Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати припиненими трудові відносини з ним, обґрунтовуючи тим, що 22.03.2019 року він був прийнятий на роботу сторожем Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсам 43». 24.02.2022 року, після початку повномасштабної війни, підприємство призупинило свою роботу, господарську діяльність на території Херсона не здійснює. На даний час зв`язок з підприємством відсутній. Позивач 24.12.2025 року направив відповідачу заяву про звільнення, відповідь отримано не було, конверт повернувся у зв`язку із відсутністю адресата. Просить визнати трудові відносини припиненими на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України. Ухвалою суду від 26.01.2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягав. Представник відповідача повідомлений про розгляд справи належним чином. В судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із статтею 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Наказом № 4/19-к від 21.03.2019 [PERSON] був прийнятий сторожем до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсам 43» з 22.03.2019 року, що підтверджується відомостями про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб від 24.12.2025 року. 24.02.2022 року через бойові дії підприємство призупинило свою роботу, господарську діяльність не здійснює. За даними з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування останні платежі за застраховану особу підприємство перерахувало в грудні 2021 року. 24.12.2025 року [PERSON] звернувся з заявою про звільнення його за власним бажанням за ч.1 ст. 38 КЗпП України. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно до часини першої статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника, відповідно до пункту 4 частини першої статті 36 КЗпП України. Згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Законодавством України визначено право особи вільно обирати собі місце роботи та припиняти трудові відносини за власним бажанням, будь-яких обмежень не допускається, оскільки це порушує невід`ємне право особи на вільний вибір праці. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний ним спосіб захисту направлений на відновлення його трудових прав, гарантованих Конституцією України. Передбачений частиною першою статті 38 КЗпП України порядок розірвання трудового договору з ініціативи працівника передбачає попередження ним про це власника або уповноважений орган письмово за два тижні. За встановлених у цій справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист його порушених прав у обраний ним спосіб. У ході судового розгляду встановлено, що позивач вчинив, передбачені статтею 38 КЗпП України та Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» дії, необхідні для припинення трудових відносин, однак трудові відносини розірвано не було. Тобто існує порушення права позивача на припинення трудових відносин. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач не бажає працювати на посаді сторожа ТОВ «Універсам 43», про що надав письмову заяву про звільнення, суд дійшов висновку, що позов про визнання припиненими його трудових відносин з цим товариствами на підставі частини першої статті 38 КЗпП України, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1331,20 грн.

Outcome: approved