Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Представник Головного управління Національної поліції у Вінницькій області первісно звернувся до [PERSON] із позовною заявою про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яку умотивував тим, що 02.11.2021 о 13 год. 02 хв., водій [PERSON] на 294 км+567 м автодорога М-21 в смт. Стрижавка, Вінницького району, Вінницької області, керуючи автомобілем «MAN TGX» д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «SCHMITZ», д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу, скоїв зіткнення із автомобілем «Ford TRANSIT» д.н.з. [NUMBER] (на синьому фоні), що належить Головному управлінню Національної поліції у Вінницькій області, який був припаркований біля правого краю проїжджої частини із увімкненими проблисковими маячками синього кольору, внаслідок чого відбулася дорожньо-транспортна пригода та автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Вказує, що відповідно до постанови Новгород-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.12.2021 у справі №128/3116/21, визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення. Зазначає, що в наслідок скоєної [PERSON] дорожньо-транспортної пригоди службовий автомобіль ГУНП у Вінницькій області д.н.з. [NUMBER] , зазнав певних механічних ушкоджень, а саме: відповідно висновку експерта № ЕД-19/102-22/10289-АВ, зробленого за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, зокрема під час визначення вартості відновлюваного ремонту колісного транспортного засобу вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Ford Transit Trend», 2017 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 298 574, 04 грн. Окрім цього зазначає, що Моторно (транспортним) страховим бюро України, відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було проведено виплату щодо відшкодування шкоди в розмірі 130 000,00 грн. на рахунок Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.1 1.2021. В результаті вищевикладеного, для проведення відновлюваних (ремонтних) робіт службового автомобіля «Ford Transit Trend», необхідно відшкодувати 168 574, 04 грн., вказана сума містить залишок різниці розрахунку, на підставі висновку експерта НДЕКЦ МВС України № ЕД-19/102-22/10289-АВ від 19.07.2022 про проведення авто товарознавчої експертизи. 13.02.2023 представник [PERSON] адвокат Романюк І.М. за допомогою системи «Електронний суд» скерував відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що [PERSON] , до початку відкритої збройного агресії РФ на територію України, працював за трудовим договором у роботодавця «ООО«СВ Транс-Сервис», на належному роботодавцю автомобілі MAN TGX, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCHMITZ, д.н.з. [NUMBER] та здійснював ввезення на територію України будівельних матеріалів, побутової хімії, інше. Зазначає, що 02.11.2021, після розгрузки розмитнених товарів, автомобіль MAN TGX, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCHMITZ, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , під час виконання ним обов`язків за трудовим договором, рухався у Вінницькому районі Вінницької області де й сталося ДТП, після оформлення якого відповідач залишив територію України через пункт пропуску «Могилів-Подільський» (пункт пропуску «Атаки» зі сторони Молдови). З початком відкритої збройної агресії рф проти України, 24.02.2022, відповідач залишив територію рф та повернувся додому, в Україну. Вказує, що шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм. 26.10.2023 ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області, клопотання представника позивача Господарець А.А. про заміну неналежного відповідача належним задоволено та замінено неналежного відповідача [PERSON] на належного Товариство з обмеженою відповідальністю «СВ Транс-Сервіс» (адреса місцезнаходження: м. Белгород, вул. Мирна, 10, російська федерація). Окрім цього, вищевказаною ухвалою суду, клопотання представника [PERSON] адвоката Романюка І.М. про залучення третьої особи також задоволено та до участі у справі № 128/2190/22 за позовною заявою Головного управління Національної поліції у Вінницькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ Транс-Сервіс» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. У зв`язку із вищевикладеним представник позивача просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ Транс-Сервіс» на користь Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, 168574,04 грн., в якості відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. 18.03.2026 в судове засідання представник позивача Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Костенко Ю.О. не з`явилася; попередньо за допомогою системи «Електронний суд» скерувала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ Транс-Сервіс» повторно в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, про час, дату та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, в порядку ч.10 ст.187 ЦПК України. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим, суд вирішив провести заочний розгляд справи, про що постановив відповідну ухвалу. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] та його представник [PERSON] у підготовче засідання також не з`явилися з невідомих суду причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися завчасно та належним чином, заяв про відкладення до суду не надходило. З урахування зазначеного, та наявності заяви представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності не з`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих позивачем письмових доказів у справі. Вивчивши позовну заяву, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 02.11.2021 року о 13 год. 02 хв., [PERSON] на 294 км+567 м а/д М21 в смт. Стрижава Вінницького району Вінницької області, керуючи автомобілем MAN TGX, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCHMITZ, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та інтервалу та скоїв зіткнення із автомобілем Ford TRANSIT, д.н.з. [NUMBER] (на синьому фоні), який був припаркований біля правого краю проїжджої частини із увімкненими проблисковими маячками синього кольору, внаслідок чого відбулося ДТП та автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, про що свідчить копія постанови судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.12.2021, справа №128/3116/21 (Т.1 а.с.8-9). Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Транспортний засіб марки «Ford TRANSIT», д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності Головному управлінню національної поліції у Вінницькій області, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (Т.1 а.с.27). Згідно копії висновку експертного дослідження №ЕД-19/102-22/10289-АВ від 19.07.2022, сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Ford TRANSIT», д.н.з. [NUMBER] , станом на дату ДТП, а саме 02.11.2021 могла становити 174889,51 грн., а сума відновлювального ремонту станом на дату ДТП могла становити 298 574,04 грн. (Т.1 а.с.10-26). На момент дорожньо-транспортної пригоди водій транспортного засобу MAN TGX, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCHMITZ, д.н.з. [NUMBER] , перебував у трудових відносинах із ТОВ «СВ Транс-Сервіс» на підставі трудового договору №006/03 з водієм-експедитором від 03.11.2017, укладеного між ТОВ «СВ Транс-Сервіс» в особі директора Химчука І.Н. та громадянином [PERSON] (Т.1 а.с.61-63). Окрім цього, транспортний засіб марки MAN TGX, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCHMITZ, д.н.з. [NUMBER] , належить на праві власності ТОВ «СВ Транс-Сервіс», що підтверджується копією схеми місця ДТП від 02.11.2021 (Т.1 а.с.64). Застосовуючи норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного. Згідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.4, 5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиційного установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиційного рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відродження у мотивувальній частині судового акта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження №61-11сво17). Подібні правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 03 липня 2018 року у справі №917/1345/17 (провадження №12-144гс18), від 08 червня 2021 року у справі №662/397/15-ц (провадження №14-20цс21). Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Як зазначалося судом вище, постановою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 28.12.2021, справа №128/3116/21, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. Так, відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частиною 1, 2 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно з ч. 1ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків). Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу. Виходячи з наведених норм права, шкода (у тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП із вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 760/28302/18-ц. Судом установлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 02.11.2021, відбулась з вини водія [PERSON] та між його небережними діями та шкодою завданою позивачу є безпосередній причинний зв`язок. Також, сторонами (позивачем та третьою особою на стороні відповідача) не заперечується факт належності транспортного засобу MAN TGX, д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом SCHMITZ, д.н.з. [NUMBER] , - відповідачу ТОВ «СВ Транс-Сервіс», а також перебування на час ДТП водія [PERSON] у трудових відносинах із вказаним товариством, тому шкода завдана внаслідок ДТП із вини водія підлягає відшкодуванню саме ТОВ «СВ Транс-Сервіс». Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент вчинення ДТП), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Виходячи з вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши наявні в матеріалах цивільної справи належні, допустимі, достатні та достовірні докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено розмір завданих йому збитків (вартість відновлювального ремонту) у сумі 298574,04 грн., частина яких була сплачена Моторно (транспортним) страховим бюро України на підставі п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент вчинення ДТП), в розмірі 130 000 грн., тому відповідно різницю завданих збитків у розмірі 168 574,04 грн. зобов`язаний відшкодувати відповідач. При цьому, суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15, 12.12.2018 у справі № 758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі та стягненню з ТОВ «СВ Транс-Сервіс» на користь Головного управління Національної поліції у Вінницькій області матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 168574,04 грн. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути у рахунок повернення сплаченого судового збору в розмірі 2481,00 гривню. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved