Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 22437-12/2023 від 26 грудня 2023 року у розмірі 35000 грн, Договором № 7401913 про надання споживчого кредиту від 23 грудня 2023 року у розмірі 7280 грн, Договором позики № 2554754 від 29 грудня 2023 року у розмірі 3300 грн, а всього загальна сума заборгованості становить 45580 грн, та судові витрати по справі у розмірі 3028 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 26 грудня 2023 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 22437-12/2023. 29 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 29042024-1. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 29042024-1 укладеного 29 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 35000 грн за Договором про надання фінансового кредиту № 22437-12/2023, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу становить 10000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 25000 грн. 23 грудня 2023 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено Договір № 7401913 про надання споживчого кредиту. 27 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27092024. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 27092024 укладеного 27 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 7280 грн за Договором № 7401913 про надання споживчого кредиту, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу становить 2000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 5280 грн. 29 грудня 2023 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено Договір позики № 2554754. 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21. Відповідно до Витягу з реєстру боржників № 26 до Договору факторингу № 14/06/21 укладеного 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 3300 грн за Договором позики № 2554754, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу становить 1000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 2300 грн. До теперішнього часу на вимоги позивача відповідачка заборгованість не погасила, від виконання своїх зобов`язань ухиляється, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві зазначив, що в разі неявки відповідачки, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надійшло. Зі згоди представника позивача та на підставі наявних у справі доказів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, 26 грудня 2023 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 22437-12/2023, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у сумі 10000 грн строком на 100 днів, з датою погашення кредиту 03 квітня 2024 року. Процентна ставка становить 2,50 % в день. 29 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 29042024-1. Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором про надання фінансового кредиту № 22437-12/2023 від 26 грудня 2023 року. Вказане підтверджується копією зазначеного Договору факторингу та витягом з Реєстру боржників до вказаного договору. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, проте відповідачка порушила умови договору та не повернула кредит у зазначені строки, у результаті чого виник борг. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 22437-12/2023 від 26 грудня 2023 року за період з 29 квітня 2024 року по 30 вересня 2024 року, станом на 30 вересня 2024 року заборгованість становить 35000 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу становить 10000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 25000 грн. 23 грудня 2023 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено Договір № 7401913 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачці було надано кредит у сумі 2000 грн строком на 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 2,20 % в день та застосовується в межах строку кредиту. 27 вересня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 27092024. Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором № 7401913 про надання споживчого кредиту від 23 грудня 2023 року. Вказане підтверджується копією зазначеного Договору факторингу та витягом з Реєстру боржників до вказаного договору. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, проте відповідачка порушила умови договору та не повернула кредит у зазначені строки, у результаті чого виник борг. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 7401913 про надання споживчого кредиту від 23 грудня 2023 року за період з 27 вересня 2024 року по 30 вересня 2024 року, станом на 30 вересня 2024 року заборгованість становить 7280 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу становить 2000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 5280 грн. 29 грудня 2023 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено Договір позики № 2554754, відповідно до якого відповідачці було надано позику у сумі 1000 грн строком на 20 днів, процентна ставка (базова) / день 3,00% (фіксована). Дата повернення позики 18 січня 2024 року. 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 14/06/21. Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за Договором позики № 2554754 від 29 грудня 2023 року. Вказане підтверджується копією зазначеного Договору факторингу та витягом з Реєстру боржників до вказаного договору. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, проте відповідачка порушила умови договору та не повернула кредит у зазначені строки, у результаті чого виник борг. Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором позики № 2554754 від 29 грудня 2023 року за період з 24 червня 2024 року по 30 вересня 2024 року, станом на 30 вересня 2024 року заборгованість становить 3300 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу становить 1000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 2300 грн. Згідно ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.625 ЦПК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З урахуванням викладеного позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 грн за Договором про надання фінансового кредиту № 22437-12/2023 від 26 грудня 2023 року підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення відсотків за вищезазначеним договором у розмірі 25000 грн, суд приходить до наступного. Сума нарахованих відсотків є очевидно непропорційною до суми зобов`язання, оскільки перевищує її більше ніж у два рази та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права і принципам, встановленим у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Суд враховує, що вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищені, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукав у такий спосіб позичальника на укладення договору на вкрай невигідних для нього умовах, які відповідач не зміг оцінити належно. Крім того, з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. У наведених Керівних принципах для захисту інтересів споживачів визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Також, відповідно до постанови Великої палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. З огляду на наведене, суд при вирішенні питання щодо стягнення відсотків в даній справі, з огляду на необхідність беззаперечного дотримання принципів справедливості, добросовісності і розумності, вважає за необхідне зменшити розмір відсотків до розміру заборгованості по Договору про надання фінансового кредиту № 22437-12/2023 від 26 грудня 2023 року, що становить 10000 грн. Отже, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, які підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 22437-12/2023 від 26 грудня 2023 року підлягають частковому задоволенню у розмірі 20000 грн, з яких: 10000 грн тіло кредиту, 10000 грн заборгованість по відсоткам. Що стосується вимог позивача щодо стягнення заборгованості за Договором № 7401913 про надання споживчого кредиту від 23 грудня 2023 року у розмірі 7280 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу становить 2000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 5280 грн, то ці вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за Договором позики № 2554754 від 29 грудня 2023 року у розмірі 3300 грн, з яких сума заборгованості за основною сумою боргу становить 1000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 2300 грн, то ці вимоги також підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial