Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

16 січня 2026 року ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", інтереси якого представляє адвокат Усенко М.І., звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 999989 від 14 вересня 2023 року в розмірі 13 131,99 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 14 вересня 2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір №999989, який було підписано електронним підписом Т755, який був відтворений шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту № 999989 відповідачу було надано шляхом зарахування на його платіжну карту, кредитні кошти в розмірі 2 000 грн, строком на 360 днів зі сплатою процентів в розмірі 2,2% % за кожен день користування кредитом протягом строк укредитування. 21 червня 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" і ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладений договір факторингу за умовами якого позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором № 999989 від 14 вересня 2023 року Взяті на себе зобов`язання позичальник [PERSON] належним чином не виконував у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 13 131,99 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1999,99 грн., заборгованості по процентах в розмірі 11 132,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №999989 від 14 вересня 2023 року в розмірі 13 131,99 грн. та судові витрати 2662, 40 грн. судового збору, 8 000,00 грн. за правничу допомогу. Відповідач відзиву на позов не подав. Ухвалою судді від 19 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні, у АТ КБ "Приват Банк" витребувано додаткові докази. У судове засідання представник позивача адвокат Усенко М.Г., який діє на підставі ордера серія ВС №1381377, не з`явився, просив справу розглядати за його відсутності, про що зазначив у позовній заяві, додатково направив на адресу суду відповідне клопотання. Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, судові повістки повернуто до суду з відміткою " адресат відсутній за вказаною адресою". "невдала спроба вручення судової повістки". Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223,280 ЦПК України. У зв`язку з тим, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши і перевіривши усі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини справи. Судом встановлено, що 14 вересня 2023 року між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора Т755 було укладено електронний договір №999989 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort". За умовами п. 1.3. кредитного договору, розмір кредиту становив 2 000,00 грн. Згідно п. 1.4. кредитного договору строк кредиту 360 днів. Стандартна процентна ставка становить 2,2% в день і застосовуються у межах строку кредиту, вказаного у п.1.4. цього договору. Як вбачається з додатку №1 до договору про надання споживчого кредиту №99989 від 14 вересня 2023 - графіку платежів, позичальник повинен був оплатити борг до 08 вересня 2024 року, сплачуючи кожні 30 днів заборгованість за тілом кредиту та процентами еа загальну суму 17 840,00 грн., з яких 2 000,00 грн. тіло кредиту, 15 840, 00 - відсотки за користування кредитом. 21 червня 2024 року між ТОВ "Селфі Кредит" і ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" був укладений договір факторингу №21062024 за умовами якого позивач є новим кредитором боржника [PERSON] за кредитним договором №999989 від 14 вересня 2023 року, що підтверджується копією витягу з реєстру боржників до цього договору факторингу. У зв`язку з порушенням боржником [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка за розрахунком фінансової установи, що доданий до позовної заяви становить 13 131,99 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1999,99 грн.; заборгованості по процентах в розмірі 11 137,80 грн. Згідно довідки АТ КБ "ПриватБанк" від 02 лютого 2026 року, наданої суду на виконання ухвали про витребування доказів, на ім`я [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] в банку емітовано картку [NUMBER] на яку 14 вересня 2023 року здійнено переказ коштів на суму 2 000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7, 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 цього Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст.1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. За ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямовована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією з сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідност. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку зі заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Однак пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5%, а з 21 серпня 2024 року не більше 1%. Розмір відсотків, які нараховані у період по 22 квітня 2024 року на загальну суму 8492, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача. У подальшому за період з 23 квітня 2024 року по 21 червня 2024 року розмір відсотків не міг перевищувати 1,5%, а тому підлягає перерахунку та становитиме за цей період ( 2000 грн. Х 1,5% :100% = 30 грн.; 60 днів Х30,00 грн. =1800,00) 1800,00 грн. Таким чином загальна суму відстків, що підлягає до стягнення становить 10 292,00 грн. (1800,00 +8492,00=10 292,00 грн.). Відповідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи, що [PERSON] належним чином не виконав обов`язку за договором, не надав суду жодного доказу на спростування заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме - стягнення 1999,99 грн. - суми заборгованості за основним зобов`язанням та 10 292,00 грн. - процентів за користування коштами, нарахованих в межах строку кредитування. На загальну суму 12 291,99. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №712 від 09 січня 2026 року вбачається, що позивачем оплачено судовий збір в розмірі 2662,40 грн., який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 2492,01 грн , що становить 93,60% від розміру задоволених позовних вимог (12291,99Х100:13131,99 = 93,60%;2662,40Х93,60:100= 2492,01 грн.) . Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. За ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, який укладений ТОВ ФК "Кредит Капітал" і адвокатським об`єднанням "Апологет", ордер серія ВС №1381377 на надання правничої допомоги ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" у судах загальної юрисдикції адвокатом Усенком М.І., виданий адвокатським об`єднанням "Апологет", детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (пранвичої) допомоги від 01 липня 2025 року, акт наданих послуг №621 від 12 січня 2026 року по боржнику [PERSON] на суму 8 000,00 грн. Враховуючи виконану адвокатом роботу, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, фінансового стану сторін, критерію необхідності та значимості таких дій у справі, суд оцінює їх на суму 3 000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2808,00 грн (3000,00Х93,60 %:100%=2808,00 грн.)

Outcome: partial