Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У лютому 2026 рокутовариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» звернулося до суду з позовом до[PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 липня 2025 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 546741-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію» одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 50000 грн. на банківську картку позичальника № [NUMBER] , а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. Однак, всупереч вимог законодавства та умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому порядку та строки, у зв`язку з чим станом на 15 лютого 2026 року утворилась заборгованість у розмірі 169500 грн., що складається з: заборгованість за отриманим тілом кредиту - 50000 грн., заборгованість за процентами - 84500 грн., заборгованість за комісією - 10000 грн., сума заборгованості по відсоткам по ст. 625 ЦК України - 25000 грн. Посилаючись на ці обставини, позивач прохав стягнути з відповідача суму заборгованості на загальну суму 169500 грн. та судовий збір у розмірі 2662 грн. 40 к. Ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області Кологривої Т.М. від 03 березня 2026 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін, витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК»: письмовий доказ у вигляді відповідного рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуску банківської картки № [NUMBER] та відкриття під неї відповідного банківського рахунку на ім`я [PERSON] ; письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 25 липня 2025 року (дата видачі кредиту) по 09 січня 2026 року (дата закінчення терміну кредитування). Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач прохав відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивачем не надано належних доказів, які б підтверджували фактичне зарахування грошових коштів на рахунок відповідача. Крім того, позивачем не доведено укладення договору саме відповідачем, не надано технічних лог-файлів укладення договору, IP-адреси користувача, доказів належності номера мобільного телефону відповідачу, доказів входу до особистого кабінету, підтвердження фактичного використання одноразового ідентифікатора саме відповідачем. Фактична наявність персональних даних або номера телефону само по собі не доводить, що правочин був вчинений саме відповідачем. Для підтвердження укладання електронного договору кредитор повинен надати технічні дані електронної ідентифікації позичальника. Позивач заявляє до стягнення 169500 грн., тоді як сума кредиту становила 50000 грн. Позивачем не надано детального розрахунку заборгованості, періодів нарахування процентів, підтвердження руху коштів, виписки по рахунку. Таким чином, заявлена сума не підтверджена належними доказами. Відповідно до умов договору процентна ставка становить 1% на день, що фактично складає понад 365% річних. Такі умови можуть бути визнані несправедливими та такими, що порушують принципи добросовісності, розумності, справедливості. Представником відповідача подано відповідь на відзив, у якому зазначив, що згідно п.2.1 кредитного договору кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 50000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користуванням кредитом та комісію у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів. Позичальник підтвердив, що уважно ознайомився з текстом цього договору та Правилами. Номер банківської картки для перерахування кредитних коштів був вказаний позичальником під час укладання кредитного договору в його особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця. На підтвердження викладеного до позовної заяви був доданий витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи на веб-сайті кредитодавця «Анкета клієнта», відповідно до якої позичальником був зазначений номер банківської картки [NUMBER] для перерахування на цю картку кредитних коштів за кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав та перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 50000 грн. на банківську картку позичальника через посередника ТОВ «ПрофГід», який надає послуги на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04 листопада 2020 року. Знижена процентна ставка у розмірі 1% в день визначена п.10.2 кредитного договору. Стандартна процентна ставка у розмірі 1% в день визначена п.2.4 кредитного договору. Згідно п. 11.3.1 кредитного договору позичальник підтвердив, що уважно ознайомився з текстом цього договору та Правилами. Укладення кредитного договору позивальником було добровільним. Проценти нараховані у межах строку кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним повідомленим про дату та місце слухання справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 липня 2025 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 546741-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавець. Відповідно до п. 2.1 договору кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 50000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика». Строк, на який надається кредит, 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом: 1% в день, фіксована. Комісія:10000 грн., яка нараховується одноразово при видачі кредиту. Термін дії Договору: до 09 січня 2026 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 123660 грн. 68 к. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 6918, 26 процентів. Денна процентна ставка 0.87 процентів. Сторони в п. 4 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Станом на 09 січня 2026 року позичальник повинен сплатити банку: 50000 грн. - тіло кредиту, 62862 грн. 02 к. - проценти за користування кредитом, 10000 грн. - комісія. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. (п.п. 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). До вказаного договору додані Правила надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика», візуальна форма послідовності дій клієнта та анкета клієнта. Позивачем надано суду належні докази укладення спірного кредитного договору відповідачем в електронній формі із застосуванням логіну та паролю особистого кабінету, шляхом підписання електронним підписом через одноразовий ідентифікатор. Твердження відповідача про те, що він не укладав кредитний договір, не підписував його та не отримував коштів, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами. Зі змісту анкети клієнта слідує, що відповідачем зазначено адресу його проживання, паспортні дані, ідентифікаційний код, телефон та електронну пошту, номер банківського рахунку для перерахування коштів, що є підтвердженням здійсненої ним процедури ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію». При реєстрації та вході в особистий кабінет позичальника при укладенні договору відповідачем було використано фінансовий номер телефону [NUMBER] та електронну пошту [INFO] Перед заповненням заявки та до укладання договору, відповідач самостійно ознайомився з інформацією про умови кредитування, розміщеною на сайті позивача за посиланням: bizpozyka.com, після чого заповнив заявку, тим самим зареєструвавшись в ПС та створивши особистий кабінет (після авторизації, яка проходить шляхом введення логіна особистого кабінету, тобто за номером мобільного телефону, зазначеного [PERSON] , і одноразового ідентифікатора), доступ до якого є лише у споживача, а не в кредитодавця. Кредитний договір №546741-КС-001 містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-8520 25.07.2025 15:16:15». Одноразовий ідентифікатор UA-8520 направлявся відповідачу шляхом надсилання повідомлення на його мобільний номер [NUMBER] , який вказувався ним при реєстрації на сайті. Разом з тим, на підтвердження укладення договору № 546741-КС-001 від 25 липня 2025 року позивачем надано візуальну послідовність укладення цього договору, з якої вбачається, що 25 липня 2025 року о 13:29:44 клієнт, використовуючи номер телефону [NUMBER] , зайшов у особистий кабінет на сайті www.my.bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами кредитного договору, з паспортом споживчого кредиту, здійснив акцептування кредитного договору шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Як вбачається із матеріалів справи, 25 липня 2025 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» видав відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] у розмірі 50000 грн. згідно із інформаційною довідкою ТОВ « ПрофітГід», який надає послуги на підставі договору про надання послуг № ПГ-5 від 04 листопада 2020 року. За інформацією АТ «ПРИВАТБАНК» від 10 березня 2026 року, витребуваної за ухвалою суду, [PERSON] був емітований платіжною карткою № [NUMBER] . 25 липня 2025 року на вказану платіжну картку був зарахований платіж у сумі 50000 грн., про що свідчить виписка про рух коштів по картці. З урахуванням наведеного суд прийшов до висновку про те, що кредитний договір був підписаний відповідачем 25 липня 2025 року у відповідності до норм статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» та ст. 207 Цивільного кодексу України, що доводить волевиявлення відповідача на укладання кредитного договору у такий спосіб та отримання ним кредитних коштів. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 13 лютого 2026 року загальний розмір заборгованості відповідача перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» за договором про надання кредиту становить 169500 грн., що складається з: заборгованість за отриманим тілом кредиту - 50000 грн., заборгованість за процентами - 84500грн., заборгованість за комісією - 10000 грн., сума заборгованості по відсоткам по ст. 625 ЦК України - 25000 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором про надання кредиту належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту у виді тіла та процентів такими, що підлягають задоволенню. Відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості, який би спростовував нарахований позивачем розмір процентів. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача комісії у розмірі 10000 грн. суд зазначає наступне. Умовами договору передбачено сплату комісії у розмірі 10000 грн., яка нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту одноразово. Відповідно до ч. ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Позивачем фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Отже, умови договору про нарахування позивачем разової комісії при видачі кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимог позивача щодо стягнення з відповідача комісії, пов`язаної з наданням кредиту, належить відмовити. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими відповідно до ст. 625 ЦК України, в розмірі 25000 грн. Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За встановленого, проценти, нараховані відповідно до ст. 625 ЦК України, не підлягають стягненню. На підставі викладеного суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 141 ЦПК України, з урахуванням розміру задоволення позову на 79.35 %.

Outcome: partial