Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі позивач, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), через систему «Електронний суд», звернувся з позовом до відповідача [PERSON] (далі - відповідачка, [PERSON] ), в якому просив стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №496833 від 21 листопада 2022 року у розмірі 17 666,84 гривень, судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову зазначив, що 21 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №496833 відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 2 233,98 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024 від 01 лютого 2024 року, у відповідності до умов якого, ТОВ «Селфі Кредит» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Селфі Кредит», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за Договором №496833 від 21 листопада 2022 року. Вказав, що у зв`язку з невиконання умов договору відповідачем, заборгованість становить 17 666,84 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2 233,98 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 15 432,86 гривень, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. На підставі ухвали Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 січня 2026 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд Покровського районного суду міста Кривого Рогу. Ухвалою судді від 19 лютого 2026 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 24 лютого 2026 року позивачем усунені недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 25 лютого 2026 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено сторонам їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи, за клопотанням позивача витребувано докази у справі. Відповідачка правом подання відзиву на позов не скористалась, жодних клопотань, заяв по суті справи не подавала. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 21 листопада 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №496833. Договір укладено з відповідачем у електронній формі відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» та підписаний шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а також підписано паспорт споживчого кредиту. ТОВ ««Селфі Кредит» виконав умови договору та перерахував шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідачки, зазначеної останньою у договорі кошти в розмірі 4 400 гривень. 01 лютого 2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Селфі Кредит», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача за Договором №496833 від 21 листопада 2022 року. Сума заборгованості відповідача становить 17 666,84 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2 233,98 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 15 432,86 гривень. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №01022024 від 01 лютого 2024 року позивач набув права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] по договору №496833 від 21 листопада 2022 року в сумі 17 666,84 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2 233,98 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 15 432,86 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідачем [PERSON] умови договору належним чином не виконано, порушено вимоги правил надання банківських послуг, якими передбачено зобов`язання позичальника погашення заборгованості за кредитом, проценти за його користування. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, з яким погоджується суд, відповідач внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань має заборгованість за договором №496833 від 21 листопада 2022 року у розмірі 17 666,84 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 2 233,98 гривень, заборгованості за відсотками у розмірі 15 432,86 гривень, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з Відповідачки на користь Позивача заборгованість за кредитним договором №496833 від 21 листопада 2022 року у розмірі 17 666,84 гривень. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги №0107 від 01 липня 2025 року; акт наданих послуг від 10.11.2025 у розмірі 8 000 гривень, детальний опис наданих послуг. Вивчивши вказані докази, враховуючи, що відповідачем до суду не подавалось відповідного клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу та не доведено неспівмірність таких витрат, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000 гривень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved