Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» звернулося до Шевченківського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 22852,00грн., у тому числі: -10000,00грн. заборгованості по кредиту; -12852,00грн. заборгованості по відсотках. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наявність боргу у відповідача за кредитним договором, право вимоги за яким позивач отримав на підставі договору факторингу. На час подання позову заборгованість за договором не погашена. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 09.02.2026 відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача до судового засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 02.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №190796223, за умовами якого відповідачу наданий кредит у формі кредитної лінії у сумі 750грн. на 12 днів (дисконтний період). Також договором передбачено, що другий транш та решта траншів можуть бути надані позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених договором. Пунктом 3.1 договору передбачено, що строк дисконтного періоду може бути продовжений шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань, строк оплати яких настав. Згідно п.7.1 договору рекомендована дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду 14.11.2024. Відповідно до п.8.3 договору базова процентна ставка складає 1,00% в день від суми кредиту. 02.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткові угоду на надання додаткового траншу у розмірі 650,00грн. 03.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткові угоду на надання додаткового траншу у розмірі 900,00грн. 03.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткові угоду на надання додаткового траншу у розмірі 400грн. 04.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткові угоду на надання додаткового траншу у розмірі 400,00грн. 04.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткові угоду на надання додаткового траншу у розмірі 500,00грн. 05.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткові угоду на надання додаткового траншу у розмірі 600грн. 05.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткові угоду на надання додаткового траншу у розмірі 650грн. 05.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткові угоду на надання додаткового траншу у розмірі 1050грн. 06.11.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено додаткові угоду на надання додаткового траншу у розмірі 3700грн. Згідно виписки АТ «Універсал Банк» 02.11.224 на рахунок відповідача від відправника «payway1tr7av» було зараховано наступні суми: -750,00грн. 02.11.2024; -400,00грн. 02.11.2024; -650,00грн. 02.11.224; -900,00грн. 03.11.2024; -400,00грн. 03.11.2024; -3700,00грн. 06.11.2024. Загальна сума зарахувань становить 6800,00грн. Разом з тим, у розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зазначено, що відповідачу перераховувались наступні суми кредиту: 02.11.2024 у сумі 1800,00грн.; 03.11.2024 у сумі 1300,00грн.; 04.11.2024 у сумі 900,00грн.; 05.11.2024 у сумі 2300,00грн.; 06.11.2024 у сумі 3700,00грн., що в сукупності становить загальну суму позову по тілу кредиту 10000,00грн. Суд зазначає, що зазначені у розрахунку заборгованості відомості не відповідають відомостям, які містяться у банківській виписці по рахунку відповідача, у зв`язку з чим суд вважає доведеним видачу кредиту у сумі 6800,00грн. У той же час, відповідач зобов`язання за договором виконував не належним чином, в обумовлені договором строки кредитні кошти позичальнику не повернув. 17.12.2024 між позивачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу №МВ-ТП/13, відповідно до якого право вимоги у сумі 19252,00грн. Згідно розрахунку заборгованості позивача заборгованість відповідача складає 22852,00грн., у тому числі: 10000,00грн. заборгованості по кредиту; 12852,00грн. заборгованості по відсотках. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до положень ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми боргу підлягають задоволенню частково, у сумі 6800,00грн. Щодо стягнення процентів суд зазначає, що стягненню з відповідача підлягає сума процентів за період строку кредиту: з 02.11.2024 по 14.11.2024 від суми кредиту 750,00грн. 90грн.; з 02.11.2024 по 14.11.2024 від суми кредиту 400,00грн. 48грн.; з 02.11.2024 по 14.11.2024 від суми кредиту 650,00грн. 78грн.; з 03.11.2024 по 14.11.2024 від суми кредиту 900,00грн. 99грн.; з 03.11.2024 по 14.11.2024 від суми кредиту 400,00грн. 44грн.; з 06.11.2024 по 14.11.2024 від суми кредиту 3700,00грн. 296грн. Загальна сума процентів складає 655,00грн. Позивачем не доведено факт продовження дії кредитного договору в прядку, передбаченому п. 3.1 договору шляхом оплати всіх нарахованих процентів. Також позивач просить стягнути 5000,00грн. правничої допомоги. Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Оскільки позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу, враховуючи часткове задоволення позову, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1631,15 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved