Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20.03.2026 позову задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1427-6086 від 29.07.2024 року в розмірі 45151 грн, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено, та стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» частину сплаченого судового збору в розмірі 2396,69 грн. Представник відповідачки під час судового засідання клопотала про надання строку для подання доказів щодо понесених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу. У відзиві на позовну заяву зазначила, що попередній розмір витрат на правову допомогу відповідачки складає 7000 грн та просила стягнути з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» на користь [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8500 грн. Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося, стороні відповідача надано строк для подання суду та позивачу доказів щодо розміру понесених судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, та надано стороні позивача строк для подання заперечень щодо розміру понесених відповідачкою судових витрат. 26.03.2026 представник [PERSON] - адвокат Хворост Д.М. подала до суду клопотання про долучення доказів, у якому зазначила, що між [PERSON] та адвокатом Хворост Д.М. укладено договір про надання правничої допомоги №14 від 10.02.2026 року, на виконання умов якого відповідачці було надано правову допомогу у справі № 157/149/26 на загальну суму 8500 грн. Станом на 25.03.2026 року відповідачкою сплачено гонорар адвокату в сумі 4000 грн. Сума несплаченого гонорару за надані послуги становить 4500 грн. Просить долучити до матеріалів даної цивільної справи докази понесених відповідачкою судових витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з позивача на користь відповідачки зазначені судові витрати. Представник позивача у додаткових поясненнях у справі зазначив, що, враховуючи предмет спору, вважає витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 8500 грн неспівмірними із складністю справи та виконаною адвокатом роботою. Просив відмовити у стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. Проаналізувавши матеріали справи суд вважає клопотання представника відповідачки про стягнення понесених судових витрат таким, що підлягає частковому задоволенню. Згідно з пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 259 ЦПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Частиною 1 ст. 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 20.03.2026 частково задоволено позов ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 1427-6086 від 29.07.2024 року в розмірі 45151 грн, у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Також стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» пропорційно розміру задоволених позовних вимог (90,02%) частину сплаченого судового збору в розмірі 2396,69 грн. Питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалося, надано стороні відповідача строк для подання суду та позивачу доказів щодо розміру понесених судових витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, та надано стороні позивача строк для подання заперечень щодо розміру понесених відповідачкою судових витрат. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідачки Ковальчук В.В. надано такі докази: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 1932 від 31.10.2017; ордер на надання правничої допомоги серії ВІ № 1375484 від 23.02.2026; акт приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 від 25.03.2026 до Договору про надання правової допомоги № 14 від 25.03.2026, детальний опис робіт (наданих послуг) від 25.03.2026, договір № 14 про надання правничої допомоги від 10.02.2026, платіжні інструкції № 8102406340 від 13.02.2026, № 8181448107 від 07.03.2026. В акті приймання-передачі наданої правової допомоги № 1 від 25.03.2026 до Договору про надання правової допомоги № 14 від 25.03.2026, детальному описі робіт (наданих послуг) від 25.03.2026 зазначено, що за надання юридичного супроводу справи клієнта №157/149/26: консультація клієнта про порядок розгляду спорів щодо стягнення заборгованості в судовому поряду, роз`яснено право на відзив, проаналізовано позов та запропоновано стратегію захисту прав відповідача; підготовка та написання відзиву на позовну заяву в інтересах Клієнта по справі № 157/149/26; участь у судовому засіданні від 16.03.2026, фіксована оплата становить 8500 грн, що відображено в договорі № 14 від 10.02.2026 року. Таким чином вартість наданих адвокатом послуг відповідачці становить 8500 грн, 4000 грн з яких були сплачені [PERSON] адвокату Хворост Д.М. 13.02.2026 та 07.03.2026. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 379/1418/18, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Стороною відповідача документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу, тому в суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат з позивача на користь сторони відповідача. Згідно з висновком зробленим у постанові Верховного Суду 13.03.2025 року у справі № 275/150/22, принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Суд, розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що подані стороною відповідача докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з позивача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.

Outcome: approved