Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

З позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , який зареєстрований 12 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, до Київського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою судді від 05.03.26 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Так, представником позивача адвокатом Козар М.В. у позові зазначено про можливість розгляду справи за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримані. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав заяву про визнання позову, в якій не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розглядати за його відсутності. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 12 березня 2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №352. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] .. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Щодо наявності спору про розділ майна подружжя, визначення місця проживання спільного сина та його утримання в позові не йдеться. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved