Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 2512988 від 12.06.2020 в розмірі 16200,00 грн., а також стягнути витрати зі сплати судового збору в сумі 2662,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 12.06.2020 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») укладено кредитний договір № 2512988, який підписано електронним підписом відповідача та на підставі якого останній отримав кредитні кошти на умовах визначених договором у розмірі 5000,00 грн. 26.02.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № ККАУ-26022021, у відповідності до умов якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість в розмірі 16200,00 грн. з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 11200,00 грн. сума заборгованості за відсотками,, яку представник позивача просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву (а.с. 16-17). 24.03.2026 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому представник відповідача зазначила, що відповідно до Додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2512988 від 12.06.2020 дата повернення кредиту 12.07.2020, у розмірі 7707,50 грн. з яких 2707,50 грн. сума нарахованих процентів. З огляду на зазначене, позивачем надано розрахунок заборгованості, який не ґрунтується на умовах кредитного договору, копію якого долучено самим же позивачем. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі справа № 444/9519/12 висловила правову позицію щодо змісту понять «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання». Відтак, вважає, що у межах строку кредитування до 12.07.2020 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Тобто, сторони погодили порядок і строки повернення кредиту, загальну вартість кредиту. Отже, вважає, що при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між сторонами кредитного договору умовами, якими визначено вартість кредиту і строк кредитування, а саме 30 днів, а не завуальованими умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом, це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Зазначає, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Крім того, звертає увагу суду, що згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем, за кредитним договором від 12.06.2020 [PERSON] було внесено оплати в рахунок погашення кредитної заборгованості, на суму 4536,75 грн. Зазначає, що позивач як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукає у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які [PERSON] не міг оцінити належно. Щодо стягнення витрат з надання професійної правничої допомоги, вважає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 8000 гривень є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Просила частково задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 3313,25 гривень, а також зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до розміру 2000 гривень. 24.03.2026 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що твердження представника відповідача про те, що позивач безпідставно нараховував проценти після спливу 30 днів, визначених кредитних договором як строк кредитування, є помилковим та таким, що не відповідає умовам договору з огляду на те, що строк кредитування складає 30 днів. Дата повернення кредиту вказується у графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору (п. 1.4. Договору). Відповідно до пункту 1.5.1. знижена процентна ставка 1,81% в день від суми кредиту, застосовується у межах строку кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Згідно з умовами договору, зокрема п. 1.5.2, стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредиту застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4. цього договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пп. 1.5.1. договору для застосування зниженої процентної ставки; та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Оскільки, відповідач прострочив виконання кредитного зобов`язання, то згідно з пп. 1.5.2. на прострочення нараховувалась стандартна процентна ставка 1,90%, що діяла в межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення. Детальний графік нарахувань процентів за договором відображений у картці обліку договору (розрахунок заборгованості), що була подана разом з позовною заявою. Розрахунок заборгованості, який є додатком до поданої товариством позовної заяви, містить усі необхідні відомості для того аби ідентифікувати його як такого, що підтверджує суму боргу саме по цьому кредитному договору, адже містить відомості про позичальника та номер і дату кредитного договору. Розрахунок заборгованості може бути належним доказом існування боргу у взаємозв`язку з іншими доказами, зокрема, позивачем було надано копію такого доказу, а саме довідку про перерахування коштів № 6514- ВП від 16.12.2025, видану провайдером ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ». Звертає увагу, що наданий до суду розрахунок заборгованості узгоджується із умовами кредитного договору. Водночас представник відповідача, заперечуючи проти доводів позовної заяви, обмежився загальними твердженнями та також не надав власного деталізованого контррозрахунку, який би спростовував заявлені вимоги. За відсутності документально підтверджених заперечень щодо арифметики нарахувань, розрахунок позивача залишається єдиним належним доказом розміру заборгованості. У відзиві представник відповідача також зазначає, що нарахування процентів є завищеними та несправедливими відносно відповідача. Позивач вважає, що така позиція сторони відповідача не відповідає дійсним обставинам справи і спрямована виключно на уникнення відповідальності за грошовим зобов`язанням. Зазначає, що нарахування процентів є наслідком недобросовісних дій та неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, оскільки у встановлений договором строк заборгованість та проценти не були сплачені. Щодо витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу зазначив, що такі витрати є розумними та доведеними, а доводи відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяву не є обґрунтованими. Витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн. не є завищеними, оскільки відповідають ринковій вартості юридичних послуг та є обґрунтованими з урахуванням складності справи, часу, витраченого представником товариства, та необхідності дотримання всіх процесуальних вимог. Ця сума включає аналіз правової ситуації, підготовку позовної заяви, збирання та оформлення доказів, а також юридичні консультації. Відповідно до судової практики, витрати на правову допомогу компенсуються в розумних межах, а 8000 грн. є пропорційними вартості роботи фахівця та обсягу наданих послуг. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 44). Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник відповідача, надала до суду заяву в якій просила розглянути справу за відсутності сторони позивача (а.с. 51 зворот). Оскільки, сторони у судове засідання не з`явилися за правилами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відтак, справа розглядається за правилами спрощеного провадження на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 12.06.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладений договір № 2512988 про надання споживчого кредиту, за умовами якого товариство надає споживачу кредит в розмірі 5000,00 грн. строком на 30 днів, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. У пункті 1.5.1. договору сторони погодили фіксовану знижену процентна ставка 1,81% в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного у пункті 1.4. цього договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку. Відповідно до пункту 1.5.2. договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.4. цього договору, якщо споживач не виконав умови для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку кредиту, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до пунктів 4.1.-4.6. цього договору. Кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами зазначеної в договорі платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем (пункт 2.1. договору). У пункті 3.1. договору сторони погодили, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до пунктів 4.2.-4.3. договору споживач у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 грн (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом. Пропозиція (оферта) споживача про продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу проценті. За змістом пунктів 4.5.-4.6. договору у випадку акцептування товариством пропозиції (оферти) споживача про продовження строку кредиту, новий строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в пункті 4.3 договору, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою. Вказаний порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту, сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки, воля сторін в даному випадку виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 Цивільного кодексу України до письмової форми правочину. Договір про споживчий кредит № 2512988 від 12.06.2020 з додатками (Графік платежів за договором та Паспорт споживчого кредиту) підписані [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (М552275). Відповідно до листа ТОВ «Вей фор плей» № 6514/ВП від 16.12.2025, ТОВ «Авентус Україна» перерахувало відповідачу грошові кошти у розмірі 5000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] зазначений в договорі. За розрахунком ТОВ «Авентус Україна», заборгованість за договором про споживчий кредит № 2512988 від 12.06.2020 складає 16200,00 грн.,з яких: заборгованість за кредитом 5000,00 грн.; заборгованість за процентами 11200,00 грн. 26.02.2021 між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № ККАУ-26022021, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» права грошової вимоги, зокрема, за договором № 2512988 від 12.06.2020, укладеним із [PERSON] . За змістом пункту 6.2.3. цього договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Пунктом 7.2. договору факторингу визначено, що новий кредитор здійснює оплату кредиторові шляхом перерахування суми, що вказана в п. 7.1. цього договору. Сплата таких коштів підтверджена платіжною інструкцією № 25759 від 26.02.2021. За змістом акту приймання-передачі реєстру боржників від 26.02.2021 до договору відступлення прав вимоги № ККАУ- 260022021 від 26.02.2021 ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло реєстр боржників кредитора від 26.02.2021. Відповідно до витягу з реєстру боржників ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2512988 від 12.06.2020 в сумі 16200,00 грн. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону, електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України). Договір про споживчий кредит № 2512988 від 12.06.2020 з додатками (Графік платежів за договором та Паспорт споживчого кредиту) підписані [PERSON] шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором М552275. Наведене підтверджується також довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «Авентус Україна». Отримання відповідачем кредиту у сумі 5000,00 грн. підтверджено листом ТОВ «Вей фор плей» № 6514/ВП від 16.12.2025. Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, РНОКПП, серію та номер паспорта громадянина України, зареєстроване місце проживання, електронну адресу, номер телефону, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти, вказаний самим відповідачем під час укладення договору. В кредитному договорі визначено порядок та умови надання фінансового кредиту, сплати процентів та строк його дії. Відповідач здійснював погашення заборгованості 18.06.2020 на суму 631,75 грн., 27.06.2020 на суму 855,00 грн., 21.07.2020 на суму 1280,00 грн., 27.07.2020 на суму 1570,00 грн., а також 04.09.2020 на суму 200,00 грн. що враховано при визначенні заборгованості. Суд не погоджується з доводами сторони відповідача про непропорційно великий розмір процентів, проте вважає, що їх нарахування відбулось поза межами строку кредитування зважаючи на наступне. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Укладаючи кредитний договір, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, пролонгацію строку кредиту. У зв`язку із сплатою процентів позичальником договір тричі був пролонгований на 30 днів на підставі розділу 4 договору. За розрахунком позивача проценти нараховані згідно з умовами договору та вимогами статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», в межах строку кредитування від фактичного залишку кредиту. Однак, перевіривши розрахунок заборгованості, судом встановлено, що первісним кредитором здійснено нарахування процентів після 12.09.2020, тобто після спливу 90 днів. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами нарахована за період з 12.06.2020 по 12.09.2020 у розмірі 4265,00 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, позивач належними та допустимими доказами довів обставини щодо його права вимоги до [PERSON] , яке перейшло до нього на підставі договору факторингу. Судом достовірно встановлено, що позичальник зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач, у порушення умов договору, суму заборгованості повністю не сплачує. З огляду на викладене, позивачем доведено належними доказами укладення відповідачем кредитного договору № 2512988 від 12.06.2020 та неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. За таких обставин, суд вважає що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2512988 від 12.06.2020 у розмірі 9265,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 5000,00 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 4265,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При подачі позову позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 16200,00 грн. Позов задоволено частково на загальну суму 9265,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 5000,00 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом 4265,00 грн. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 1522,63 грн. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 р. в справі № 648/1102/19 вказано, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.07.2025, акту № 1369 від 12.01.2026 про надання послуг від 12.01.2026 детального опису наданих послуг до акту №1659 від 12.01.2026, ордеру про надання правничої допомоги від 20.10.2025 серія ВС № 1381377, акту наданих послуг (правової (правничої) допомоги) від 02.07.2025 встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідача становить 8000,00 грн. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі № 201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial