Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що 31.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №514657-КС-001 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний останнім одноразовим ідентифікатором, який був надісланий позивачем на номер телефону, зазначеним позичальником в анкеті. У відповідності до договору відповідачу надано кредит у розмірі 6000,00 грн. Відповідач належним чином не виконує зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим станом на 01.12.2025 року утворилася заборгованість в сумі 13980,00 грн., з яких: 6000,00 грн просрочені платежі по тілу кредиту; 6780,00 грн просрочені платежі по процентах; 1200,00 грн. просрочені платежі за комісією. Вказані суми заборгованості позивач просить стягнути з відповідача. У судове засідання сторони не з`явились. У позовній заяві позивач зазначив, що просить розгляд справи здійснювати без участі представника позивача. Від відповідача відзив на позов не надходив. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ст. ст. 280 - 281 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялась про перебування в провадженні суду даної справи, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. 16 січня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у даній цивільній справі. Її розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. 24 лютого 2026 року ухвалою суду задоволено клопотання позивача про витребування доказів по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. 31.10.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №514657-КС-001, за умовами якого ТОВ «Бізнес Позика» надає [PERSON] грошові кошти у розмірі 6000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів. Договір укладено в електронному вигляді шляхом направлення товариством пропозиції (оферти) укласти договір та прийняття її (акцепт) відповідачем. Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9570. За умовами договору: строк кредиту 16 тижнів, процентна ставка в день 1,00 % фіксована, комісія за надання кредиту складає 1200,00 грн., термін дії договору до 20.02.2025 року, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 12136,48 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 9278,17%. Довідкою №20.1.0.0.0/7-260306/79688-БТ від 11.03.2026 року АТ КБ «ПриватБанк» підтверджується, що у вказаному банку на ім`я [PERSON] була випущена банківська платіжна картка [NUMBER] . Із виписки по картковому рахунку видно, що 31.10.2024 зараховано 6000,00 грн., також видно операції по картці. Відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконав у строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит та проценти за його користування, комісію не сплатив. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що за договором станом на 01.12.2025 року утворилася заборгованість в сумі 13980,00 грн., з яких: 6000,00 грн просрочені платежі по тілу кредиту; 6780,00 грн просрочені платежі по процентах; 1200,00 грн. просрочені платежі за комісією. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають із зобов`язань за кредитним договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, сторонами були визначені істотні умови договору, в тому числі: сума кредиту, процентна ставка за кредитом, розмір комісії, строк надання кредиту, орієнтовна загальна вартість кредиту, дата повернення кредиту. Встановлено що договір між сторонами укладений в електронній формі та підписаний [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Укладення договору в електронній формі між сторонами підтверджується Візуальною формою послідовності дій [PERSON] , в тому числі, здійснено вхід в особистий кабінет, передача інформації обраних умов кредитування, підписання паспорта споживчого кредиту та інформаційного повідомлення, формування шаблону оферти, запит на формування одноразового ідентифікатора, підписання договору сторонами. Згідно з абзацом 2 ч.2 ст.639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] договору кредиту, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх не повернення позивачу, тобто неналежне виконання відповідачем умов, укладеного договору, що призвело до виникнення заборгованості. Стаття 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані позивачем. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування доводів позивача щодо невиконання відповідачем зобов`язань за договором кредиту, а також щодо розміру заборгованості - не надав. Обставини, на які посилається позивач, як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи. Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та оскільки судом встановлено порушення права позивача на своєчасне отримання коштів внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved