Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

[PERSON] через представника - адвоката Дарморіс Оксану Маркіянівну звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони 07.02.2020 зареєстрували шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №191. У шлюбі мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що спільне життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, протилежні погляди на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Також зазначила, що відповідач не проживає разом з позивачем однією сім`єю, спільне господарство ними не ведеться з вересня 2025 року, у зв`язку з чим фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. З огляду на наведене просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 07.02.2020 між нею та відповідачем у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №191, стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Ухвалою судді від 30.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено у справі судове засідання на 20.11.2025. Ухвалою суду від 20.11.2025 розгляд справи відкладено на 18.12.2025, а в подальшому за клопотанням представника відповідача відкладено на 30.12.2025 відповідно до ухвали суду від 18.12.2025. Ухвалою суду від 30.12.2025 надано сторонам строк для примирення тривалістю два місяці та зупинено провадження у справі до 02.03.2026 включно. Ухвалою суду від 03.03.2026 поновлено провадження у цивільній справі та призначено судове засідання на 24.03.2026. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, представник позивача адвокат Дарморіс О.М. подала заяву від 23.03.2026, у якій позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, справу розглянути без її участі та без участі позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, представник відповідача адвокат Крамар В.П. подав заяву від 20.03.2026, у якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо їх задоволення, розгляд справи просив проводити без його участі та без участі відповідача. Зазначив, що наслідки визнання позову йому відомі та зрозумілі. У зв`язку з неявкою учасників справи в судове засідання, відповідно частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.02.2020 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис №191, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.06.2022, виданим повторно (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.08.2020 (а.с. 8). Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За змістом статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в пункті 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер, відтак його збереження неможливе та недоцільне, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Таким чином, беручи до уваги, що сім`я повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, а також те, що сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд, ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), дійшов переконання про наявність обгрунтованих підстав для розірвання шлюбу. Такий підхід узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 29.08.2018 у справі № 207/1381/18, від 03.12.2020 у справі 456/848/16-ц. Позов слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною першою статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Ураховуючи, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, стягнути з відповідача.

Outcome: approved