Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

[PERSON] , від імені якого діє представник [PERSON] , звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08 червня 2019 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що 08 числа червня місяця 2019 року складено відповідний актовий запис № 122. Від шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] [INFO] . Спільне сімейне життя між сторонами не склалося у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача по відношенню до неї. Протягом тривалого часу відповідач систематично вчиняє щодо неї як психологічне, так і фізичне насильство. Зокрема, відповідач принижує честь та гідність позивачки, висловлюється на її адресу образливими та нецензурними словами, чинить постійний психологічний тиск, контролює та залякує її. Крім того, відповідач систематично погрожує їй застосуванням фізичної сили, висловлюючи погрози, зокрема такого змісту: «я тебе ударю», «я тебе стукну помреш, і ніхто тебе шукати не буде», що свідчить про реальну загрозу її життю та здоров`ю. Унаслідок такої поведінки відповідача вона зазнає постійних моральних страждань, перебуває у стані психологічного напруження та страху, що призвело до істотного погіршення її психологічного стану. Вона вимушена постійно жити у страху за власне життя та безпеку спільної дитини. Окрім цього, відповідач неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, що виражалося у штовханні та інших насильницьких діях, які створювали реальну загрозу її здоров?ю та безпеці. Зазначені дії відповідача відбувалися у присутності дитини або ставали їй відомими, що негативно впливає на психоемоційний стан дитини, формує у неї відчуття страху, небезпеки та нестабільності, а також може завдати шкоди її нормальному психологічному та емоційному розвитку. Такі дії відповідача мають ознаки домашнього насильства, унеможливлюють подальше спільне проживання сторін, порушують основи сімейних відносин, принципи взаємної поваги, безпеки та підтримки, а також свідчать про неможливість збереження шлюбу. Спроби зберегти сім`ю та налагодити стосунки результатів не дали. Фактично сімейні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить її інтересам та дитини (дочки [PERSON] ). Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Тому просить суд розірвати шлюб між нею, [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 08 червня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що 08 числа червня місяця 2019 року складено відповідний актовий запис № 122. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянув у її відсутності. У зв`язку з неявкою сторін, на підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не проводилась. Ухвалою Тячівського районного суду від 25 лютого 2026 року сторонам було надано строк для примирення та зупинено провадження в справі. Згідно статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 та ст. 25 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Із статті 56 СК України убачається, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 статті 105 СК шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У пункті 10 постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року роз`яснено, що передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Статтею 112 сімейного кодексу передбачено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що позивач з відповідачем зареєстрували шлюб 08.06.2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис 122. Від шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що сторони втратили почуття любові та поваги однин до одного. Протягом тривалого часу відповідач систематично вчиняє щодо позивачки як психологічне, так і фізичне насильство. Зокрема, відповідач принижує честь та гідність позивачки, висловлюється на її адресу образливими та нецензурними словами, чинить постійний психологічний тиск, контролює та залякує та систематично погрожує їй застосуванням фізичної сили. Це підтверджується тим, що вони спільно не проживають і не підтримують ніяких відносин. Ухвалою Тячівського районного суду від 25 лютого 2026 року сторонам було надано строк для примирення та зупинено провадження в справі, однак в наданий строк для примирення сторони не примирились. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сім`я розпалася остаточно, а цей шлюб існує лише формально і подальше його збереження суперечить інтересам позивача. За таких обставин,

Outcome: approved