Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

До Коростенського міськрайонного суду Житомирської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Факторинг Партнерс", в інтересах якого діє представник Сердійчук Я.Я., до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позову зазначає, що 27.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" та [PERSON] у формі електронного документа з використанням електронного підпису, з дотриманням ст. 11,12 Закону України "Про електронну комерцію" було укладено договір № 2052770. Товариство з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" свої зобов`язання за кредитним договором виконало вчасно та в повному обсязі, надало відповідачу кредитні кошти в розмірі 10000 грн. шляхом перерахування їх на картковий рахунок відповідача, строком на 360 днів. Відповідач, у свою чергу, зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Однак, свої кредитні зобов`язання за договором не виконала. 21.07.2025 року між ТОВ "Селфі Кредит" та ТОВ ''Факторинг Партнерс'' було укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 21-07/25, згідно умов якого, ТОВ "Селфі Кредит" відступило на користь ТОВ ''Факторинг Партнерс'' права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі до відповідача за договором № 2052770 від 27.01.2025 року. Розмір заборгованості за договором № 2052770 від 27.01.2025 року становить 57700 грн., з яких: 13000 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 22600 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 15600 грн. - заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги та 6500 грн. - заборгованість за пенею/штрафами. Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором залишається не погашеною, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов`язань та добровільно не погашає прострочену заборгованість, позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором № 2052770 від 27.01.2025 року у розмірі 57700 грн. Одночасно просить суд стягнути понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу у розмірі 16000 грн. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області відкрито провадження у цивільній справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов, подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи, шляхом неодноразового направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі за останнім відомим місцем реєстрації та проживання, а також шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. У встановлений строк правом подачі відзиву на позов не скористався, будь яких заяв, клопотань, що стосуються розгляду справи до суду не подав. До суду повернулися поштові відправлення з довідками про причини повернення(досилання) з відмітками про невручення рекомендованих листів у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до позиції Верховного Суду у справі № 755/17944/18 від 10.05.2023 довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку "відсутній за вказаною адресою" вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5,8 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. 27.01.2025 року між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Селфі Кредит" було укладено договір № 2052770 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort". Договір укладено у порядку, визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію", в електронній формі,шляхом обміну електронними повідомленнями, використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до умов договору № 2052770 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" від 27.01.2025 року ТОВ "Селфі Кредит" надає відповідачу кредит у розмірі 10000 гривень, строком на 360 днів, зі стандартною (денною) 1,00 % в день процентною ставкою, яка застосовується в межах строку кредитування, з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, шляхом його переказу на картковий рахунок, а відповідач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п.1.1.-1.5.1. Договору). Дата надання кредиту 27.01.2025 року або 28.01.2025 року (п.2.2 Договору). Укладаючи договір, сторони узгодили детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, які визначили в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графк платежів), що є додатком №1 до договору, а також що у споживача (відповідача) відсутнє право продовжувати строку кредитування, встановлених договором, на підставі звернення до товариства у паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів, крім випадку визначеного в п.п. 5.3. договору (п.5.1 Договору). Проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". До періоду розрахунку процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається перша дата сплати процентів, вказана в графіку платежів. У випадку якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день (п.3.1, 3.2. Договору). У випадку повного дострокового повернення кредиту споживач зобов`язаний сплатити проценти нараховані на дату повного дострокової повернення кредиту (включно) за фактичний строк користування кредитом. У випадку часткового дострокового повернення кредиту, споживач повинен сплатити проценти нараховані за користування кредитом до дати такого часткового повернення кредиту (включно), в порядку передбаченому п.5.3. договору. При цьому, після здійснення такого часткового, повернення кредиту здійснюється перерахунок зобов`язань споживача зі сплати процентів, розмір яких вказаний в графіку платежів у бік зменшення, на умовах та в порядку, передбачених в п. 5.2 цього договору. Після здійснення коригування зобов`язань споживача новий графік платежів, що складається за формою визначеною в п.5.2 договору, розміщується товариством в особистому кабінеті та/або направляється на електронну адресу споживача, що вказана в цьому договорі (п.3.3. Договору). Розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку (п.3.4. Договору). Сторони погодили, що у разі затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі (п.5.4. та п.п. 8 п.4.1. Договору). Відповідно до п.9.2 договору цей договір діє з моменту підписання електронними підписами сторін і до строку, вказаного в п .1.3 договору (включно), а у випадку, якщо після закінчення вказаного строку, за договором будуть наявні невиконанні грошові зобов`язання, договір продовжує діяти до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Товариство з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши шляхом безготівкового переказу на поточний (картковий) рахунок відповідачу кредитні кошти. Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Селфі Кредит" та інформаційним листом ТОВ "Пейтек" про успішне перерахування 27.01.2025 року коштів на банківську платіжну картку клієна, маска картки № [NUMBER] в сумі 10000 грн., згідно договору з ТОВ "Селфі Кредит". Вказана платіжна картка зазначена відповідачем у договорі (п.2.1 Договору) про надання споживчого кредиту. 31.01.2025 року між ТОВ "Селфі Кредит" та [PERSON] , у порядку визначеному статтею 12 Законом України "Про електронну комерцію", шляхом обміну електронними повідомленнями, використанням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором було укладено додаткову угоду до договору № 2052770 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort", у відповідності до умов якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 3000 грн., шляхом внесення відповідних змін до договору. Відповідно до умов додаткової угоди кредитодавець зобов`язується надати частину кредиту у сумі, на яку збільшено загальний розмір кредиту за платіжними реквізитами, казаними в п.2.1. договору Дата надання :31.01.2025 року. Товариство з обмеженою відповідальністю "Селфі Кредит" зобов`язання за додатковою угодою виконало у повному обсязі, шляхом її безготівкового переказу на поточний (картковий) рахунок, надало відповідачу частину кредиту. Відповідач кредитні кошти отримала, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Селфі Кредит" та інформаційним листом ТОВ "Пейтек" про успішне перерахування 31.01.2025 року коштів на банківську платіжну картку клієна, маска картки № [NUMBER] в сумі 3000 грн., згідно договору з ТОВ "Селфі Кредит". Відповідач кредитними коштами скористався, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що плату на погашення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом відповідач не вносила, умови договору про надання споживчого кредиту не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 21.07.2025 року становить 42100 грн., з яких: 13000грн. - заборгованість за тілом кредиту; 22600 грн. - заборгованість за процентами та 6500 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. 21.07.2025 року між ТОВ "Селфі Кредит" (клієнт) та ТОВ ''Факторинг Партнерс'' (фактор) укладено договір факторингу №21-07/25, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін (у формі електронного документу) і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Договір може бути змінений або розірваний виключно за взаємною згодою сторін шляхом укладання додаткової угоди до цього договору. Відповідно до змісту договору факторингу №21-07/25 від 21.07.2025 року: "Права вимоги" - всі права грошової вимоги (боргових зобов`язань) клієнта за кредитними договорами до боржників щодо погашення заборгованостей (право грошової вимоги клієнта до боржників, строк платежу за якою настав (наявна вимога) та право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога)), які виникли на підставі кредитних договорів, виконання зобов`язань за кредитними договорами та підтверджуються документацією, а також інші права вимоги за кредитними договорами, які клієнтом відступаються факторові за цим договором. "Реєстр боржників" - погоджений сторонами список з переліком персональних даних боржників (ім`я, прізвище, ідентифікаційний номер, тощо) і розмірів грошових зобов`язань кожного з боржників із зазначенням суми заборгованості, а також інші дані про боржника у разі їх наявності у клієнта. Форма реєстру боржників наведена в додатку № 1 та додатку № 1-1 до цього договору (Додаток № 1 реєстр боржників для друку, Додаток № 1-1 реєстр боржників (розширений) на електронному носії). Відповідно до п.3.1.3. договору право вимоги переходить до фактора після підписання сторонами цього договору, з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників для друку за формою додатку №5 цього договору, та оплати фактором суми фінансування у строки, передбачені пунктом 4.2 договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами. Разом з правами вимоги фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим договором. Згідно п. 4.2. договору фактор сплачує клієнту фінансування, шляхом перерахування клієнту грошових коштів у сумі, що зазначена у пункті 4.1 цього договору, на рахунок клієнта, вказаного в розділі 14 цього договору, протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання сторонами цього договору. Сторони домовились, що фінансування (ціна договору) складає 2 400 344 (два мільйони чотириста тисяч триста сорок чотири) гривні 00 копійок, без ПДВ (п.4.1. Договору). Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимог за цим договором не проводиться з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржників від реалізації прав вимог, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від розміру фінансування, та меншими від загального розміру заборгованостей. Порядок оформлення відступлення прав вимоги здійснюється відповідно до Розділу 3 договору. Відповідно до п.3.1.1. договору права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені кредитними договорами. Загальний розмір заборгованостей складає 38 056 161 (тридцять вісім мільйонів п`ятдесят шість тисяч сто шістдесят одна) гривня 72 копійки, згідно з реєстром боржників, який складається сторонами у формі електронного документа (п.2.2. Договору). Порядок обміну документацією та виконання договору здійснюється відповідно до Розділу 4 договору. 21.07.2025 року ТОВ "Селфі Кредит" (клієнт) та ТОВ ''Факторинг Партнерс'' (фактор) підписали акт приймання-передачі реєстру боржників для друку (за формою додатку №5) до договору факторингу № 21-07/25 від 21.07.2025 року, а також підписали реєстр боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до до договору факторингу № 21-07/25 від 21.07.2025 року від ТОВ "Селфі Кредит" до ТОВ ''Факторинг Партнерс'' перейшло право вимоги до відповідача за договором № 2052770 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" від 27.01.2025 року в сумі 42100 грн., з якої: 13000 грн. - загальна сума заборгованості; 22600 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами та 6500 грн. - сума заборгованості по штрафах/пені. Даний факт також підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників для друку (за формою додатку №5) та актом приймання-передачі реєстру боржників (розширеного) на електронному носії (за формою додатку №5-1) від 21.07.2025 року до договору факторингу № 21-07/25 від 21.07.2025 року, а також платіжною інструкцією №539770001 від 21.07.2025 року про оплату згідно договору факторингу № 21-07/25 від 21.07.2025 року, відповідно до яких вбачається, що оформлення відступлення прав вимоги відбулося у встановленому договором факторингу порядку, а також, що оплата фінансування за відступлення була здійснена у строки та у розмірах що відповідають п.4.1.,4.2. договору факторингу № 21-07/25 від 21.07.2025 року (протягом 3 банківських днів). Таким чином ТОВ ''Факторинг Партнерс'' набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до відповідача за договором № 2052770 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" від 27.01.2025 року та є належним позивачем у справі. Товариство з обмеженою відповідальністю ''Факторинг Партнерс'' суму заборгованості за договором № 2052770 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" від 27.01.2025 року змінювало, здійснювало подальше нарахування відсотків на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно детального розрахунку первісного кредитора (кредитодавця ТОВ "Селфі Кредит") та розрахунку позивача, вбачається, що відповідач плату на погашення заборгованості за кредитом (тілом кредиту), відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не вносила. Загальний розмір заборгованості за договором № 2052770 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" від 27.01.2025 року станом на 03.12.2025 року, становить 57700 грн., з яких : 13000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 38200 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками та 6500 грн. - пеня/штраф. Факт укладання договору № 2052770 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" від 27.01.2025 року та отримання кредитних коштів у розмірі 13000 грн. відповідачем не заперечується. Правильність нарахувань розміру заборгованості на час розгляду справи відповідачем не оспорена та не спростована. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Згідно зі ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладання суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало її внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обовязки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами. Крім того, матеріали справи містять належні докази на підтвердження того, що саме відповідачем здійснено дії, спрямовані на укладання договору, а саме відповідач шляхом введенням кодів підтвердження "А455" та "В972", які є одноразовими ідентифікаторами підписала кредитний договір та додаткову угоду до договору із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому їй були перераховані кошти у розмірах, встановлених договором, шляхом введенням коду підтвердження "С218" підписала паспорт споживчого кредиту. При цьому, суд звертає увагу, що без входу відповідача на веб-сайт ТОВ "Селфі Кредит" та здійснення нею певного алгоритму дій, необхідного для отримання кредиту, спірний кредитний договір не було б укладено. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма істотними його умовами та що їй надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Частиною 1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому слід враховувати, що у звязку із заміною кредитора в зобовязанні саме зобовязання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його субєктивний склад у частині кредитора. Відповідно до ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі ч.1,2 ст.10561?ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положеннями ч.1 ст.1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом Украiни "Про електронну комерцію". Згідно зі ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Відповідно до п.5,6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.(ч.6 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію). За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно зі ст.6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Положеннями ч.2 ст.639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладання такого договору, на таких умовах, шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1,2 ст. 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.1-3 ст. 89 ЦПК України). Спірний договір укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора. З матеріалів справи слідує, що прийняті на себе зобов`язання за укладеним договором сторона позивача виконала своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі. Відповідач кредитні кошти отримала, скористався ними, що підтверджується наявними у справі доказами, своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала та не сплатила грошові кошти для погашення кредитної заборгованості. Доказів на спростування доводів позивача, а також щодо розміру утвореної заборгованості до суду не подала. Вказаний договір (окрема умова договору) у відповідності до вимог чинного законодавства недійсним не визнавався, тобто в силу ст. 204 Цивільного кодексу України діє презумпція правомірності правочину. Враховуючи, що відповідачем порушено право позивача на належне виконання умов кредитного договору, в результаті чого кредитна заборгованість не була погашена відповідачем добровільно, вимога позивача, щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є правомірною. Водночас суд відхиляє доводи позивача щодо правомірності нарахування та стягнення за вказаним договором відсотків за вказаний період та у заявленому розмірі, а також нарахування та стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу) з огляду на наступне. Судом встановлено, що позивач - ТОВ "Факторинг Партнерс", після набуття права вимоги до відповідача, здійснювало донарахування відсотків за кредитним договором за період з 22.07.205 по 18.11.2025 року (включно) в сумі 15600 грн., з розрахунку : 13000 (тіло кредиту) * 120 (днів) * 1,00 % ( ставка в день) = 15600 грн. За змістом ст. 526, ч.1 ст. 530, ст. 610 та ч.1 ст. 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до ч.1 ст. 1048 та ч.1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч.1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2. ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні правові позиції неодноразово були викладені у постановах Верховного Суду, в тому числі постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (Провадження № 14-10 цс 18). З матеріалів справи вбачається, що позивачем 21.10.2025 року на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове погашення заборгованості за договором № 2052770 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" від 27.01.2025 року (за вих. №16526427). Вказана вимога, як і доказ її надсилання відповідачу міститься в матеріалах справи (а.с.66-69). Надіславши вимогу про дострокове повернення кредиту ТОВ "Факторинг Партнерс" самостійно змінило строк кредиту та відповідно строк виконання договірних зобов`язань. З моменту, визначеного у вимозі, кредит вважається таким, строк якого повністю сплив, а отже кредитодавець не має право нараховувати договірні проценти за користування кредитом. Враховуючи викладене, вірним періодом для нарахування позивачем, після набуття права вимоги до відповідача, договірних відсотків є період до дати, зазначеної у вимозі про дострокове повернення, а саме 21.10.2025 року. Після цього кредитодавець має право лише на компенсацію згідно зі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Отже, вимоги позивача в частині стягнення процентів за період з 21.10.2025 по 18.11.2025 року є необґрунтованими та такими, що непідлягають задоволенню. За проведеними обчисленнями, виходячи з розміру стандартної (денної) процентної ставки 1,00 % в день, судом встановлено, що за період з 22.07.2025 (дата набуття права) по 21.10.2025 року (дата пред`явлення вимоги) розмір відсотків за користування кредитом становить 11960 грн., з розрахунку: 13000 (тіло кредиту) * 92 (днів) * 1,00 % ( ставка в день) = 11960 грн. Щодо стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу), суд вважає що такі також не підлягають стягненню з огляду на наступне. Згідно зі ч.1,2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 24 лютого 2022 року Указом Презедента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє на теперешній час. Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" внесено зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, якими доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказані перехідних положень ЦК України враховані не були. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, а відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором № 2052770 про надання споживчого кредиту по продукту "NewShort" від 27.01.2025 року в сумі 47560 грн., яка складається з: 13000 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 22600 грн. -заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги та 11960 грн. - заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги. Щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування понесених витрат на правову допомогу у розмірі 16000 грн, суд зазначає наступне. Приписами ч.3 ст.141 ЦПК України зазначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. За правилами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт та ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.(ч.4 ст.137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічні критерії застосовує у своїх рішенннях ЄСПЛ ("Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року, "Двойних проти України" від 12 жовтня 2006 року у справі, "Гімайдуліна і інших проти України" від 10 грудня 2009 року, "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року та ін.). Верховний Суд у справах №905/1795/18 та №922/2685/19 неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial