Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, третя особа: Полтавська районна державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Заявлені вимоги вмотивовані тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, згідно якого все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] . Для оформлення спадкових справ позивач звернулася до державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В. Постановою державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В., позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документа на об?єкт нерухомого майна відсутній та прово власності вищевказаного житлового будинку не зареєстроване. Враховуючи перешкоди для оформлення спадщини у нотаріальному порядку, виникла необхідність у зверненні до суду. Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 02.02.2026 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час і місце судового засідання для розгляду справи по суті. 18.02.2026 року, від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради в спірних правовідносинах з позивачем не перебуває,жодними своїми діями чи бездіяльністю не порушила, не визнала чи не оспорила права позивача, у точу числі і права позивача на спадкування. (а.с.76-79). 20.02.2026 року від державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В. надійшов лист, згідно якого вказала, що у зв?язку з тим, що підтвердити реєстрацію права власності на певні об?єкти спадкового нерухомого майна, що знаходиться в [ADDRESS] в позивача не має можливості та право власності не зареєстроване - роз?яснено, що дане питання вирішується в судовому порядку. (а.с.80-81). 26.02.2026 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, згідно якої прохала позов задовольнити. Вказала, що доводи відповідача, викладені у відзиві є необгрунтованими, належним відповідачем у справі є Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради. Вказала, що позивач є спадкоємцем майна матері за заповітом, однак на день смерті не проживала з нею та не була зареєстрована разом з померлою і у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на будинок. (а.с.90-94). Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 26.02.2026 року було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву або будь-яких клопотань із зазначенням поважності причин неприбуття в судові засідання відповідачем до суду не подано. Представник третьої особи завідувач Полтавської районної державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Замулко Л.В. направила суду заяву про проведення судового засідання без її участі, при розгляді срави покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.05.2020 року. ( а.с.12). За життя [PERSON] склала заповіт від 09.12.2008 року, згідно з яким все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй доньці [PERSON] . (а.с.16,а.с.11). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Померлій [PERSON] вказаний житловий будинок належав на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.05.1996 року, після померлого [INFO] , [PERSON] . (а.с.15). Згідно архівного витягу Полтавської районної військової адміністрації від 04.05.2025 року №07-02/146, Виконавчий комітет Тахтаулівської сільської ради народних депутатів Полтавського району Полтавської області від 17.01.1995 року, рішенням №4, вирішено: «Передати у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку і господарських споруд та ведення особистого підсобного господарства [PERSON] . (а.с.23). В подальшому, для оформлення спадкових справ позивач звернувся до державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В. Постановою державного нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Замулко Л.В., позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документа на об?єкт нерухомого майна відсутній та прово власності вищевказаного житлового будинку не зареєстроване. (а.с.13). Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно дост.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1222 ЦК України,спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи,які є живими на час відкриття спадщини,а також особи,які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Відповідно до ч.1,3 ст.1223 ЦК України,право на спадкування мають особи,визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно із ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1, 5 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Згідно з положеннями ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Згідно з ч.1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ст.317, ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За нормами ст.391, ст.392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до п.23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 6 абз. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в по господарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Питання реєстрації права власності на нерухоме майно врегульоване Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до п. 42 якої для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 p., подаються: технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 р., є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна. Так, згідно технічного паспорту, виданого ПП ПБТІ «Інвентаризар», за адресою: [ADDRESS] , знаходиться житловий будинок, 1968 року забудови, позначений літ.«А-1», гараж «літ. Б», літня кухня «літ. В», сарай «літ. Г», погріб «літ. г», сарай «літ.Д», вбиральня «літ.Е», хвіртка «літ.№2», огорожа «літ.№3». Загальна вартість об`єкта 1 317 100 грн. (а.с.24-61). Визнання за [PERSON] права власності на спадковий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Таким чином, оскільки позивач являється спадкоємцем за заповітом після померлого, відповідно за ним можливо визнати право власності на вказане спадкове нерухоме майно.

Outcome: approved