Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи Представник ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» звернувся до суду із позовом ДО [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 21.04.2020 між АТ «Ідея Банк» (первісний кредитор) та [PERSON] укладений договір кредиту та страхування № R.01.10730.006648896. Відповідно до умов Договору Банк надав клієнту кошти в сумі 38 047,16 грн. строком до 21.02.2028 зі сплатою відсотків у розмірі 38 % річних від залишкової суми кредиту. Також позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно відповідно до графіку платежів. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено Договір факторингу №19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «Оптіма Факторинг» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за Кредитним договором № R.01.10730.006648896 від 21.04.2020. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконує, у зв`язку з чим станом на 19.12.2023 утворилася заборгованість у розмірі 85 001 грн, що складається з наступного: заборгованість за основним боргом - 38 047,16 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 46 953,84 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Профіт Капітал», у зв`язку з чим позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованість в загальному розмірі 85 001 грн та судові витрати у справі зі сплати судового збору в розмірі 3 028 грн, та витрати на надання професійної правничої допомоги в сумі 7 000 грн. Відповідачем заяви по суті справи до суду не надано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 31.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено провести за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суджу від 08.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд задовольнити їх. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. У визначену дату та час судового засідання відповідач у справі не з`явився. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. При цьому, суд бере до уваги позицію Верхового Суду, сформульовану у Постанові КЦС ВС від 24.10.2024 у справі № 752/8103/13-ц (провадження № 61-6892св23) згідно якої, якщо сторони чи їх представники, інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, суд дійшов висновку, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення законного і обґрунтованого рішення у справі не відкладаючи її розгляду. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 30.03.2026 постановлено провести заочний розгляд цивільної справи на підстав наявних у ній доказів. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини 24.04.2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № R.01.10730.006648896. Пунктами 1.1.-1.4 договору передбачено, що сума кредиту складає 38 047,16 грн, кредит надається строком на 94 місяці, за користування кредитом позичальник сплачує протягом періоду від початку кредитування до 30 календарного дня (включно) після завершення 2 місяців кредитування (пільговий період) - 0,001 % річних від неповернутої суми кредиту, починаючи з 31 календарного дня після завершення пільгового періоду 38 % річних від неповернутої суми кредиту. Згідно умов Договору під час користування кредитом Банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, за надання яких встановлена плата відповідно до Графіку платежів як «Плата за обслуговування кредиту». Договір містить графік щомісячних платежів, починаючи з 21.05.2020 до 21.02.2028, паспорт споживчого кредиту, в якому умови зазначено ідентичні, що викладені у кредитному договорі. Відповідачем власноручно підписано кредитний договір, заяву-анкету від 21.04.2020, заяву про акцепти публічної аферти АТ «Ідея Банк» від 21.04.2020. Відповідно до виписки за банківських рахунків відповідача, кошти спрямовано на погашення заборгованості за двома кредитами від 20.07.2018 та 19.04.2019 на суми 12 088,89 грн та 25 958,27 грн. Довідка розрахунок, складена первісним кредитором - АТ «Ідея Банк» містить відомості про наявність заборгованості [PERSON] , за кредитним договором № R.01.10730.006648896 від 21.04.2020 в сумі 85 001 грн, в тому числі 38 047,16 - заборгованість за основним зобов`язанням, 46953,84 грн - заборгованість зі сплати процентів. 19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладено Договір факторингу №19/12-2023, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «Оптіма Факторинг» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «Оптіма Факторинг» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.12.2023 до Договору факторингу, ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним № R.01.10730.006648896 від 21.04.2020 в сумі 85 001 грн, в тому числі 38 047,16 - заборгованість за основним зобов`язанням, 46953,84 грн - заборгованість зі сплати процентів. Крім того, 22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» був укладений Договір факторингу №22/12-2023, відповідно до якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за кредитним договором № R.01.10730.006648896 від 21.04.2020. Відповідно до реєстру боржників від 22.12.2023 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Профіт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним № R.01.10730.006648896 від 21.04.2020 в сумі 85 001 грн, в тому числі 38 047,16 - заборгованість за основним зобов`язанням, 46953,84 грн - заборгованість зі сплати процентів. Відтак, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення процентів в сумі 46 953,84 грн, за період з часу укладення договору 21.04.2020 до 19.12.2023, власний розрахунок позивачем не надано, розрахунок заборгованості наданий первісним кредитором містить відомості про загальну заборгованість за видами, без зазначення помісячних нарахувань. Відтак, судом здійснено власний розрахунок заборгованості. Здійснюючи розрахунок процентів за користування кредитними коштами на суму заборгованості 38 047,16 грн за ставкою 38% річних за період з 21.07.2020 по 19.12.2023 включно (загальна кількість днів - 1247), суд дійшов висновку, що сума нарахувань становить 49 376,90 грн (враховуючи 0,06 грн за пільговий період), виходячи з наступного: за період з 21.07.2020 по 31.12.2020 (164 дні, 2020 рік - високосний) нараховано 6 478,41 грн (38 047,16 х 38% / 366 х 164) за 2021 рік (365 днів) нараховано 14 457,92 грн (38 047,16 х 38% / 365 х 365), за 2022 рік (365 днів) нараховано 14 457,92 грн (38 047,16 х 38% / 365 х 365), за період з 01.01.2023 по 19.12.2023 (353 дні) нараховано 13 982,59 грн (38 047,16 х 38% / 365 х 353). Разом з тим, оскільки позивач просить стягнути проценти в розмірі 46 953,84 грн, що не перевищує суму, встановлену судом за результатом перевірки розрахунку, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в межах заявлених вимог Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» та відповідачем [PERSON] є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини), на підставі права вимоги, що виникає у позивача внаслідок відступлення права вимоги (договорів факторингу). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1054 ЦК України також передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 361/2105/16-ц). Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між відповідачем та АТ «Ідея Банк» укладено договір кредитний договір, на виконання якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 38 047,16 грн, що підтверджується матеріалами справи. У подальшому право вимоги за вказаним договором було відступлено позивачу на підставі договорів факторингу, у зв`язку з чим останній набув статусу нового кредитора у зобов`язанні. Разом з тим, заявляючи вимогу про стягнення процентів у сумі 46 953,84 грн, позивач не надав до суду належного та зрозумілого розрахунку заборгованості із зазначенням періодів нарахування, застосованих процентних ставок, а також помісячного чи поденного розрахунку, що унеможливлює перевірку правильності визначення заявленої до стягнення суми. Надана первісним кредитором довідка-розрахунок містить лише загальний розмір заборгованості без деталізації її помісячних складових, що не відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Враховуючи викладене, з метою повного та всебічного з`ясування обставин справи суд здійснив власний розрахунок процентів за користування кредитними коштами, виходячи з умов кредитного договору, розміру основного боргу, встановленої договором процентної ставки, а також фактичної кількості днів користування кредитом у відповідних календарних роках. Разом з тим, оскільки позивач просить стягнути проценти в розмірі 46 953,84 грн, що не перевищує суму, встановлену судом за результатом перевірки розрахунку, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в межах заявлених вимог Отже, суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши подані докази у їх сукупності, проаналізувавши умови кредитного договору та норми матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку про повне задоволення позову. Суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення заборгованості в сумі розмірі 85 001 грн, що складається з наступного: заборгованість за основним боргом - 38 047,16 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 46 953,84 грн. Розподіл судових витрат у справі Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частини 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначають, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судовий збір При поданні позовної заяви до суду ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 13700 від 15.05.2025, надавач послуг АТ «Сенс банк». Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3 028 грн. Витрати пов`язані з розглядом справи Судом встановлено, що представником позивача ТОВ «ФК «Профіт капітал» заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. На підтвердження цього позивачем до матеріалів справи долучено: договір про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, укладений між позивачем та АО «Правовий статус», додаткову угоду № 1/1 від 01.07.2024 до договору про надання правничої допомоги № 02-24 від 01.07.2024, відповідно до якої за проведення консультації з клієнтом, здійснення вивчення документів та підготовлення проекту позовної заяви для направлення до суду визначено оплату 7 000 грн. Також долучено акти № 1 прийому передачі реєстру боржників за договором про надання правничої допомоги № 02-24 від 14.05.2025, наказ (розпорядження) № 02-К від 28.06.2024 про прийняття на роботу адвоката Ушакевич М.П., довіреність від 02.01.2025 видане ТОВ «ФК Профіт капітал» адвокату Ушакевич М.П., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КВ № 6416 від 23.05.2019. Дана категорія справ є поширеною, а сама по собі позовна заява є не складною та не потребує особливих витрат часу на її складання, а сама справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без явки сторін у судове засідання. Враховуючи конкретні обставини справи, відсутність у судових засіданнях сторін, суд робить висновок, що витрати на правничу допомогу в розмірі 4 500 є співмірними. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позов задоволено повністю, відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на надання професійної правничої допомоги у розмірі 4 500 грн (3 028 грн + 4 500 грн). Загальний розмір судових витрат, який підлягає стягненню з відповідача, який складається з витрат на сплату судового збору та надання професійної правничої допомоги складає 8 528 грн

Outcome: approved