Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що сторони 20 травня 2024 року уклали шлюб та мають спільну дитину 2024 року народження. Проте сімейне життя не склалося, часто виникали скандали, сторони перестали розуміти одне одного. Шлюбні відносини між ними припинені після народження дочки. Подальше примирення неможливе. У зв`язку з цим позивач просила суд розірвати шлюб, повернути їй дівоче прізвище та залишити за нею судові витрати. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 27 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судові засідання 11 та 26 березня 2026 року сторони не з`явилися. Позивач у позовній заяві просила провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Крім того, відповідач викликався до суду шляхом надсилання повістки про виклик повідомленням у додаток "Viber", що підтверджується довідкою про доставлення повідомлення, а також через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. Причини неявки відповідача суду невідомі, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву останній до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Виходячи з приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи, а також за відсутності позивача. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов такого висновку. 20 травня 2024 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Іркліївської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, актовий запис № 09, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 20 травня 2024 року серії [NUMBER] (а.с. 4). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження від 07 жовтня 2024 року серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічна норма закріплена і в ч. 1 ст. 24 СК України, згідно з якою шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. На виконання вимог ч. 1 ст. 112 СК України судом встановлені фактичні взаємини подружжя, зокрема спільне сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу суду не надано та судом не встановлено. При цьому позивач стверджувала, що не бажає поновлювати сімейні стосунки, а відповідач з приводу цього жодних заперечень суду не навів. Таким чином суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд вважає за необхідне відновити позивачу її дошлюбне прізвище " [PERSON] ". На підставі викладеного,

Outcome: approved