Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи. Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - позивач) звернулося до суду, через свого представника Шкапенка О.В., із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 20.11.2023, [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського (поточного) рахунку. 20.11.2023 відповідачем підписано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту (або Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком) на підставі якої (яких) відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. Вказані документи містять всі суттєві умови кредитування, строк, розмір процентів, максимальний розмір кредиту, тощо. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до п. 2.1.1.1.3 Умов та Правил, Клієнт погоджується з тим, що Кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) Кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 20.11.2025 становить 52 488,58 грн., з яких: 37 254,82 грн. - заборгованість за кредитом; 15 223,76 грн. - заборгованість за відсотками, які у добровільному порядку не погашено, що послугувало підставою звернення позивача до суду із даним позовом. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. 24.11.2025 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області матеріали цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю на розгляд до Липовецького районного суду Вінницької області. 04.02.2026 Липовецьким районним судом Вінницької області постановлено ухвалу про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Судом на адресу місця реєстрації відповідача направлялась копія ухвали про відкриття провадження. Згідно відміток відділення Укрпошти у рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення № R067097776579 від 10.02.2026 та № R067119515200 від 12.03.2026, судові документи не вручені відповідачу «адресат відсутній за вказаною адресою», однак згідно положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судові документи для [PERSON] вважаються врученими. Будь-які докази по справі, крім поданих позивачем разом із позовною заявою, від учасників справи на адресу суду не надходили. Приймаючи до уваги те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відтак суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 01.04.2026. Ураховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив що 20.11.2023 [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» (а.с.12). Того ж дня відповідачем було підписано заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (зворотна сторона а.с.12-а.с.14), відповідно до якої [PERSON] просив відкрити йому поточний рахунок № [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на наступних умовах: 1. Вид послуги - відкриття, обслуговування та кредитування поточного рахунку. До рахунку Банк випускає безкоштовно (за виключенням іменної картки з фото, випуск якої становить 150 грн) платіжний інструмент у вигляді платіжної картки. 2. За Рахунком, що відкривається згідно з цією Заявою, можуть здійснюватися операції з готівкового/безготівкового поповнення/повернення грошових коштів, безготівкове перерахування коштів на інші рахунки, а також інші операції передбачені Договором. За надання платіжних послуг, також інших послуг передбачених Договором стягується плата згідно з Тарифами Банку. За операціями за Рахунком можуть бути встановлені ліміти, інформація про які розміщується на сайті Банку. Клієнт вправі, у порядку встановленому у Договорі здійснити зміну/відміну встановлених лімітів. Списання Банком коштів з рахунку здійснюється на підставі платіжних інструкцій встановлених форм, наданих Клієнтом, згідно з дебетовим переказом коштів за згодою Клієнта, а також згідно з дебетовим переказом коштів без згоди Клієнта в порядку та на умовах передбачених Договором або законодавством України. Надаючи Банку платіжну інструкцію Клієнт підтверджує свою згоду з умовами Договору та погоджується з виконанням Банком операції передбаченої платіжною інструкцією. Клієнт несе відповідальність за достовірність змісту оформленої ним платіжної інструкції, а також за повноту і своєчасність сплати Клієнтом податків, зборів/ страхових внесків (обов`язкових платежів). У разі відмови в прийнятті наданої Клієнтом платіжної інструкції Банк у відповідності до вимог законодавства та Договору повідомляє про це Клієнта із зазначенням причини відмови та посиланням на норми законодавства України (за наявності). Клієнт має право у будь-який час до списання коштів з рахунку або настання дати валютування платіжної інструкції відкликати з Банку згоду на виконання платіжної операції, шляхом подання до Банку відповідного розпорядження складеного за формою Банку. 3 Вид кредиту - Кредитний ліміт на поточний рахунок. 4 Тип кредиту - Кредитування рахунку. 5. Мета отримання кредиту - споживчі цілі. 6. Пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3.4% на місяць. 7. Строк кредитування (строк дії кредитної лінії) 240 місяців. 8. Порядок погашення - щомісяця, до останнього дня поточного місяця включно, в розмірі не менше 4% від заборгованості та не менше нарахованих відсотків за користування кредитом, та не менше 100 грн й не більше повного розміру заборгованості за Договором про споживчий кредит. 9. У випадку порушення Клієнтом будь-якого із грошових зобов`язань: 9.1. При невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується ставка у розмірі 6,8% у місяць, яка нараховується на суму загальної заборгованості. 9.2. Штраф за несвоєчасне погашення кредиту та / або відсотків. Штраф списується в день списання відсотків: - 50 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу повністю або частково на суму від 100 грн; - 100 грн кожен раз, коли виникає прострочення по сплаті обов`язкового щомісячного платежу на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше; - 500 грн + 5% від суми загальної заборгованості, у разі непогашення протягом 60 календарних днів простроченого по сплаті обов`язкового щомісячного платежу за карткою із порушеним строком більше ніж на 30 днів. 10. Кредит надається Клієнту відповідно до Тарифів, які розміщуються на вебсайт Банку у розділі Картки. Згідно наданої позивачем довідки за картами (а.с.23) гр. [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) відкрито рахунок № [NUMBER] та надано наступні картки: -№ [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року; -№ [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року; -№ [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2031 року. Банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно вказаних вище умов. На підтвердження обставин щодо передачі грошових коштів відповідачеві та користування ними до позову додано Виписку про рух коштів по картці за період з 20.11.2023 по 20.11.2025 (а.с.16-22). Таким чином між позивачем та відповідачем виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої, дванадцятої статті 11 Закону, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] з метою отримання кредиту підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банк» та заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком шляхом підтвердження 20.11.2023 простим електронним підписом. Відтак, суд вважає встановленим той факт, що 20.11.2023 між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Б/Н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти на умовах їх повернення. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку відповідачем не повернуті, а також зважаючи на вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Суд вважає, що позивачем було надано належні та допустимі докази стосовно надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення 20.11.2023 кредитного договору № Б/Н із відповідачем, а також доведено порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідач у повному обсязі отримав інформацію про умови кредитування, був ознайомлений з порядком повернення кредиту та інших платежів, а тому право кредитора на повернення кредитних коштів є порушеним. Суд погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № Б/Н від 20.11.2023, укладеного між АТ «Акцент-Банк» та клієнтом [PERSON] , 3887007596, відповідно до якого станом на 20.11.2025 заборгованість відповідача за вказаним кредитом, складає 52 488,58 грн., з яких: 37 254,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 15 233,76 грн. - заборгованість за процентами, яку в добровільному порядку відповідачем не погашено (а.с.9-11). Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, про що визначено в статті 209 ЦПК України. Зі статті 213 ЦПК України слідує, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі надані сторонами. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Суд звертає увагу, що відповідач повідомлявся в установленому порядку про розгляд цивільної справи, але жодним чином не висловив своєї позиції за вимогами до нього кредитодавця про стягнення кредитної заборгованості, не заперечив наявної заборгованості, укладення договору з позивачем, отримання кредитних коштів, розміру нарахованої заборгованості. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 52 488 (п`ятдесят дві тисячі чотириста вісімдесят вісім) гривень 58 коп., з яких: 37 254,82 грн. - заборгованість за наданим кредитом та 15 233,76 грн. - заборгованість за процентами. За таких обставин, суд задовольняє позов у повному обсязі. Розподіл судових витрат. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позов задоволено повністю, понесені позивачем витрати відповідно до платіжного доручення № 6005315533833 від 20.11.2025 в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. (а.с.7) суд присуджує із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved