Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-08 00:00:00

У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулось через систему «Електронний суд» з цим позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у розмірі 44542,72 грн. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. 04.11.2021 між Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено Договір № 88428 шляхом надання кредиту з метою задоволення потреб позичальника окремим траншем. Перший транш надається в сумі 2778,00 грн. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 210 % , загальний строк кредитування 365 днів. 28.01.2025 було укладено договір № 28012025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 88428. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 88428. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача прострочену суму заборгованості за кредитним договором. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. Відзив на позов відповідач не подавала. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ, ЗАВИ ТА КЛОПОТАННЯ. 12.02.2026 ухвалою судді відкрито провадження в даній справі. Визначено розгляд справи провести за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами 09.04.2026. Представник позивача Сердійчук Я.Я. разом з позовною заявою подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача. Просила розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] , було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі. Однак, 25.02.2026 на адресу суду повернувся конверт з рекомендованим повідомленням «Укрпошта» №R0 6710552 2069 з відміткою - «адресат відсутній». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи згідно з положеннями частин 7 та 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, і судом вжиті всі передбачені законом заходи для можливості реалізації ним права судового захисту своїх прав і свобод з метою дотримання принципу рівності усіх перед законом. У визначений судом строк сторони клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляли, заперечень проти розгляду справи в спрощеному порядку до суду не надходило. З огляду на вищезазначене суд, на підставі частини п`ятої статті 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до положень частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» із заявою на видачу кредиту №100325827, в якій просила встановити кредитний ліміт в сумі 83334,00 гривень та видати перший транш в розмірі 27778,00 гривень на 365 днів (а. с.21-21 зворот). В подальшому, 04.11.2021 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 88428, який складається з індивідуальної та публічної частини, що підписаний власноручним підписом позичальника (а.с. 5-9 зворот; а.с.25-26 зворот). Відповідно до п. 2.1. Договору (індивідуальна частина) ліміт кредитної лінії (загальний розмір кредиту) не може перевищувати 83334,00 грн. Згідно п. 2.2.2. Договору перший транш в сумі 27778,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 25000,00 грн на номер рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 2777,80 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5. індивідуальної частини. Пунктом 2.2.3. Договору передбачено, що другий транш в сумі, що не може перевищувати 55556,00 грн надається не пізніше наступного дня після погодження кредитодавцем заяви/звернення позичальника про отримання другого траншу. Відповідно до п. 2.3. Договору проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 210,00 % річних. Проценти за користування другим траншем кредиту нараховуються за ставкою, що не може перевищувати 550,00 % річних. Згідно п. 2.5. Договору Комісія за надання першого траншу складає 2778,80 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 10,00 % від загальної суми першого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.2. цієї індивідуальної частини. Комісія за надання другого траншу не може перевищувати 7500 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день отримання другого траншу за ставкою, що не може перевищувати 25,00 % від загальної суми другого траншу за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.3. цієї індивідуальної частини. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 1295 днів (п. 2.6. Договору). Своїм підписом Позичальник підтвердив, що примірник підписаних сторонами індивідуальної частини Договору та Графіку платежів за першим траншем, отримав особисто в паперовій формі, публічну частину в електронному повідомленні. Також [PERSON] був підписаний паспорт споживчого кредиту з додатком до нього у вигляді графіку платежів, в якому відображена інформація про споживчий кредит та його умови (а.с.22-24). Також [PERSON] була ознайомлена з правилами надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, затвердженого ТОВ «ФК Кредіплюс» (а.с.10-20). ТОВ «ФК «Кредіплюс» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу кредит шляхом зарахування коштів в сумі 25000,20 грн на її платіжну картку, що підтверджується платіжним дорученням від 04.11.2021 № CRD_350835 (а.с.27) Як вбачається з наданих позивачем документів, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 88428 відображений позичальником ТОВ «ФК «Кредіплюс» у Картці обліку виконання договору і складає 44542.72 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 25958.74 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 17983.98 грн. - заборгованість за комісіями - 600.00 грн (а.с. 46-48). 28.01.2025 було укладено договір № 28012025, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 88428. Таким чином, ТОВ ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 88428 (а.с.30-41). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 загальна сума заборгованості за кредитним договором відповідача [PERSON] становить 445242,72 грн (а.с.42-45). Згідно з розрахунком заборгованості позивача за кредитним договором № 88428 від 04.11.2021 розмір заборгованості відповідача станом на 27.01.2026 становить 44542.72 грн, з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 25958.74 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 17983.98 грн. - заборгованість за комісіями - 600.00 грн (а.с.49). Із наданих суду доказів слідує, що ТОВ «Факторинг Партнерс» будь-яких нарахувань з моменту отримання права вимоги не здійснювало. Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом. МОТИВИ СУДУ, НОРМИ ПРАВА ЗАСТОСОВАНІ СУДОМ. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч.1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Наслідки порушення договору позичальником передбачені у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як визначено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як визначено ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Суд встановив, що ТОВ «ФК Кредіплюс» перерахувало позичальнику кредитні кошти в загальному розмірі 25000,20 на її рахунок. Також з матеріалів справи вбачається, що позичальник свої зобов`язання кредитору належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 44542,72 грн. Вказана заборгованість нарахована у повній відповідності до умов кредитного договору. З моменту отримання права вимоги до відповідача за кредитним договором ТОВ «Факторинг Партнерс» не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідача. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх досліджені, встановив, що відповідач [PERSON] в порушення вимог Кредитного договору та норм ЦК України, не виконала взяті на себе зобов`язання як перед первісним кредитором ТОВ «ФК Кредіплюс», так і перед фактором ТОВ «Факторинг Партнерс», до якого перейшло право вимоги за вказаними кредитними договорами, а тому приходить до висновку про повне задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором, яка складається тіла кредиту, відсотків та комісії на загальну суму 44542,72 грн. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ МІЖ СТОРОНАМИ. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача, понесені ним при подачі позовної заяви до суду 2662,40 грн судового збору (а.с.66) підлягають стягненню з відповідача в повному розмірі, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 грн (а.с.56-63). При вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд звернув увагу на таке. У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, принципи диспозитивності та змагальності, не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони, саме тому витрати на професійну правничу допомогу 16000 грн підлягають стягненню з відповідача в повному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved