Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його, [PERSON] , опікуном над [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що [PERSON] є його рідним дядьком по батьківській лінії та проживає разом із ним за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] страждає на психічний розлад, у зв`язку з чим є інвалідом першої Б групи довічно. [PERSON] обмежений у самообслуговуванні, здатності до орієнтації та спілкування, не здатний контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду. [PERSON] є одиноким громадянином та не має родичів першого і другого ступеня споріднення, які згідно із законом зобов`язані його утримувати. Він є найближчим родичем, який фактично проживає разом із [PERSON] та здійснює за ним постійний догляд. [PERSON] не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому потребує встановлення над ним опіки. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Згідно розпорядження голови Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2025 року, матеріали цивільної справи № 345/5871/24 направлено до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області для розгляду за підсудністю. Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України. Інших заяв чи клопотань від учасників справи в ході судового розгляду не надходило. ІІІ. Пояснення учасників справи у судовому засіданні Заявник [PERSON] у судове засідання не прибув, його представник - адвокат Жовнір М.Й. заяву підтримав повністю та просив її задовольнити. У своїх поясненнях адвокат Жовнір М.Й. зазначив, що матеріалами справи підтверджується наявність у [PERSON] хронічного, стійкого психічного розладу, у зв`язку з чим останній не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є безумовною підставою для визнання його недієздатним. Також представник заявника вказав, що [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги у вирішенні життєвих та побутових питань. Адвокат Жовнір М.Й. вказав, що наданий органом опіки та піклування висновок щодо доцільності призначення опікуна не є достатньо вмотивованим, однак попри вказані недоліки висновку органу опіки та піклування, матеріали справи не містять відомостей про наявність інших осіб, які б виявили бажання здійснювати опіку над [PERSON] . Крім цього, адвокат наголосив, що [PERSON] є близьким родичем підопічного, і хоч не зареєстрований в будинку [ADDRESS] , фактично проживає разом із своєю дружиною та дітьми в Калуші, однак попри проживання у різних населених пунктах, заявник фактично проживає разом із хворим та здійснює за ним догляд, у зв`язку з чим саме його кандидатура, на думку сторони заявника, є найбільш доцільною для виконання обов`язків опікуна. Оскільки, [PERSON] не здатний самостійно вирішувати питання, пов`язані з оформленням документів, отриманням соціальних виплат та іншими юридично значимими діями, у зв`язку з чим, на його думку, виникла необхідність у встановленні опіки. Крім цього, адвокат Жовнір М.Й. пояснив, що заявник звернувся до суду з метою належного оформлення правового статусу для можливості представляти інтереси [PERSON] у відповідних установах, зокрема щодо отримання пенсійних та інших соціальних виплат. При цьому представник заявника не заперечує, що відсутність у заявника офіційного статусу опікуна жодним чином не впливає на можливість представляти інтереси хворого на будь-яких підприємствах, установах чи організаціях. [PERSON] у судове засідання не прибув, його інтереси представляв адвокат Лопух З.Я., який заяву підтримав та просив суд її задовольнити, посилаючись на наявні у справі медичні документи та висновок судово-психіатричної експертизи. Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Як вбачається з матеріалів справи, 04 листопада 2024 року до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області представником зазначеного органу подано письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. У вказаній заяві представник органу опіки та піклування не заперечував проти задоволення заяви. IV. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до витягу із акту огляду медико-соціальної експертної комісії МСЕК серії 12-ААБ №169260 від 26.06.2019 (а.с.12) [PERSON] є особою з інвалідністю, йому встановлено першу Б групу інвалідності довічно внаслідок психічного розладу. Згідно довідки лікаря-психіатра КНП «Калуська міська лікарня Калуської міської ради» від 04.10.2024 (а.с.11), [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та має встановлений діагноз F 01.1. Відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії №254/63 від 16.08.2024 (а.с.13) [PERSON] обмежений у самообслуговуванні, здатності до орієнтації та спілкування, не здатний контролювати свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №313/2025, складеного Івано-Франківською філією судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України», [PERSON] страждає стійким хронічним психічним розладом у формі судинної (атеросклеротичної) деменції (МКХ-10 F01.8) та не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними (а.с.42-46). Органом опіки та піклування Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області надано висновок №3 від 30.08.2024 (а.с.18) про доцільність призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] , який затверджено рішенням виконавчого комітету №73 від 09 вересня 2024 року. V. Правовідносини у даній справі Правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з необхідністю вирішення питання про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна у судовому порядку. Зазначені правовідносини регулюються нормами цивільного та цивільного процесуального законодавства, зокрема положеннями Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України. Спір про право між учасниками справи відсутній. Метою розгляду даної справи є встановлення наявності підстав для визнання фізичної особи недієздатною, а також вирішення питання про встановлення над нею опіки та призначення опікуна з урахуванням необхідності забезпечення належного захисту прав, свобод та інтересів такої особи. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, наявних у справі. Відповідно до статті 293 ЦПК України, окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи, зокрема, про визнання фізичної особи недієздатною. Згідно частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справ про визнання фізичної особи недієздатною, відносяться на рахунок держави. Згідно статті 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає опікуна. Також суд визначає строк дії рішення, який не може перевищувати двох років. За змістом статті 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Відповідно до частини першої статті 39 ЦК України, суд може визнати фізичну особу недієздатною у разі, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно статті 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки. Згідно статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статті 63 ЦК України, опікуном може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю, яка надала письмову згоду на виконання обов`язків опікуна, та призначається переважно з осіб, які перебувають у родинних відносинах із підопічним, з урахуванням можливості виконання нею відповідних обов`язків. Статтею 64 ЦК України встановлено, що опікуном не може бути особа, інтереси якої суперечать інтересам особи, яка потребує опіки. Таким чином, суд, застосовуючи наведені норми матеріального та процесуального права, виходить із необхідності встановлення факту наявності у особи хронічного психічного розладу та нездатності усвідомлювати значення своїх дій, а також перевірки обґрунтованості кандидатури опікуна з урахуванням інтересів підопічного. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та всім доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є особою, яка страждає стійким хронічним психічним розладом у формі судинної (атеросклеротичної) деменції, у зв`язку з чим не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Суд враховує, що висновок судово-психіатричної експертизи є спеціальним доказом у справах даної категорії, виконаний уповноваженою експертною установою, ґрунтується на спеціальних знаннях у сфері психіатрії, є повним, обґрунтованим, узгоджується з іншими матеріалами справи, не викликає сумнівів у його достовірності та, як належний і допустимий доказ, має визначальне значення при вирішенні питання про визнання фізичної особи недієздатною. Отже, з урахуванням встановлених обставин та досліджених доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання [PERSON] недієздатним. VI. Вирішення питання про призначення опікуна Вирішуючи питання про можливість призначення заявника опікуном недієздатного [PERSON] , суд прийшов до такого висновку. Статтею 300 ЦПК України, разом з іншим, встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. При призначенні опікуна обов`язково враховуються особисті взаємини між опікуном і підопічним, що має забезпечити належні умови життя підопічного, а також можливість особи виконувати обов`язки опікуна, що підлягає перевірці органом опіки та піклування. Як зазначено Верховним Судом у постанові від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20, при вирішенні питання про призначення опікуна необхідно враховувати реальні можливості особи здійснювати догляд за підопічним, характер відносин між ними, а також те, чи відповідає таке призначення інтересам особи, яка потребує опіки. Подання органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду та має рекомендаційний характер, у зв`язку з чим підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами. Системний аналіз наведених норм права свідчить, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної особи опікуном є наявність належним чином обґрунтованого подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Як встановлено судом, до матеріалів справи долучено висновок органу опіки та піклування Новицької сільської ради Калуського району Івано-Франківської області №3 від 30.08.2024 року, затверджений рішенням виконавчого комітету №73 від 09.09.2024 року, яким запропоновано призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] . Разом з тим, у судовому засіданні представник заявника адвокат Жовнір М.Й. не заперечив того факту, що зазначений висновок органу опіки та піклування не є достатньо вмотивованим та не в повній мірі відповідає підходам, сформованим у практиці Верховного Суду щодо обґрунтованості таких висновків, при цьому також зазначив, що заявник проживає разом із своєю дружиною та дітьми окремо від [PERSON] , тоді як особа, щодо якої вирішується питання про призначення їй опікуна, проживає не тільки в іншому будинку, але й населеному пункті, що свідчить про відсутність постійного спільного проживання та ставить під сумнів можливість здійснення заявником належного і безперервного догляду за підопічним. Крім того, як вбачається зі змісту зазначеного висновку, він містить загальні формулювання щодо можливості призначення заявника опікуном та не містить детального обґрунтування відповідності кандидатури [PERSON] інтересам особи, яка потребує опіки. Висновок не містить аналізу фактичних обставин здійснення догляду за [PERSON] , не містить оцінки особистих взаємин між заявником та підопічним, а також не містить належних висновків щодо можливості заявника виконувати обов`язки опікуна. Більше того, зазначений висновок не містить аналізу конкретних обставин життя підопічного, не містить оцінки реального обсягу догляду, який здійснюється заявником, а також не містить висновків щодо відповідності призначення заявника опікуном найкращим інтересам недієздатної особи, не містить незаперечної відповіді про те, що інші особи, які б могли бути опікунами відсутні. Отже, сам по собі факт надання органом опіки та піклування висновку не є безумовною підставою для призначення особи опікуном, а підлягає критичній оцінці судом з урахуванням усіх встановлених у справі обставин. Статтею 63 ЦК України передбачено, що опікун призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах із підопічним, з урахуванням особистих взаємин між ними та можливості особи виконувати обов`язки опікуна. Заявником не надано належних та допустимих доказів того, що саме він здійснює системний та постійний догляд за [PERSON] , а також не доведено, що призначення його опікуном відповідатиме інтересам останнього. Крім того, суд бере до уваги, що заявник є особою призовного віку та військовозобов`язаним, а відтак у сучасних умовах правового режиму воєнного стану питання призначення особи опікуном потребує особливо ретельної перевірки з метою недопущення можливих зловживань таким правом. Суд зазначає, що призначення особи опікуном може мати наслідком виникнення у неї правового статусу, який впливає на виконання військового обов`язку, у зв`язку з чим такі обставини підлягають належній оцінці при вирішенні питання про доцільність призначення опікуна. Водночас матеріали справи не містять жодних відомостей чи доказів, які б свідчили про перевірку органом опіки та піклування зазначених обставин, а також не містять належного обґрунтування відсутності ризиків можливого недобросовісного використання інституту опіки, що свідчить про формальний підхід органу опіки та піклування до вирішення питання про призначення опікуна. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, за відсутності належного обґрунтування подання органу опіки та піклування та достатніх доказів відповідності кандидатури заявника інтересам недієздатної особи, призначення [PERSON] опікуном є передчасним. За таких обставин, вимога про призначення [PERSON] опікуном над [PERSON] не підлягає задоволенню. При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 65 ЦК України, до встановлення опіки та призначення опікуна обов`язки щодо опіки над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Outcome: partial