Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вище зазначеним позовом. Позивач посилається на те, що 21 жовтня 2023 року між ним та [PERSON] укладено договір позики грошей (далі Договір) 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. зі строком виплати боргу до 17.06.2024 року. Відповідач уникає виконання свого обов`язку по поверненню грошових коштів отриманих в борг, чим порушує законні його права та спричинив йому майнові збитки. На теперішній час у існує заборгованість у сумі 279 382,22 (двісті сімдесят дев`ять тисяч триста вісімдесят дві) грн., яка складається з: 170 000 грн. основного боргу; 74 892,93 грн. пеня; 7761,24 грн. 3 % річних; 26 728,05 грн. інфляційні втрати; У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав та зіслався на обставини викладені в позові. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи та письмовий відзив на позов від нього до суду не надходили. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 15 ЦПК України Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як зазначено у ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.Згідно з ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як зазначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. Судом встановлено,що 21 жовтня 2023 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошей у сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. зі строком виплати боргу до 17.06.2024 року. який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Думанською А.В. (далі Договір). Відповідно до п. 1 Договору, сума позики становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. зі строком виплати боргу до 17.06.2024 року. Грошові кошти було передано Відповідачу до підписання Договору. Сторони домовилися, що повернення грошей відбуватиметься частками кожного місяця за наступним графіком: перший платіж в період з 21.10.2023 року по 17.11.2023 року Позичальник сплачує гроші в сумі 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) грн.; в період з 18.11.2023 року по 17.12.2023 року - 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) грн.; в період з 18.12.2023 року по 17.01.2024 року - 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) грн.; в період з 18.01.2024 року по 17.02.2024 року - 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) грн.; в період з 18.02.2024 року по 17.03.2024 року - 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) грн.; в період з 18.03.2024 року по 17.04.2024 року - 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) грн.; в період з 18.04.2024 року по 17.05.2024 року - 19 000 (дев`ятнадцять тисяч) грн.; в період з 18.05.2024 року по 17.06.2024 року - 37 000 (тридцять сім тисяч) грн. Відповідно до п.п. «Б» п. 2 Договору, остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 17.06.2024 року. Згідно з п. 4. Договору, при неповерненні суми позиви своєчасно, Позикодавець вправі пред`явити цей договір до стягнення в примусовому порядку. Відповідно до п. 6 Договору, сторони домовились, що після повернення всієї суми боргу, Позикодавцем буде надана Позичальнику заява про факт підтвердження повного розрахунку. Без цієї заяви борг вважається таким, що не повернутий. Не зважаючи на умови Договору, повернення грошей у встановлені у Договорі строки та розмірах Відповідачем здійснено не було. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з проханням повернути зазначені грошові кошти. Проте, законні вимоги [PERSON] щодо повернення грошових коштів в сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) грн. взятих в борг, Відповідачем ігноруються. Відповідач уникає виконання свого обов`язку по поверненню грошових коштів отриманих в борг, чим порушує законні права Позивача та спричинив йому майнові збитки. Відповідач уникає виконання свого обов`язку по поверненню грошових коштів отриманих в борг, чим порушує законні його права та спричинив йому майнові збитки. На теперішній час у існує заборгованість у сумі 279 382,22 (двісті сімдесят дев`ять тисяч триста вісімдесят дві) грн., яка складається з: 170 000 грн. основного боргу; 74 892,93 грн. пеня; 7761,24 грн. 3 % річних; 26 728,05 грн. інфляційні втрати; Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. Розрахунок 3% річних та інфляційних витрат здійснено за період з 18.06.2024 року по 25.12.2025 року, суми яких відповідно становлять 7 761,24 грн., 74 892,93 грн. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Будь-яких доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини, відповідач не надав, в тому числі не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не надав доказів помилковості чи неправильності наданого позивачем розрахунку, в зв`язку з чим суд вважає його достовірним. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 279 382,22 (двісті сімдесят дев`ять тисяч триста вісімдесят дві) грн Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2235,06 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved