Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

14.07.2025 року до Болградського районного суду Одеської області надійшов позов представника позивача - адвоката Цоєвої В.В. в інтересах гр. [PERSON] , який просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою, стверджуючи, що шлюбні відносини в них остаточно припинені, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, спільних дітей в них немає, але відповідач для розірвання шлюбу до органу ДРАЦС не прибуває. Сторони у судове засідання не прибули, позивач в позові зазначив, що не заперечує проти розгляду позову без його участі, не заперечуючи проти заочного розгляду, але відповідачка, що була повідомлена судом належним чином про час та місце судового засідання - судовою повісткою та шляхом розміщення оголоення на сайті судової влади, - до суду не прибула, не надала суду будь-яких заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно. Крім того, оскільки, відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб (серії [NUMBER] , що видане повторно 27.06.2025р. Болградським відділом державної РАЦС у Болградському районі Одеської області Південного МУ МЮ (м.Одеса), 10.04.2018р. між гр.гр. [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб (а/запис №32), дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище " [PERSON] " (а.с.6). Спору про майно між сторонами не вбачається, позивач просить про розірвання шлюбу, стверджуючи про різні погляди на життя в нього з відповідачкою та втрату почуття любові між ними, виявивши твердий намір на припинення цих шлюбних відносин, повідомивши, що вони вже припинені, оскільки вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, - тому відмова у розірванні шлюбу порушить права позивача. Позивач стверджує у позові, що неповнолітніх дітей в нього з відповідачем немає. Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст.110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З матеріалів даної справи вбачається, що позивач продовжувати шлюбні відносини не бажає, від відповідача заперечень не надійшло, тому, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення його прав на вільний вибір. Відповідно до ст.112 СК України - її ч.2, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме, - ч.2ст.114 СК України, згідно якої, в разі розірвання шлюбу судом, - шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; ч.3ст.115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили.

Outcome: approved