Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

В травні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому зазначає, що з 25.07.2010 перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано рішенням суду 21.06.2016. Від даного шлюбу у сторін є донька [PERSON] , [INFO] . Згідно рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11.07.2018 року, змінено розмір аліментів на дитину, які присуджені за рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2017 року та на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] , стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до повноліття дитини. Зазначає, що наданий час вказана сума є недостатньою для забезпечення належного рівня утримання та виховання дитини, оскільки зросли ціни на харчування, одяг та інші товари першої необхідності для доньки. Дитина проживає разом із нею, усі обов`язки щодо її утримання та виховання позивачка несе самостійно.Також вказує, що у відповідача покращилося матеріальне становище, у зв`язку з тим, що він проходить військову службу у лавах Збройних Сил України, тобто має постійний дохід, а тому може сплачувати аліменти у зміненому розмірі. В зв`язку із чим просить збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів, який було встановлено рішенням суду, та стягувати аліменти на утримання дочки у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 10.06.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, у поданому до суду клопотанні просила розглянути справу без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив на позов не подав. Згідно повідомлення [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 03.2/2665-26 від 17.02.2026 року, солдат [PERSON] з 18.09.2025 року та по теперішній час знаходиться у самовільному залишенні частини (місця проходження служби). Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 25.07.2010 року, актовий запис № 4 [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно від 21.08.2020 року Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.06.2016 року, яке набрало законної сили 04.07.2016 року, шлюб зареєстрований 25 липня 2010 року Михнівською сільською радою Ізяславського району Хмельницької області між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В подальшому, як свідчить запис у паспорті громадянина України у розділі «Сімейний стан», позивачка 26.07.2016 року одружилася з [PERSON] . Відповідно до рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11.07.2018 року, яке набрало законної сили 21.08.2018 року, змінено розмір аліментів на дитину, які присуджені за рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 10 липня 2017 року та вирішено стягувати з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до повноліття дитини Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, Сімейним кодексом України передбачено право одержувача аліментів на зміну як способу, так і розміру стягнення аліментів. Водночас, суд зауважує, що згідно чч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 цього ж Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України). Таким чином, системний аналіз норм сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, право одержувача аліментів на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів не залежить від наявності або відсутності змін у майновому та сімейному стані сторін та їхньої дитини. Суд вважає, що змінилися обставини, які мають значення при визначенні розміру аліментів. Так, в зв`язку із збільшенням вікових потреб дитини, витрати, які несе мати на її утримання, перевищують розмір сплачуваних відповідачем аліментів в сумі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в зв`язку з чим матеріальне становище позивача погіршується. При визначенні розміру аліментів суд також враховує і те, що відповідач будь-яких доказів свого важкого матеріального становища або такого стану здоров`я, який перешкоджає йому сплачувати кошти на утримання своєї неповнолітньої дочки в більшому розмірі, або перебування на його утриманні інших осіб, суду не надав. Таким чином, аналізуючи надані суду докази, враховуючи зміну життєвих стандартів, приймаючи до уваги гарантований та встановлений державою розмір аліментів, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає можливим змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 11.07.2018 року, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до повноліття дитини, оскільки менший розмір аліментів не забезпечить належного утримання дитини та порушить її права на достатній рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку. Також на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави 1211 грн. 20 коп. судового збору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 180-182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved