Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

14.11.2025 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулась [PERSON] (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач), в якій просить суд: стягнути з [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% встановленого прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідно до віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, а також стягнути з [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] . Повідомляє, що звільнена від сплати судового збору. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що з 29.12.2020 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що виконавчим комітетом Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області було зроблено відповідний актовий запис №41. Від шлюбу з відповідачем позивачка має малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28.02.2024. Дитина зареєстрована та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS] . Вона на даний час перебуває в декреті по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, не має можливості працювати так як дитина часто хворіє, вона має невеликі доходи та утримує дитину самостійно. Відповідач за місцем реєстрації не проживає, коштів на утримання дитини не дає, будь-якої участі у додаткових витратах не бере, має добрий стан здоров`я, інших осіб на утриманні не має, за наявною у неї інформацією працевлаштований. З метою забезпечення належного виховання доньки, її освіти, розвитку, захисту її особистих немайнових та майнових прав та інтересів, змушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та її утримання. Крім того, позивачка зазначила про те, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем потребує матеріальної допомоги на своє утримання до досягнення дитиною 3-го віку та просить стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] . Відзив на позов до суду не надходив. Разом з тим 19.03.2026 року відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, розгляд справи просить провести без його участі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 19.11.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, призначено судове засідання за участю сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, будучи повідомленими про час та дату розгляду справи завчасно та належним чином, раніше позивачка та відповідач направляли заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач у своїй заяві зазначив про те, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задоволити. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників процесу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 29.12.2020 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 28.02.2024, актовий запис №41. [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 29.02.2024 року, актовий запис №350. Згідно Довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] та Витягу з реєстру територіальної громади №2025/016425790 від 06.11.2025 року [PERSON] , [INFO] , позивачка та її донька зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Позивачка у позовній заяві стверджує про те, що утримує доньку самостійно, відповідач за місцем реєстрації не проживає, коштів на утримання дитини не дає, будь-якої участі у додаткових витратах на дитину не бере. Крім того, позивачка вказує про те, що перебуває у складному матеріальному становищі, потребує матеріальної допомоги на своє утримання, оскільки виховує самостійно доньку, донька часто хворіє та вона не має змоги працювати, а тому просить стягнути аліменти також і на своє утримання до досягнення донькою трьох років. Вказує про те, що за наявною у неї інформацією відповідач має дохід та змогу сплачувати аліменти на її утримання та утримання доньки. Згідно заяви відповідача від 19.03.2026 року, останній визнав позовні вимоги, вказав про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, розгляд справи просить провести без його участі. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Пунктом 6 ч.1 ст.3 ЦК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Відповідно дост.10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до положень ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У ст.182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України). Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 8, 9 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2ст.18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Положеннями ч. 1ст.75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідно дост.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Так, відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, при цьому розділяючи цей обов`язок з матір`ю, оскільки законодавча вимога передбачає - обов`язок по утриманню дитини обома батьками. Суд приймає до уваги той фак, що відповідачем визнано позовні вимоги позивачки про стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, а також у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням встановлених судом обставин, а також обставин передбачених ч.1 ст.182 СК України, рівного обов`язку батьків щодо утримання їх спільної дитини, з урахуванням позиції відповідача про визнання позовних вимог, суд вважає, що відповідач спроможний виплачувати аліменти на утримання своєї дитини у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін. Згідно вимог ст.84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. На переконання суду, таке рішення законодавця пояснюється тим, що до досягнення дитиною трирічного віку саме жінка, як матір, перебуває у більш слабкому, більш уразливому становищі, що покладає на батька дитини додатковий обов`язок щодо надання такій жінці матеріальної допомоги. Оскільки відповідачем було визнано позовні вимоги також і в частині сплати аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку, суд приходить до висновку, що на утримання позивачки з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку щомісячно з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] . Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Тому, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Згідно із п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду, в частині вимог про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за доцільне роз`яснити сторонам у справі, що згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Крім того, слід зазначити, що позивач звільнена від сплати судового збору в частині позовної вимоги про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». У відповідності до вимог ст.ст. 141, 142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивачка при зверненні до суду не сплачувала судовий збір, то відповідач повинен сплатити до державного бюджету 50 відсотків судового збору, а саме у розмірі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved