Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

ТОВ "ФК "КРЕДИТ-КАПІТАЛ" звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 950,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40,00 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 16 вересня 2024 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту №19427-09/2024 відповідно до умов якого первісний кредитор ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" надав [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало [PERSON] грошові кошти в розмірі 5000 грн. на строк визначений умовами кредитного договору, при цьому, відповідач не виконав свої зобов`язання - не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, не сплачував процентів за користування кредитом. 23 грудня 2024 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит Капітал" укладено договір факторингу №231220241, згідно якого ТОВ "Фінансова Компанія "ФК "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП", включно і до [PERSON] за кредитним договором №19427-09/2024 від 16 вересня 2024 року. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 15950,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн.; заборгованість за процентами 4950,00 грн., заборгованість за штрафом 6000 грн.. Посилаючись на вказані обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, тому суд у відповідності до ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Положеннями ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно положень ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Положеннями ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до положень ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Положеннями ст.3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень ч.7, 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми положень ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до положень ст.1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно положень ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно положень ст 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до положень ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено, що 16 вересня 2024 року між ТОВ"СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та відповідачем [PERSON] укладено в електронній формі договір про надання фінансового кредиту №19427-09/2024 відповідно до умов якого первісний кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" надав відповідачу [PERSON] фінансовий кредит в розмірі 5000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. ТОВ"СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в розмірі 5000 грн. на строк визначений умовами кредитного договору, при цьому, відповідач не виконав свої зобов`язання - не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, не сплачував процентів за користування кредитом. 23 грудня 2024 року між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит Капітал" укладено договір факторингу №231220241, згідно якого ТОВ "Фінансова Компанія "ФК "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП", включно і до [PERSON] за кредитним договором №19427-09/2024 від 16 вересня 2024 року. Станом на дату звернення до суду з позовною заявою заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 15 950,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн.; заборгованість за процентами 4950 грн., заборгованість за штрафом 6000 грн.. Відповідно до п.1.6 Договору кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" не створює окремий рахунок Клієнта, а надає кошти на уже існуючий, а отже не може мати доступу до такого рахунку аби отримати інформацію щодо вчинення фінансових операцій. В матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію, зі змісту якої слідує, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір №19427-09/2024 від 16 вересня 2024 року був ідентифікований ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП". Акцепт договору позичальником здійснено одноразовим ідентифікатором "W0848" 16 вересня 2024 року о 03:58:00 за номером телефону [NUMBER] який зазначений в заявці-анкеті. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ"СТАР ФАЙНЕНС ГРУП", заборгованість відповідача за кредитним договором становила 15950,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 5000 грн.; заборгованість за процентами 4950,00 грн., заборгованість за штрафом 6000 грн.. ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується даними інформації АТ "ПУМБ" за №КНО-07.8.5/18134БТ від 31 грудня 2025 року , який надійшов до суду за клопотанням позивача. 23 грудня 2024 року ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" уклали договір факторингу №23122024 відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. 23 грудня 2024 року між тими самим сторонами було підписано акт приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників від 23 грудня 2024 року. Також позивачем надано до суду платіжну інструкцію від 29 січня 2024 року на підтвердження оплати за відступлення права вимоги згідно договору факторингу №23122024. Згідно положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту, зі сплати процентів. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, у передбачений у договорі строк кошти (суму позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість 15950,00 грн., а тому суд приходить до висновку що вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню. Згідно положень ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн., а тому він підлягає до стягнення з відповідача. Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8 000,00 грн., суд зазначає наступне. Положеннями ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 у справі №379/1418/18 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При цьому, законодавство не наводить форму та вимоги до документа, який підтверджує факт сплати клієнтом адвокатського гонорару. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правничої допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, укладений між ТОВ Фінансова компанія Кредит-Капітал та Адвокатським об`єднанням Апологет; акт №515 наданих послуг ( правової ( правничої) допомоги) від 08 жовтня 2025 року; Детальний опис наданих послуг від 08 жовтня 2025 року за договором про надання правової (правничої) допомоги від 01 липня 2025 року; ордер на надання правничої допомоги. Таким чином, суд прийшов до висновку, що у відшкодуванні витрат на правничу допомогу слід відмовити з огляду на їх недоведення. На підставі викладеного,

Outcome: approved