Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Дебт колекшн» звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що 31.05.2021 [PERSON] уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» кредитний договір № 2476700714/233375, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 2000,00 грн. На підставі договорів факторингу та відступлення прав вимоги таке право вимоги за названим кредитним договором перейшло від первинного кредитодавця до ТОВ «ФК Дебт колекшн» Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконав, що призвело до утворення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 6514,60 грн, з яких заборгованість по кредиту становить 2000,00 грн., заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом і комісії становить 4514,60 грн., які разом з судовим збором ТОВ «ФК Дебт колекшн» просило стягнути з відповідача. Також, позивчем було наведено орієнтовний розрахунок витрат на прфесійну правничу допомогу. Ухвалою Шевченківський районний суд м. Харкова від 08.09.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, також було встановлено строки для реалізації права сторін на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. У відзові представник відповідача заперечував укладення кредитного договору та перерахування коштів. Звертав увагу на те, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості та на те, що відповідач є військовослужбовцем, якому не мають нараховуватися відсотки за кредитним договором. З цих підстав просив відмовити у задоволені позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначав, що кредитний договір було укладено в електронній формі і підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Вважав, що ненадання відповідачем доказів не отримання коштів є також підтвердженням надання кредитних коштів. За відсутності у первісного кредитора документів про проходження відповідачам військової служби у останього не має права на пільги, встановлені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». За наведенного просив позов задовільнити та стягнути з відповідача судові витрати. В запереченнях представник відповідача підтримав доводи відзиву, посилався на те, що саме позивач має подавати докази, зокрема щодо перерахування коштів. Зазначав, що законодавство не регламентує строк надання кредиторам документів, які підтверджують статус військовослужбовця, а тому такі було надано разом з відзивом, адже раніше відповідач не знав про будь-які не виконані боргові зобов`язання. Представник позивача був належним чином повідомлений про судовий розгляд в судове засідання не з`явився, в позові просив справу розглянути за його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні визнав укладення відповідачем кредитного договору і отримання кредитних коштів у сумі 2000,00 грн. В цій частині визнав позов. У стягненні відсотків просив відмовити через те, що відповідач є військовослужбовцем, призваним за мобілізацією і користується пільгами, встановленими Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Витрати на професійну правничу дпомогу представник відповідача вважав неспівмірними із складністю даної справи, вважав, що вони мають бути не більшими за 3000-5000 тисяч. Відповідача було повідомлено про дату, час та місце судового розгляду, однак він двічі в судові засідання не з`явився, причини не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Від сторін не надходило заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. 06.02.2020між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гоуфінгоу» та [PERSON] укладено Індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту№ 2476700714/233375 (далі за текстом - Кредитний договір), відповідно до умов якого, відповідачу має бути надано кредит в сумі 2000,00грн. строком на 25 днів до 01.03.2020 у безготівковій формі на вказну відповідачем банківську картку: [NUMBER] (п.п. 1.1 - 1.2, 1.5 Кредитного договору). Відповідно до Кредитного договору [PERSON] мав сплатити за користування кредитними кошами відсотки за ставкою: 1,85% на добу та ставкою у 0,01% на добу протягом трьох днів з моменту надання кредиту, якшо позичальнику вперше надається кредит. Тип відсоткової ставки: фіксована (п.п. 1.3 - 1.4 Кредитного договору). Датою укладення Кридитного договору у його п. 1.6 визначена дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Клієнта - [PERSON] . Також, було погоджено графік розрахунків із визначенням строку надання кредиту - 25 днів, суми кредиту - 2000,00 грн., фіксованої ставки 1,85% за день, суми нархованих відсотків 814,60 грн. та загальну суму до сплати: 2814,60 грн. Підписання Кредитного договору відбулося з боку відповідача, за матеріалами справи, шляхом використання одноразового ідентифікатора R92251, який було направлено на телефононий номер: [NUMBER] , як свідчить копія довідки про ідентифікацію ТОВ «Гоуфінгоу». Як свідчить інформація АТ КБ «Приватбанк» та виписка, витребувана за клопотанням представника позивача, на ім`я [PERSON] було імітовано карту [NUMBER] на яку 06.02.2020 було зараховано 2000,00 грн. Право вимоги за Кредитним договором було ТОВ «Гоуфінгоу» (Клієнта)відступлено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» (Фактор) за договором факторингу № 1-31/05/21 від 31.05.21. За цим договором Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості). Права Вимоги, згідно пп. 6.2.3 названого договору, переходять до Фактора після підписання Сторонами цього Договору та виконання Фактором вимог п. 7.2 Договор - фактор здійснює оплату Клієнту шляхом: перерахування суми, що вказана в п.7.1 цього Договору (306 640,45 грн.), на вказаний у реквізитах до цього Договору рахунок, протягом 10 (десяти) робочих них днів з дати підписання Сторонами цього Договору. Названу суму було перераховано перераховано ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» платіжним дорученням № 36 від 04.06.2021 та № 37 від 10.06.2021. ТОВ «Гоуфінгоу» таТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» складено реєстр боржників згідно витягу з якого до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором в загальній сумі 6514,60 грн. з яких 2000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 4514,60 грн. - заборгованість за відсотками. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС ГРУП» уклало в наступному з ТОВ «ФК Дебт колекшн» договір відступлення прав вимоги № 1-03/06/2021 від 03.06.2021. Даним договором передбачено у п.п. 1.2, 1.6, що в дату підписання цього Договору відступлення Прав Вимоги Кредитор вважається таким, що відступив, а Новий кредитор таким, що набув Права Вимоги до Боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони кредитора за Кредитним договором. У Дату відступлення Прав вимоги Кредитор вважається таким, що відступив та передав, а Новий кредитор таким, що прийняв та набув всіх прав Кредитора, щодо боржників зазначених у Додатку 1 до цього Договору. До матеріалів справи додано витяг з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №1-03/06/21 від «03» червня 2021 року із даними відповідача та заборгованістю за Кредитним договором в загальній сумі 6514,60 грн. з яких 2000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 4514,60 грн. - заборгованість за відсотками. [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації, на особливий період у військовій частині [NUMBER] з 11.09.2025. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики, за правилами частини другої статті 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частинами 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даній справі суд виходить з того, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (висновок Верховного суду, викладений в постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21). Матеріалами справи доведено та визнано представником відповідача укладення Кредитного договору відповідачем і отримання останнім кредиту у сумі 2000 грн. В силу положень частини першої 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Як встановлено судом вище відповідачем було укладено Кредитий договір на отримання 2000 грн. кредиту, строком на 25 днів із сплатою 1,85% на день, що складає за узгоджений в договорі час користування кредитними коштами - 814,60 грн. у відповідності до графіку розрахунків. Доказів збільшення строку користування кредитом матеріали справи не містять. Наданий позивачем розрахунок лише констатує загальну суму заборгованості за відсотками не розкриваючи період їх нарахування, ставки (їх передбачено дві у Кредитному договору). Самостійний розрахунок відсотків судом за більшу суму, що погоджена сторонами Кредитного договору у відповідності до умов такого договору може призвести до виходу за межі позовних вимог, адже не відомо з яких положень договору, закону і розміру відсотків виходив позивач. Нарахування відсотків поза межами строку кредитування є безпідставним, адже за користування кредитними коштами поза межами встановленого договором строку користування кредитом позичальник несе відповідальність. За кредитним договором передбачена відповідальність відповідно до чинного законодавства (за ст. 625 ЦК України) та нарахування пені (п.п. 4.1, 4.3 Кредитного договору). Тому вимога про стягнення відсотків у сумі більшій за погоджену сторонами Кредитного договору - 814,60 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає. Наведене відповідає висновкам Великої палати Верховного суду у постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22). За правилами частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. [PERSON] набув статус військовослужбовця, призваного за мобілізацією, на особливий період з 11.09.2025, в той час як Кредитний договір уклав 06.02.2020. Кредитні кошти отримав у названу дату. Відсотки має сплатити за період з 06.02.2020 по 01.03.2020. В період перебування відповідача в статусі військовослужбовця йому відсотки не нараховувалися. За встановлених обставин з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2000 грн. заборгованості за кредитом та 814,60 грн. - заборгованість за відсотками, а всього 2814,60 грн. В іншій частині позову слід відмовити. Як передбачено ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись з позовом до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40грн., з яких підлягають стягненню на користь останнього з відповідача 1046,48 грн. (43,20% від розміру задоволених позовних вимог). Зазначивши в позові орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у 10500 грн. представник позивача подав 07.10.2025 заяву про розподіл судових витрат та надав докази понесення таких. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом, за ч. 8 ст. 141 ЦПК України, на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 11.07.2025 між позивачем та Адвокатом Пархомчуком С.В. було укладено Договір про надання правової допомоги №11/07/2025 за яким Адвакт приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором (п. 1.1). Відповідно до п.п. 3.1, 3.3 - 3.4 Договору про надання правової допомоги вартість правової допомоги розраховується виходячи з фактично затрачених годин роботи адвоката. Вартість однієї години погоджено у 2000,00 грн. Факт надання послуг адвокатом підтверджується Актом приймання-передачі робіт. Гонорар сплачується клієнтом на потязі 20 днів з моменту складання названого Акту. ТОВ «ФК Дебт кллекшн» та адвокатом Пархомчуком С.В. було складено Акт про отримання правової допомоги 01.10.2025. В даному акті визначено загальну вартість послуг адвоката у 10500,00 грн., яка розрахована виходячи з 5 годин роботи адвоката (зустріч з клієнтом та консультація щодо судового врегулювання, складання позову та його подання, інші клопотання, заяви та контроль за статусом справи) та витрати на виготовлення докментів, відправлення кореспонденції - 500 грн. Як свідчить платіжна інструкція 9563 від 01.10.2025 ТОВ «ФК Дебт кллекшн» сплатило адвокату Пархомчуку С.В. 10500 грн. за правничу допомогу по рахунку від 11.07.2025 до вказаного договору про надання правової допомоги. У відповідності до сформованої практики Європейського суду з прав людини при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (рішення у справі "Дубовик проти України" від 15 січня 2010 року, та «Гуриненко проти України» від 18 лютого 2010 року). В даному випадку суд виходить з положень ч. 4 ст. 136, ч. 3 ст. 141 ЦПК України та враховує складність справи, яка є малозначною, об`м виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) - складанні задоволеного судом позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) для чого суд бере до уваги відносну незмінність правового регулювання спірних правовідносин, усталені висновки Верховного суду в даній категорії спорів, а також враховує ціну позову та значенням справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони. Виходячи з наведеного суд вважає розумним та обґрунтованим розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved