Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У жовтні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 01.12.2024 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 40,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання по погашенню заборгованості, в зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 222,84 грн. та судові витрати. Ухвалою Центрально-Міського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2025 справу №216/8241/25 надіслано до Криворізького районного суду Дніпропетровської області за територіальною підсудністю. Ухвалою суду від 29.01.2026 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить відстеження поштового відправлення з відміткою про вручення одержувачу. Причину своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.12.2024 року [PERSON] підписала Анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банк з метою укладення кредитного договору та отримав кредит у вигляді встановлено кредитного ліміту на рахунок. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами договору про надання банківських послуг, примірник договору про надання банківських послуг погодився отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.a-bank.com.ua. До анкети-заяви про приєднання до умов та надання банківських послуг у АТ «А-банк» від 01.12.2024, позивач долучив паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», витяг із умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-БАНК», розміщений на сайті https://а-bank.com.ua/terms, витяг із тарифів користування кредитною карткою «Bolt». Матеріали справи не містять жодних доказів неприйняття позичальником [PERSON] змінених умов договору. Позивачем надано виписку по картці відповідача, яка містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку [PERSON] (поповнення рахунку, придбання товарів у магазинах тощо) за період з 01.12.2024 року по 29.10.2025року. Довідкою АТ «А-Банк» підтверджується, що на ім`я [PERSON] було відкрито рахунок та видано кредитні картки зі строком дії 12/2031 року. Згідно довідки АТ «А-Банк» встановлено, що [PERSON] було встановлено та в подальшому змінено кредитний ліміт, а саме 01.12.2024 встановлено ліміт 0 грн., 30.01.2025 збільшено кредитний ліміт 1000 грн., 02.02.2025 збільшено кредитний ліміт 9300 грн. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за Кредитним договором від 01.12.2024 року заборгованість [PERSON] станом на 29.10.2025 року становить 12 222,84 грн., з яких 9 201,54 грн. - заборгованість за кредитом; 2 471,30 грн. - заборгованість по відсоткам, 550,00 грн. - пеня. Між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Як визначено ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, у даному випадку відповідно до умов договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається, за винятком випадків, передбачених законом. Як видно з матеріалів справи, сторони уклали договір, на виконання якого позивач зі свого боку зобов`язання, передбачені цим договором, виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту, тоді як відповідач покладені на неї зобов`язання не виконала і в установлені договором строки грошові кошти на погашення кредиту не вносила в результаті чого, станом на 29.10.2025 утворилася заборгованість: за кредитом у розмірі 9 201,54 грн та за відсотками в розмірі 2 471,30 грн, яка відповідачем не погашена дотепер, а тому відповідач зобов`язана її погасити. Надані докази, а саме анкета-заява, що містить підпис відповідача, витяг з умов та правил надання банківських послуг, тарифи, розрахунок заборгованості та виписка по особовому рахунку, суд вважає належними доказами. Із огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок із повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати їх повернення. За даних обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог АТ «А-банк» та стягнення з [PERSON] на користь АТ «А-банк» заборгованості за кредитним договором б/н від 01.12.2024 станом на 29.10.2025 у загальному розмірі 11 672,84 грн, що складається із заборгованості: за кредитом у розмірі 9 201,54 грн, за відсотками в розмірі 2 471,30 грн. Вимога відповідача про стягнення з позивача пені в сумі 550, 00 грн суперечить вимогам пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Згідно з вимогами означеної норми у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування нормами ЦК України позичальник в імперативному порядку звільняється від відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Тож у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача неустойки в сумі 550 грн слід відмовити. На підставі вищенаведеного, суд повно і правильно встановивши обставини справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності та застосувавши при вирішенні спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягали застосуванню, вважає, що в задоволенні позову банку в частині стягнення тіла кредиту та відсотків, слід задовольнити, в той же час в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, слід відмовити за безпідставністю, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (95,50%) в сумі 2 313,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial