11.2025 від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачка прохала відмовити у задоволені позову в частині стягнення штрафів та інших надмірних нарахувань, зменшити розмір заборгованості до суми фактично отриманих коштів та законних процентів, посилаючись на те, що 06.01.2025 нею було оформлено кредит у розмірі 5000 грн. 00 коп. у ТОВ «Макс Кредит» в онлайн-режимі. Умови кредитування, включаючи штрафи, реальну відсоткову ставку та загальні витрати, їй не були надані у повному та зрозумілому вигляді, що порушує ЗУ «Про споживче кредитування». Позивач прохає стягнути 14648 грн. 00 коп., що суттєво перевищує суму отриманого кредиту, заявлена сума включає непропорційні, економічно необґрунтовані штрафи та проценти. На момент користування кредитом вона перебувала у складному матеріальному становищі. 01.12.2025 від представника ТОВ «Юніт Капітал» Хлопкової М.С. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача прохає задовольнити позовні вимоги, зазначивши, що відповідно до кредитного договору №00-10154036 від 06.01.2025 сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у разі укладення електронного договору в якості підпису Сторін буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором з боку Позичальника та аналог власноручного підпису Кредитодавця, що відтворений засобами копіювання з боку Кредитодавця, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, що і власноручний підпис. Кредитний договір №00-10154036 від 06.01.2025 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор 43155 направлено позичальнику 06.01.2025 о 22:05:34 на вказаний ним номер мобільного телефону - [NUMBER] ; одноразовий персональний ідентифікатор введено Позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства 06.01.2025 о 22:05:45 годині, після чого відповідач натиснув кнопку «ТАК», що є підписанням договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Одночасно з підписанням договору, Товариство відправляє на електронну адресу, вказану Позичальником у Заявці на кредит, електронного листа з повідомленням про успішне підписання кредитного договору , зокрема, додаючи його примірники у форматах у форматах PDF та P7S. Позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.01 р., ст.9 Закону України «Про споживче Кредитування» ознайомлений зі змістом ст. 25 Закону України «Про споживче Кредитування» та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового Кредиту ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті https://kachay.com.ua/. Відповідач отримав грошові кошти відповідно до умов Договору належним чином. Фактично доводи відповідача зводяться до нерозуміння природи договору, що не звільняє споживача, як сторону зобов`язань, від його виконання. Підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. Нарахування відсотків за користування кредитом відображені в наданому розрахунку відбувались згідно з погодженими умовами кредитного договору №00-10154036 від 06.01.2025. Сума кредитного договору становить 5000 грн. 00 коп., строк кредитування становить 360 днів. Стандартна процентна ставка 0,94 % від суми кредиту, комісія за надання кредиту - 1000 грн. 00 коп. Нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам Договору, з якими відповідач ознайомився до укладення кредитного договору № 00-910154036 від 06.01.2025 та підписавши електронним одноразовим ідентифікатором підтвердив та погодився з умовами даного Договору. За весь період перебування права вимоги за вищезазначеними договорами, позивач не здійснив жодних додаткових нарахувань і не застосував жодних штрафних санкцій до боржника. 01.12.2025 відповідачка [PERSON] подала заперечення (на відповідь на відзив), в яких зазначила, що вона не заперечує факт отримання грошових коштів за кредитним договором, не ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не відмовляється від оплати тіла кредиту. Складна фінансова ситуація та інші життєві обставини унеможливлюють своєчасне погашення кредиту у повному обсязі. Проте заперечує щодо розміру заявленої заборгованості, нарахованих процентів, комісій, витрат на правничу допомогу, повного покладення судового збору, оскільки позивач не надав належного розрахунку заборгованості, не підтвердив рух коштів, не надав первинних бухгалтерських документів. Позивач застосував 0,94 % на день, комісію 20 % та інші несправедливі умови, що суперечать ЗУ «Про споживче кредитування». Позивачем не надано повного договору факторингу, підтвердження права переходу прав вимоги та повідомлення відповідача. Позивач не довів факту оплати 7000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу, не надав договору та акту виконаних робіт. Прохала врахувати її матеріальне становище та зменшити неустойку, посилаючись на ст. 551 ЦК України. 03.12.2025 представником ТОВ «Юніт Капітал» Хлопковою М.С. надані додаткові пояснення в яких остання зазначила, що ч. 1 ст. 625 ЦК України регламентує відповідальність за кредитним договором, тобто сплату неустойки (штрафу, пені), проте позивач ніяких нарахувань не здійснював, позовні вимого щодо стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) відсутні. До позовної заяви долучені належні документи на підтвердження надання правничої допомоги, зокрема долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06.01.2025 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-10154036 у формі електронного документа за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор 43155 направлено позичальнику 06.01.2025 о 22:05:34 на номер мобільного телефону - [NUMBER] . Відповідно до п. 1.3, п. 1.4 Договору кредитна лінія надається строком на 360 (триста шістдесят) календарних днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 15 днів. Згідно з п. 1.5. Тип процентної ставки - фіксована. Відповідно до п. 1.5.1. Стандартна процента ставка складає 0,94% (нуль цілих 94 сотих) від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору. Пунктом 1.6. Кредитодавець одноразово в момент видачі Кредиту нараховує Комісію за надання кредиту у розмірі 20,00% від суми кредиту, що складає: 1000 грн. 00 коп., яку Позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених пунктом 3.5 цього Договору. Пунктом 3.5 Договору передбачено, що нарахування комісії здійснюється одноразово з моменту укладення Договору. Відповідно до п. 7.3. позичальник підтверджує, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надано актуальну та достовірну інформацію, передбачену статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також інформацію про фінансову послугу та Кредитодавця у визначеному законодавством обсязі, достатньому для прийняття позичальником свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання та ознайомлений з Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Макс Кредит», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті за посиланням: https://treba.credit/finansovi-poslugy/. Цього ж дня, відповідачка підписала Паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, зокрема, основні умови кредитування, реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, який відповідачкою підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 24249 (а.с. 123-24). На виконання умов кредитного договору ТОВ «Макс Кредит» перераховано на рахунок відповідача, грошові кошти у сумі 5000 грн. 00 коп. 13.08.2025 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу 13082025-МК/ЮнітКапітал. Відповідно до п. 2.1. Розділу 2 (предмет договору) в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Фактор зобов`язується передати (сплатити) Клієнту Суму Фінансування, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на Дату відступлення Прав Вимоги. Відповідно до п. 2.4 Договору з дати відступлення Прав Вимоги Клієнт перестає бути стороною за укладеними Кредитними договорами, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно з реєстру та набуває всіх прав за ним. Згідно з п. 8.3.2. Договору у день отримання Фактором Реєстру Боржників в електронному вигляді, Фактор формує та надає Клієнту для підписання Акт приймання-передачі Реєстру Боржників у електронному вигляді, за формою, наведеною в Додатку №2 до даного Договору. У день отримання Клієнтом Акту приймання-передачі Реєстру Боржників, уповноважений представник Клієнта підписує вказаний Акт, скріплює печаткою та передає підписаний примірник Акту Фактору (а.с.52-58). Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 13082025-МК/ЮнітКапітал від 13.08.2025 ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 14 648 грн. 00 коп., що також підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 13082025-МК/ЮнітКапітал від 13.08.2025 (а.с.49-51). ТОВ «Юніт Капітал» здійснило ТОВ «Макс Кредит» оплату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 13082025-МК/Юніт Капітал від 13.08.2025, що підтверджується платіжною інструкцією № 564 від 19.08.2025 (а.с.48). Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача на загальну суму 14648 грн. 00 коп. Відповідно до детального розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість в сумі 14648 грн. 00 коп., з яких: суме кредиту - 5000 грн. 00 коп., сума заборгованості за нарахованими комісіями - 1000 грн. 00 коп., сума заборгованості за нарахованими процентами - 8648 грн. 00 коп., а також штрафні санкції згідно умов договору в розмірі 1750 грн. 00 коп., які позивачем не заявлені до стягнення з відповідачки. Посилань на докази сплати відповідачкою заборгованості по кредитному договору № 00-10154036 від 06.01.2025 матеріали справи не містять. Разом з тим, відповідачка не заперечує факт існування заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно із ст. ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути надана розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 2 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію". Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Наслідком неповідомлення боржника про проведену заміну кредитора у зобов`язанні є лише те, що боржник може виконати свої зобов`язання первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Про що, в тому числі, вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Отже, право вимоги за кредитним договором № 00-10154036 від 06.01.2025, укладеним між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Юніт Капітал», що підтверджується матеріалами справи. Стосовно посилання відповідачки на порушення позивачем Закону України «Про споживче кредитування» щодо нарахування відсотків, суд зазначає наступне. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. З матеріалів справи встановлено, що відповідачка отримала кредитні кошти, і у відзиві на позовну заяву цього факту не заперечувала. Водночас розмір відсотків - 0,94 % від суми кредиту за кожен день користування коштами - був узгоджений сторонами, що підтверджується пунктами 1.5.1 та 1.6 кредитного договору, підписаного обома сторонами. Зазначені умови не суперечать положенням Закону України «Про споживче кредитування». В розрахунку заборгованості позивачем зазначено про нарахування відповідачці 1750 грн. 00 коп. за штрафними санкціями, проте позивачем не пред`явлено вимогу про їхнє стягнення. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладений кредитний договір відповідає вимогам закону, зобов`язання по договору відповідачкою у встановлений строк не виконані, сума заборгованості підтверджена документально, позивач на законних підстав набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5000 грн., комісією у розмірі 1000 грн. та відсотків 8648 грн. 00 коп. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. 00 коп., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвокат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано свідоцтво адвоката Соломко В.О., довіреність надана ТОВ «Юніт Капітал», договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги, акт прийому-передачі виконаних робіт (а.с. 41-44). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу, взявши до уваги умови договору про надання правової допомоги, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у сумі 7000 грн. 00 коп. є завищеним, витрати у зазначеній сумі не можна визнати належно обґрунтованими та необхідними в контексті обставин цієї справи. Враховуючи викладені обставини, складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді та їх характер, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу, а також з метою дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, враховуючи заяву відповідачки, суд дійшов висновку, про зменшення витрат на правничу допомогу та стягненню з відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 5000 грн. 00 коп. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved