Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

І. Стислий виклад позовних вимог. Представник позивачки звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що 25.01.2021 між ТОВ «КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ», код ЄДРПОУ 42132581 та [PERSON] укладено Договір про купівлю-продаж електричної енергiї за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством за місцезнаходженням приватного домогосподарства: [ADDRESS] . Відповідно до умов пункту 1.1 Договору за цим договором Споживач має право продавати Постачальнику універсальних послуг електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання об`єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватного домогосподарства, а постачальник універсальних послуг бере на себе зобов`язання купувати у Споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, у строки, передбачені цим Договором. Згідно з п.4.2. Договору Постачальник універсальних послуг повинен перераховувати кошти для оплати проданої Споживачем електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючою установкою приватного домогосподарства, на поточний рахунок Споживача відповідно до заяви-повідомлення. Відповідно до п.6 Договору, останній набирає чинності з дати реєстрації Постачальником заяви-повідомлення та діє до 01.06.2021. Окрім того, обов`язок купувати електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел, яка відпущена генеруючими установками приватних домогосподарств, встановлена потужність яких не перевищує 30 кВт, тa генеруючими установками малих непобутових споживачів, встановлена потужність яких не перевищує 50 кВт, за договором купівлі-продажу електричної енергії за механізмом самовиробництва покладено на постачальника універсальних послуг. Електропостачальник, який виконує зобов`язання щодо надання універсальної послуги на території Кіровоградської області з 01.01.2019 є TOB «KOEK». З листа TOB «KOEK» від 18.06.2024 № 170/10 вбачається, що у період з січня 2021 poку до травня 2021 року позивачем здійснювалось постачання енергії, виробленою генерyючою установкою приватного домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , а відповідачем здійснювалось прийняття і оплата цієї електричної енергії. Протягом строку дії договору обидві сторони добросовісно виконували свої обов`язки за ним. Також у листі ТОВ «КОЕК» від 18.06.2024 № 170/10 зазначено, що дія договору була припинена з 01.06.2021, однак у подальшому, 19.10.2023 ТОВ «КОЕК» був укладений новий договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом. Тобто у період з червня 2021 року по жовтень 2023 року включно між сторонами були відсутні договірні відносини щодо купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. У той же час, відповідно до листа ПАТ «КІРОВОГРАДОБЛЕНЕРГО» від 07.07.2024 № 532/07/07 y перioд з червня 2021 по жовтень 2023 року генеруючою установкою приватного домогосподарства здійснювалось вироблення електричної енергії, так сaмо здійснювалось споживання електричної енергії для власних потреб, і при цьому, значні обсяги електричної енергії постачались ТОВ «КОЕК». З урахуванням наведеної у вищезазначеному листі інформації ТОВ «KOEK» безпідставно відібрано у [PERSON] 108339 кBT*гoд електричної енергії, однак оплата за неї не здійснювалась. У листі ТОВ «КОЕК» від 18.06.2024 № 170/10 зазначено, що за період до 19.10.2023 кошти не акумулювалися. Таким чином, у період з червня 2021 по жовтень 2023 року ТОВ «КОЕК» відбирало електричну енергію, вироблену генеруючою установкою приватного домогосподарства, однак не здійснювало за неї розрахунок, та не акумулювало кошти, які підлягають виплаті. З огляду на порушення відповідачем прав позивачки, остання надіслала йому претензію № BИХ-24-65 від 30.07.2024. Однак, відповідачем претензія залишена без задоволення. А тому позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення безпідставно набутого майна - електричної енергії. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі, позиції сторін. Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01.10.2025 цивільну справу за даним позовом передано за підсудністю на розгляд Петрівському районному суді Кіровоградської області. Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 15.10.2025 відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 29.10.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив ТОВ ««КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ», у якому надав пояснення про те, що у 2019 році був укладений договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом № 211411117 за адресою: [ADDRESS] між Товариством та [PERSON] . В зв`язку зі смертю [PERSON] 08.12.2020 року договірні відносини були припинені відповідно приписів статті 608 Цивільного кодексу України. В січні 2021 року Позивач надала Товариству гарантійний лист, де зазначила, що після прийняття спадщини гарантує надати необхідні документи щодо права власності для укладення постійного договору відповідно до вимог п. 11.3.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312. На прохання Позивача, на строк, необхідний для оформлення речових прав на об`єкт в порядку спадкування, 25.01.2021 року був укладений тимчасовий договір купівліпродажу електричної енергії за зеленим тарифом за адресою: [ADDRESS] , з терміном дії до 01.06.2021 року. Проте, після закінчення строку дії договору, а саме, після 01.06.2021 року [PERSON] не надала необхідний для укладення договору пакет документів на підтвердження того, що саме вона стала спадкоємицею та отримала право на виплати за згенеровану електроенергію генеруючою установкою за адресою [ADDRESS] , жодних інших звернень щодо продовження дії тимчасового договору не надходило, тому відповідно договірні відносини між сторонами були припинені. В подальшому Товариство отримувало лише інформацію про надходження в мережі ПрАТ «Кіровоградобленерго» згенерованої електричної енергії, тобто дана електроенергія обліковувалася лише в ПрАТ «Кіровоградобленерго» як в оператора системи розподілу та комерційного обліку. [PERSON] було відомо про надходження електричної енергії в мережі ПрАТ "КІРОВОГРАДОБЛЕНЕРГО", але жодних дій щодо прискорення оформлення спадщини та подачі Товариству належного пакету документів та укладення договору у встановленому порядку Позивачем не здійснено. В березні 2023 року до Товариства повторно надійшла заява-повідомлення від [PERSON] з новим паспортом точки розподілу, який є одним з обов`язкових документів для оформлення договору, проте не надано документи, якими підтверджується право власності (користування) на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , на якій безпосередньо розміщено генеруючу установку. Згідно Правил Товариством було правомірно відмовлено в реєстрації заяви повідомлення до усунення її недоліків. У зв`язку із відсутністю після червня 2021 року договірних відносин по закупівлі згенерованої електричної енергії адресою: [ADDRESS] , із законним спадкоємцем померлого споживача [PERSON] . Товариством не отримувалося фінансування для здійснення розрахунків за згенеровану установкою електричну енергію за вказаною адресою. Лише з 07.10.2023 року, а саме після набрання чинності змін та доповнень до п. 11.3.8 Правил Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1822 від 04.10.2023 року, законодавством було встановлено, що кошти, які підлягають виплаті за період оформлення спадщини, постачальник універсальних послуг акумулює на своїх рахунках до моменту укладення договору зі спадкоємцем. Після отримання в жовтні 2023 року від [PERSON] повного пакету документів, реєстрації заяви повідомлення та укладення договору про купівлю-продаж електричної енергії за зеленим тарифом за адресою розташування генеруючої установки по [ADDRESS] , Товариство почало здійснювати всі належні виплати. Щодо суми стягнення в розмірі 610892,03 грн. відповідач зазначив, що згідно п.11.3.23 Правил в редакції, чинній у спірний період, плата за придбану у побутового споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, вироблену генеруючою установкою приватного домогосподарства, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством нараховується за умови наявності у межах приватного домогосподарства споживання електричної енергії приватним домогосподарством. Якщо місячне споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством на власні потреби дорівнює нулю, плата за вироблену електроенергію не нараховується. Проте, всупереч даній нормі, при розрахунку суми стягнення позивачем не враховано те, що у вересні 2021 року, у березні 2022 року та лютому 2023 року обсяг електроенергії, спожитої її домоволодінням на власні потреби, дорівнював «нулю». А тому, розмір позовних вимог в сумі 610892,03 грн. є необґрунтованим. Окрім того, звернення позивача із позовом в частині стягнення коштів за період з червня 2021 року здійснено із пропущенням строків позовної давності. З урахуванням викладеного відповідач прохав суд застосувати позовну давність до вимог про стягнення коштів за період з червня 2021 року та відмовити повністю в задоволені позову. 31.10.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника позивачки надійшла відповідь на відзив у якій зазначив, що у відзиві відповідач, не спростовував факт безпідставного отримання електричної енергії, підтвердив, що електрична енергія генерувалась генеруючою установкою позивача, хоч відповідачем і не обліковувалась. Представник позивача зазначив, що відповідно до листа ПАТ «Кіровоградобленерго» від 07.07.2024 № 532/07/07 у період з червня 2021 по жовтень 2023 року генеруючою установкою приватного домогосподарства здійснювалось вироблення електричної енергії, так само здійснювалось споживання електричної енергії для власних потреб, і при цьому, значні обсяги електричної енергії постачались ТОВ «КОЕК». З урахуванням наведеної у вищезазначеному листі ПАТ «Кіровоградобленерго» інформації ТОВ «КОЕК» безпідставно, поза межами договору, відібрано у [PERSON] 108339 кВт*год електричної енергії, однак оплата за неї не здійснювалась. Таким чином, у період з червня 2021 по жовтень 2023 року ТОВ «КОЕК» відбирало електричну енергію, вироблену генеруючою установкою приватного домогосподарства, однак не здійснювало за неї розрахунок, та не акумулювало кошти, які підлягають виплаті. Відповідач не заперечує факт отримання ним електричної енергії. Однак не бажає її повертати (відшкодувати у грошовій формі), аргументуючи це посиланнями на бездіяльність самої позивачки. Однак посилання на те, що позивачка не виконувала певні «договірні» умови є безпідставними, адже набуття спірних обсягів електричної енергії відбулось поза межами договірних відносин між сторонами. Щодо строків позовної давності, представник позивачки вказав, що передбачений ст.257 ЦК України строк позовної давності п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України був продовжений на строк дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а згодом п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України - на строк дії воєнного стану. Незважаючи на те, що пункт 19 було виключено на підставі Закону України № 4434-IX від 14.05.2025, на час подання позову він був чинним, а тому твердження заяви про застосування строків позовної давності є необґрунтованими. 10.03.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення ТОВ «КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» про те, що після 07.10.2023, а саме з дня набрання чинності змін та доповнень Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1822 від 04.10.2023 року до п. 11.3.8 Правил, законодавством було встановлено, що отримані по певному особовому рахунку від НЕК «Укренерго» та Державного підприємства «Гарантований покупець» кошти, які підлягають виплаті за період оформлення спадщини, постачальник універсальних послуг акумулює на своїх рахунках до моменту укладення договору зі спадкоємцем. Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують вабо скасовують відповідальність особи. Зміни, внесені до ПРРЕЕ Постановою № 1822, не розповсюджують свою дію на договірні відносини між споживачами приватних домогосподарств та постачальниками універсальної послуги щодо виробництва та продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, які виникли до набуття чинності цими змінами. Окрім того, згідно п.11.3.23 Правил в редакції, чинній у спірний період, плата за придбану у побутового споживача електричну енергію за «зеленим» тарифом, вироблену генеруючою установкою приватного домогосподарства, в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством нараховується за умови наявності у межах приватного домогосподарства споживання електричної енергії приватним домогосподарством. Якщо місячне споживання електричної енергії таким приватним домогосподарством на власні потреби дорівнює нулю, плата за вироблену електроенергію не нараховується. Всупереч даній нормі, при розрахунку суми стягнення позивачем не враховано те, що у вересні 2021 року, березні 2022 року та лютому 2023 року обсяг електроенергії, спожитої її домоволодінням на власні потреби, дорівнював «нулю». Тож згенерована в ці місяці електроенергія оплаті не підлягає. Позивачем невірно зазначено період виникнення боргу, а саме по 01.11.2023 року. За жовтень 2023 року перед позивачем заборгованості не існує. Крім цього, при розрахунку суми позивачем не враховано, що дохід у вигляді грошової суми, виплаченої юридичною особою електропостачальником фізичній особі побутовому споживачу за продану нею електричну енергію, яка вироблена з альтернативних джерел енергії за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу фізичної особи як інші доходи та оподатковується податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відсотків і військовим збором за ставкою 5 відсотків. 11.03.2026 до суду через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення представника позивача про те, що позивачем у позовній заяві зроблено конкретні посилання як на розмір тарифу, так і на постанову НКРЕКП, якою цей тариф визначався. З додаткових пояснень відповідача неможливо розуміти в які саме місяці неправильно зроблено розрахунок. Відповідач не довів належним чином відсутність заборгованості за жовтень 2023 року. Відібрання електричної енергії відбулось поза межами дії договірних відносин, в той час коли ПРРЕЕ розповсюджують свою дію на договірні відносини. 17.03.2026 до суду через систему «Електронний суд» відповідач надав до суду на підтвердження оплати за куплену електричну енергію в жовтні 2023 року як доказ копію платіжного доручення № 9902459669 від 29.12.2023. Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав, щодо оплати відповідачем електричної енергії в жовтні 2023 року пояснив, що дійсно позивака за вказаний місяць кошти отримала. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових пояснень. Представник третьої особи у судовому засіданні надав пояснення про те, що оператор системи розподілу ПрАТ «КІРОВОГРАДОБЛЕНЕРГО» у період з червня 2021 по жовтень 2023 року здійснювало облік обсягів генерації за адресою: Кіровоградська область, Олександрійський район, с. Новий Стародуб, вул. Зарічна, б. 88, та передавало ТОВ «КОЕК» відповідну інформацію. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. У 2019 році був укладений договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом № 211411117 за адресою: [ADDRESS] між ТОВ «КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» та [PERSON] . В зв`язку зі смертю [PERSON] 08.12.2020 договірні відносини були припинені відповідно приписів статті 608 ЦК України. В січні 2021 року позивач надала ТОВ «КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ» гарантійний лист, де зазначила, що після прийняття спадщини гарантує надати необхідні документи щодо права власності для укладення постійного договору відповідно до вимог п. 11.3.4 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312. 