Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінпром Маркет» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики посилаючись на те, що 23.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір № 71423289 у формі електронного документа з використанням електронного підпису про надання коштів у кредит, умовами якого встановлено, що Кредитодавець надає Позичальнику кредит в розмірі 4 000,00 грн. строком на 30 днів ( з 23.04.2025 по 22.05.2025 р.), із (фіксованою) процентною ставкою у розмірі 0.25 % які нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 15.00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 600,00 грн.). У разі порушення Позичальником/Відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4 % пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. 09.06.2025 року між позикодавцем та позичальником/відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15116118 до Договору позики №71423289, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості позичальника в розмірі 7 274,00 грн. на 120 днів та визначено графік погашення заборгованості. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало кредит у розмірі 4000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на банківський картковий рахунок відповідача 16.10.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 71423289 від 23.04.2025 р. Відповідно до Реєстру прав вимог від 16.10.2025 року до договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10939 грн. 20 коп., з яких: з яких 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 554,00 грн. - сума заборгованості за комісією, 6 385,20 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою,які просить стягнути разом з судовими витратами. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 05.12.2025 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву де просив розгляд справи провести без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує щодо прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, які в судове засідання не з`явилися. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 23.04.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №71423289 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно умов договору позики сума кредиту складає 4000,00 грн., строк користування позикою 30 днів. 09.06.2025 року між позикодавцем та позичальником/відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №15116118 до Договору позики №71423289, за умовами якої сторони домовились про реструктуризацію заборгованості позичальника в розмірі 7 274,00 грн. на 120 днів та визначити графік погашення заборгованості. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало грошові кошти в сумі 4000,00 грн. на банківський картковий рахунок [PERSON] , що в свою чергу, свідчить про те, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. 16.10.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали Договір факторингу №16/10/25 від 16.10.2025 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту № 71423289 від 23.04.2025 р. Відповідно до Реєстру прав вимог від 16.10.2025 року до договору факторингу №16/10/25 від 16.10.2025, ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10939 грн. 20 коп., з яких: з яких 4 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 554,00 грн. - сума заборгованості за комісією, 6 385,20 грн. сума заборгованості за пенею/неустойкою,які просить стягнути разом з судовими витратами. Закон України «Про електронні довірчі послуги» (надалі - Закон) визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи встановлені судом обставини та надані позивачем докази, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми заборгованості, яка складається з тіла кредиту та комісії за надання кредиту підлягають задоволенню. Відповідачем [PERSON] надано суду заяву про визнання позовних вимог. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом не може бути прийнято визнання відповідачем позовних вимог в частині стягнення заборгованості за пенею/неустойкою в розмірі 6385 грн. 20 коп. виходячи з наступного. За п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача пені/неустойки у сумі 6385 грн. 20 коп. нараховану позивачем у період дії в Україні воєнного стану. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту № 71423289 від 23.04.2025 в розмірі 4 554 грн. з яких: 4000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 554 грн. сума заборгованості за комісією. У ЦПК України визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 4500 грн. позивачем надано договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, витягу з Акту №5ФП від 21.10.2025 приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, витяг з Акту приймання передачі справ на надання правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025 Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 2000 грн. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд бере до уваги, що позовні вимоги задоволено на 42 %, тому сума сплаченого судового збору підлягає відшкодуванню позивачу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1017 грн. 40 коп. Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1017 грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 2000 грн. на правничу допомогу.

Outcome: partial