25.01.2021 між ТОВ «КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ», код ЄДРПОУ 42132581 та [PERSON] укладено Договір про купівлю-продаж електричної енергiї за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством за місцезнаходженням приватного домогосподарства: [ADDRESS] . Відповідно до п.6 Договору, останній набирає чинності з дати реєстрації Постачальником заяви-повідомлення та діє до 01.06.2021. Дія договору від 25.01.2021 була припинена з 01.06.2021. Згідно договору про поділ спадщини від 27.02.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області за № 234, до [PERSON] , дружини померлого [PERSON] , померлого [INFO] , перейшло право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . 19.10.2023 між ТОВ «КІРОВОГРАДСЬКА ОБЛАСНА ЕНЕРГОПОСТАЧАЛЬНА КОМПАНІЯ», код ЄДРПОУ 42132581, та [PERSON] був укладений новий договір про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом. Таким чином, у період з червня 2021 року по жовтень 2023 року включно між сторонами були відсутні договірні відносини щодо купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом. У той же час, відповідно до листа ПАТ «КІРОВОГРАДОБЛЕНЕРГО» від 07.07.2024 № 532/07/07 y перioд з червня 2021 по жовтень 2023 року генеруючою установкою приватного домогосподарства здійснювалось вироблення електричної енергії, так само здійснювалось споживання електричної енергії для власних потреб, і при цьому, значні обсяги електричної енергії постачались ТОВ «КОЕК». З урахуванням наведеної у вищезазначеному листі інформації ТОВ «KOEK» безпідставно відібрано у [PERSON] 108339 кBT*гoд електричної енергії, однак оплата за неї не здійснювалась. У листі ТОВ «КОЕК» від 18.06.2024 № 170/10 зазначено, що за період до 19.10.2023 кошти не акумулювалися. ІV. Норми права, застосовані судом. За нормами ст.ст.1216, 1218, 1219 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Відповідно до ст.ст.655, 656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Відповідно до ч.1 ст.692 ЦКУ покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Термін виконання зобов`язання, що випливає з правовідносин поставки (купівлі - продажу), чітко встановлений зазначеною спеціальною нормою права - покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття. За п.1.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 ці Правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку. Випадки набуття майна або його збереження без достатньої правової підстави врегульовані статтею 1212 Цивільного кодексу України. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 р. у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18. Відповідно до статті 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Для застосування зазначеної норми необхідно, по-перше, щоб одна особа набула (зберегла) майно за рахунок іншої. Збільшення або збереження в попередньому розмірі майна однієї сторони є результатом відповідного зменшення майна у іншої сторони. По-друге, необхідно, щоб набуття майна однією особою за рахунок іншої відбулося без достатньої правової підстави, передбаченої законом або угодою. Безпідставно набуте майно повертається тому, за рахунок кого було набуте. Така правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №915/940/18. Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення. Офіційне тлумачення зазначеної норми Основного Закону надав Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999, № 1-рп/99 "У справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів)". У зазначеному Рішенні вказано, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Відтак з червня 2021 року по жовтень 2023 року відносини сторін регулювалися ПРРЕЕ, тому, вирішуючи справу, суд керується саме цим нормативним документом. V. Оцінка суду. Сторонами не спростовано, що постачання позивачкою відповідачу спірної електричної енергії у період з червня 2021 року по жовтень 2023 року відбулося поза межами договірних відносин. Після припинення 01.06.2021 дії договору від 25.01.2021, позивачка та відповідач, кожен зі свого боку, знаючи про відсутність договірних відносин не вичинили дій щодо припинення постачання та прийняття електричної енергії. Відсутність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу електроенергії за «зеленим» тарифом, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на енергопостачальній організації, не виключає можливості стягнення вартості послуг з електропостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2951 цс 15). Суд вважає за необхідне зазначити, що властивості електричної енергії зводяться до наступного: 1) електричну енергію неможливо накопичувати у значній кількості і зберігати; 2) процес виробництва електричної енергії, як правило, неперервний і невід`ємно пов`язаний як з її транспортуванням, так і зі споживанням: 3) електрична енергія при передачі споживається і не може бути повернена. Згідно ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка безпідставно, без відповідної правової підстави, володіє цим майном. Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, у зв`язку з тим, що електрична енергія була отримана відповідачем безпідставно та повернення її в натурі неможливе, відповідно до ч.2 ст.1213 ЦК України, у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставне набуте майно, відповідач повинен відшкодувати його вартість. Щодо розрахунку вартості безпідставно отриманої електричної енергії. У пункті 11.3.23. Правил роздрібного ринку електричної енергії, в редакції від 12.10.2022 зазначено, якщо обсяг місячного споживання електроенергії приватним домогосподарством дорівнює нулю, плата за вироблену електричну енергію не нараховується. Як вбачається з матеріалів справи, у вересні 2021 року, березні 2022 року та лютому 2023 року обсяг електроенергії, спожитої домоволодінням за адресою: [ADDRESS] , на власні потреби, дорівнював «нулю». Таким чином, враховуючи положення щодо дії нормативно-правового акту у часі, положення пункту 11.3.23. Правил роздрібного ринку електричної енергії, в редакції від 12.10.2022, підлягають застосування лише до випадку «нульового» споживання на власні потреби домогосподарством у лютому 2023 року, а тому відповідач звільняється від сплати заборгованості за вказаний період. Окрім того на підтвердження оплати за куплену електричну енергію в жовтні 2023 року відповідачем в якості доказу надав копію платіжного доручення № 9902459669 від 29.12.2023 про сплату позивачці 16851,95 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтвердив факт отримання коштів позивачкою за жовтень 2023 року, розмір сплачених коштів не оскаржив, проти долучення копії платіжного доручення як доказу не заперечив. Таку позицію сторони позивача суд розцінює як визнання факту відсутності заборгованості відповідача перед позивачкою за жовтень 2023 року. Дохід у вигляді грошової суми, виплаченої юридичною особою електропостачальником фізичній особі побутовому споживачу за продану нею електричну енергію, яка вироблена з альтернативних джерел енергії за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії приватним домогосподарством, включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу фізичної особи як інші доходи та оподатковується податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18 відсотків і військовим збором за ставкою 5 відсотків. У даному випадку юридична особа електропостачальник виступає податковим агентом на якому лежить обов`язок нараховувати, утримувати та сплачувати податок з доходів фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок платника податку під час виконання рішення. Щодо застосування позовної давності. 11.03.2020 у зв`язку з розповсюдженням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Вказаною постановою на всій території України запроваджено карантин в період з 12.03.2020. У подальшому карантин неодноразово продовжувався. Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Таким чином, вищевказаним законом строк позовної давності продовжено на строк дії карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651, відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Окрім того, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на час подання цієї відповіді на відзив триває і досі. Законом України 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Законом України 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» п.19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України викладено в такій редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». На підставі Закону № 4434-IX від 14.05.2025 «Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України було виключено, набрання чинності даним законом відбулась 04.09.2025. Позивачка звернулась до суду з позовом 09.09.2024, а тому твердження відповідача про застосування строків позовної давності є необґрунтованими, оскільки позовну давність не пропущено. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню, а тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню вартість безпідставно набутого майна а саме, електричної енергії, поставленої за період з червня 2021 року по січень 2023 року та з березня 2023 по вересень 2023 року, в обсязі 103267 кВт*год, яка складає 578750,84 грн. та визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору. VІ. Судові витрати. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.2 та ч.6 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України). Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у виді судового збору в розмірі 5787,59 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (578750,84 грн. ? 610892,03 грн. ? 100 % = 94,74 %; тому 6108,92 грн. судового збору ? 94,74 % = 5787,59 грн.) Щодо розподілу витрат позивача на правничу допомогу, то суд зауважує наступне. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлялось. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 39000,00 грн., підтверджуються: копією договору про надання правової (правничої) допомоги від 09.04.2024; копією акта наданих послуг № Д/12335 від 05.01.2026; копією рахунку на оплату № 20 від 16.04.2024; копіями платіжних інструкцій. Таким чином, з огляду на вищевикладене, у разі задоволення позову, з відповідача підлягали б до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 39000,00 грн. Проте оскільки позов задоволено на 94,74 %, то з відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 36948,60 грн.

Outcome: partial