Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Чернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», Акціонерного товариства «Чернігівгаз» про визнання безпідставною суми заборгованості перед ТОВ «ГК «Нафтогаз України» за спожитий природній газ у розмірі 25 771,09 грн, зобов`язання ТОВ «ГК «Нафтогаз України», АТ «Чернігівгаз», Чернігівської філії «ТОВ «Газорозподільні мережі України» списати [PERSON] , власнику житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , суму заборгованості за спожитий газ у розмірі 25 771,09 грн, а також понесених судових витрат. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до договору купівлі-продажу від 31.05.2023 [PERSON] придбав у власність домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та набув статусу власника майна. Згідно п. 3.11 даного Договору, сторони стверджують, що заборгованість по оплаті комунальних та інших платежів за користування житловим будинком відсутня до дня укладання Договору. Якщо стане відомо, що мала місце заборгованість по зазначеним платежам до укладання договору, то продавці ( [PERSON] та [PERSON] ) зобов`язані їх сплатити. До моменту придбання домоволодіння, позивачем був оглянутий будинок і 29.05.2023 зроблено фото лічильника газу на якому відображено показник газового лічильника /24768,28/м3. Після купівлі будинку, з метою підключення його до всіх комунікацій, позивач викликав працівників АТ «Чернігівгаз» для здійснення відповідних регламентних робіт, однак прийшовши на об`єкт, АТ «Чернігівгаз» встановили вчинення порушення, передбачене п.п 2 п. 1 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ, а саме: несанкціоноване відновлення газопостачання, а саме зрив монтажної пломби на відключаючому пристрої на вводі, внаслідок чого складено Акт про порушення №CN003784, в його присутності. Із висновками Акту [PERSON] не погодився. Рішенням комісії з розгляду актів про порушення скасовано акт про порушення №CN003784 від 16.06.2023. У листі РГК «Чернігівгаз» від 03.08.2023 зазначено, що за адресою по [ADDRESS] газопостачання було припинено 19.06.2019, на момент припинення показники лічильника не зафіксовані. Тобто зазначене підтверджує, що з 29.05.2023 до 16.06.2023 споживання природного газу за даною адресою не здійснювалось. Тобто, у період коли позивач став власником (31.05.2023) та до моменту складення акту перевірки [PERSON] не користувався природнім газом. Натомість показники лічильника змінилися в період з 15.07.2019 до 29.05.2023, з чого вбачається, що колишні власники будинку в цей період здійснювали несанкціоноване використання природного газу не маючи на те права. Газопостачання припинено шляхом перекриття крану на вводі, знято згін, встановлено заглушку, опломбовано пломбою № R36792086. 26.07.2023 газопостачання за даною адресою відновлено. У період з травня по листопад 2023 року постачання газу до домоволодіння не здійснювалося. 10.08.2023 ТОВ «ГК «Нафтогаз України» сформовано рахунок за спожитий позивачем газ за липень 2023, в якому визначено, що в липні 2023 року [PERSON] спожито /3238,84/м.куб. та нараховано до сплати 25 771,09 грн. У листопаді 2023 позивач уклав договір із ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та будинок останнього було підключено до газопостачання, про що свідчить акт монтажу вимірювальної техніки, відповідно до якого встановлено лічильник газу та його опломбовано пломбами, а в грудні 2023 року вперше надійшов рахунок, в якому показник використаного газу /3238,84/м.куб. збільшився на той об`єм, який вже був використаний позивачем, і з того часу [PERSON] продовжує сплачувати рахунки за поставлений до його будинку газ фактично який використаний ним. На адресу позивача надходили вимоги про погашення боргу, одна з яких на ім`я [PERSON] . З метою скасування заборгованості позивач звертався до ТОВ «ГК «Нафтогаз України», проте йому було повідомлено, що вони є постачальником газу з 01.05.2022, а тому інформація про обсяги споживання газу, його вартість за особовим рахунком № [NUMBER] за період з 19.06.2019 по 30.04.2022 відсутня. Оператор ГРМ Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» повідомили позивача, що відповідно до акту перевірки від 16.06.2023 на інформаційну платформу Оператора ГТС було виставлено показники /3238,84/м.куб (/24768,28/м.куб - /21529,44/м.куб.) ТОВ «ГК «Нафтогаз України» своїм листом від 29.09.2024 рекомендувало позивачу звернутися до надавача послуг Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України». У період з 2023 по сьогоднішній день він вчасно сплачує вартість природного газу та його розподіл. Зазначає, що ним чітко й належним чином виконуються зобов`язання за типовим договором постачання природного газу, адже він добросовісно сплачує житлово-комунальні послуги, а тому вважає визнати суму боргу безпідставною та зобов`язати відповідачів списати виставлену суму заборгованості. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 26 березня 2025 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 18.04.2025 забезпечено позов шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» та Чернігівській філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» вчиняти будь-які дії з припинення чи обмеження газопостачання до будинку [ADDRESS] . 24.04.2025 від Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» на адресу суду надійшов відзив із запереченнями проти позову, в якому просять відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог до ТОВ «Газорозподільні мережі України», посилаючись на те, що позовна заява є необґрунтованою, а дії представників ТОВ «Газорозподільні мережі України» повністю відповідають нормам чинного законодавства. Спірні правовідносини у позивача виникли в той час, коли послуги з розподілу природного газу надавало АТ «Чернігівгаз», тобто до 01.12.2023 (до надання ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України) ТОВ «Газорозподільні мережі України» не може бути належним відповідачем в даній справі. Також, ТОВ «Газорозподільні мережі» є самостійне товариство і не є правонаступником АТ «Чернігівгаз». Жодного впливу з питань управлінських рішень від АТ «Чернігівгаз» ТОВ «Газорозподільні мережі» не зазнає. Станом на зараз, за адресою: [ADDRESS] , за розподіл природного газу перед ТОВ «Газорозподільні мережі» заборгованість не обліковується. (а.с. 98-99) 25.04.2025 від АТ «Чернігівгаз» надійшов відзив на позовну заяву в якому просять відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, посилаючись на те, що заявлені вимоги є безпідставними, які не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та не підтверджені належними доказами. [PERSON] є власником газифікованого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказане домоволодіння приєднане до газородподільчих мереж, з відкритим особовим рахунком № [NUMBER] на [PERSON] . З 01.12.2023 АТ «Чернігівгаз» не виконує функцію оператора газорозподільної мережі. [PERSON] є споживачем послуги з розподілу природного газу, які надавалися АТ «Чернігівгаз», як з Оператором ГРМ, з доступу до газорозподільної системи в межах приєднаної потужності його газифікованого об`єкта, що підтверджується заявою-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для побутового споживача). Таким чином, [PERSON] у межах спірного періоду перебував у правовідносинах з АТ «Чернігівгаз», як з Оператором ГРМ виключно з санкціонованого доступу споживача до газорозподільної системи і тільки з санкціонованого відбору газу споживачем. 16.06.2023 за адресою позивача представниками АТ «Чернігівгаз» було виявлено порушення Кодексу ГРМ, зафіксоване Актом про порушення №CN003784, а саме: несанкціоноване відновлення газоспоживання, зрив монтажної пломби на відключаючому пристрої на вводі. Вказаний акт позивач підписав власноруч без зауважень. З метою усунення порушень, 16.06.2023 було припинено газопостачання шляхом перекриття крану на вводі, знято згін, встановлено заглушку та опломбовано пломбою. Позивач зобов`язаний забезпечувати цілісність та збереження пломб та/або засобу вимірювальної техніки не допускаючи самовільних дій, як зі свого боку, так і з боку сторонніх осіб. 26.07.2023 на засіданні комісії АТ «Чернігівгаз» був розглянутий акт про порушення та за несанкціоноване відновлення газопостачання було прийнято рішення скасувати акт про порушення, необлікований об`єм природного газу не нараховувати. 16.11.2023 було відновлено газопостачання за вищевказаною адресою. АТ «Чернігівгаз» на підставі зафіксованих показників газового лічильника при складанні акту про порушення здійснило нарахування об`єму та обсягу розподіленого природного газу (спожитих об`ємів газу) шляхом передачі інформації про відбір природного газу на інформаційну платформу Оператора ГТС по побутовому споживачу. Положенням Кодексу ГТС, яким керується Оператор ГТС у своїй діяльності, не визначено можливість коригування періодів, які минули і є закритими, а також не визначено порядок здійснення такого коригування. Тобто, доступ користувачів до інформаційної платформи є обмеженим, інформація вноситься в чітко визначені Кодексом ГТС періоди в поточному місяці та до 08 числа, наступного. Оператору ГРМ доступна інформація про споживачів природного газу та розподілені йому (спожиті ним) обсяги природного газу, але не доступна інформація щодо постачальників природного газу, які закріплені за споживачами, як побутовими так і непобутовими. Тому, арґументи позовної заяви є хибними, оскільки вони не спростовують встановлені фактичні обставини щодо споживання природного газу. Більше того, АТ «Чернігівгаз» рішенням комісії скасувало акт про порушення та не нарахувало необлікований об`єм природного газу. Отже, з боку АТ «Чернігівгаз» відсутні будь-які неправомірні дії щодо переданої інформації Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу по показникам лічильника газу /24768,28/м3,які були зафіксовані на дату складання акту про порушення № CN003784 від 16.06.2023. 05.05.2025, через систему «Електронний суд» від ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями в якому просять у задоволенні позову [PERSON] в частині позовних вимог до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відмовити повністю. ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не володіє інформацією щодо нарахувань та оплат, що здійснювалися позивачу до травня 2022 року. Крім того, визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ АТ «Чернігівгаз» (з 01.12.2023 Чернігівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України) відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем, а не ТОВ «ГК «Нафтогаз України». З 31.05.2023 (з дати набуття права власності позивачем на визначений газифікований об`єкт) по 31.03.2025 (включно) споживачем по особовому рахунку № [NUMBER] було спожито 5 400,51 куб.м. природного газу на загальну суму 42 971,2 грн. Станом на день подання відзиву на позовну заяву заборгованість по вище вказаному особовому рахунку відсутня. Суму заборгованості у розмірі 42971,2 грн, що обліковувалась до квітня 2025 року було сплачено позивачем. ТОВ «ГК «Нафтогаз України», будучи постачальником природного газу проводить виключно нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу на підставі даних про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу переданих постачальнику відповідним Опетором ГРМ - АТ «Чернігівгаз» (з 01.12.2023 Чернігівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України». Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів відсутності заборгованості за спожитий природний газ по особовому рахунку № [NUMBER] за відповідний спірний період. У позовній заяві позивачем не подано жодних доказів та не наведено належного обґрунтування того, в чому полягає порушення його прав, які саме права порушено відповідачем 1. 05.05.2025 до початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить визнати безпідставною суму заборгованості перед ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за спожитий природній газ у розмірі 25 771,09 грн, зобов`язати відповідачів списати йому як власнику житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок [NUMBER] ) суму заборгованості за спожитий природній газ у розмірі 25 771,09 грн та стягнути з ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» безпідставно набуті кошти в сумі 25 771,09 грн, а також заява про проведення судового засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 05.05.2025 заяви позивача задоволено, прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] про збільшення розміру позовних вимог та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. 04.11.2025 через систему «Електронний суд» від АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» надійшли додаткові пояснення по справі в яких просять у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що згідно з даними про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається Оператором ГРМ через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор ГТС України за ЕІС-кодом 56ХМ41А71675119D за період постачання ТОВ «ГК «Нафтогаз України» природного газу з 31.05.2023 (з дати набуття права власності позивачем на визначений газифікований об`єкт) по 31.03.2025 (включно) споживачем по особовому рахунку № [NUMBER] (ЕІС-код 56ХМ41А71675119D) було спожито 5 400,51 куб.м. природного газу на загальну суму 42 971,2 грн, заборгованість по згаданому особовому рахунку станом на 31.03.2025 обліковується у сумі 27 139,67 грн. Разом з тим, суму заборгованості, що обліковувалась до квітня 2025, було самостійно сплачено позивачем відповідно до даних про оплати від 07.04.2025 та 14.04.2025, на підтвердження чого було надано роздруківку з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан». Таким чином, ТОВ «ГК «Нафтогаз України», відповідно до вимог чинного законодавства, здійснювало нарахування вартості природного газу, спожитого позивачем на підставі даних Оператора ГРМ АТ «Чернігівгаз», наданих останнім до 08 числа місяця наступного за звітним до інформаційної платформи Оператора ГТС, а тому набуття майна (грошових коштів) від позивача у сумі 27 139,09 грн за фактично надані житлово-комунальні послуги відбулось на законних підставах. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» Плигань І.Ю. у судовому засіданні просила відмовити в задоволені позову. Представник відповідача Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Пастушина В.О. також просила відмовити в задоволені позовних вимог. Представник відповідача АТ «Чернігівгаз» Пузік А.М. у задоволені позову просила відмовити у повному обсязі. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ,право власності було набуто на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2023, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Борисовою Т.А., та зареєстрованим в реєстрі за № 534, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав №334131086 від 31.05.2023 року(а.с. 16-19, 20). Попередніми власниками нерухомого майна та продавцями за договором виступали [PERSON] та [PERSON] , які були власниками даного майна в рівних частинах. Із матеріалів справи вбачається, що особовий рахунок № [NUMBER] , ЕІС 56XM41А71675119D за адресою: [ADDRESS] відкрито на [PERSON] . 15.06.2023 [PERSON] уклав з Оператором ГРМ АТ «Чернігівгаз» договір з надання послуг з розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання (а.с. 212). Згідно копії Акту про порушення №CN 003784 від 16.06.2023 представниками АТ «Чернігівгаз» за участю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зафіксовано порушення Кодексу ГРМ, а саме: несанкціоноване відновлення газоспоживання, зрив монтажної пломби на відключаючому пристрої на вводі. Відповідно до п. 8 комісія Оператора ГРМ цього Акта буде проводити засідання 26.07.2023. Вказаний акт підписано представниками АТ «Чернігівгаз» та [PERSON] (а.с. 22-23) Того ж дня, 16.06.2023 складено Акт про припинення газопостачання (розподілу природного газу) побутовому споживачу. Газопостачання припинено шляхом перекриття крану на вводі, знято згін, встановлено заглушку та опломбовано пломбою №R36792086 (а.с. 24) 26.07.2023 за матеріалами справи № 22 (м. Чернігів, пров. Широкий, буд. 15) було прийнято рішення комісії - необлікований об`єм природного газу не нараховувати, закрити нарахування по лічильнику з показниками /24768,28/м3 , які були зафіксовані на дату складання акту про порушення №CN 003784 від 16.06.2023, про що складено протокол № 97 засідання комісії з розгляду актів про порушення по АТ «Чернігівгаз» (а.с. 213) 03.08.2023 АТ «Чернігівгаз» на звернення [PERSON] окрім іншого повідомило що, за адресою: [ADDRESS] газопостачання припинено 19.06.2019, на момент припинення показники лічильника не зафіксовані. Останні контрольні показники від 15.07.2019 - /21529,44/м3. Рішення комісії з розглядів актів про порушення по АТ «Чернігівгаз» було прийнято рішення - скасувати акт про порушення, не облікований об`єм природного газу не нараховувати, закрити нарахування по показниках 24 768,28м куб, які зафіксовані на дату складання акту про порушення № CN 003784 від 16.06.2023 (а.с. 25 26 т. 1). 06.11.2023 складено Акт про демонтаж/монтаж засобу вимірювальної техніки за адресою: [ADDRESS] (а.с. 38) Зі змісту вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ від 08.12.2023 №119/4.3.1-51403-2023/410188631, яка надсилалася на адресу [ADDRESS] , вбачається, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» зверталося до [PERSON] з метою погашення наявної заборгованості за спожитий природній газ в сумі 25 930,23 грн яка виникла станом на 08.12.2023 (а.с. 29). Як вбачається з копії відповіді ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 12.12.2023 на звернення [PERSON] , що питання, пов`язані з розподілом природного газу та виконання комплексу робіт з експлуатації систем газопостачання, проектування, будівництва та ремонту газових мереж на території Чернігівської області належить до компетенції Оператора ГРМ АТ «Чернігівгаз» (з 01.12.2023 Чернігівська філія «ТОВ «Газорозподільні мережі України»), яка входить до Групи Нафтогаз та разом із тим, є окремим суб`єктом господарювання поза межами впливу ТОВ «ГК «Нафтогаз України». ТОВ «ГК «Нафтогаз України» проводить нарахування вартості спожитого газу на підставі остаточної алокації щодобових відборів по кожному окремо взятому побутовому споживачу, яка здійснюється Оператором газотранспортної системи на основі даних про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається Оператором ГРМ, через інформаційну платформу Оператора газотранспортної системи ТОВ «Оператор ГТС України» (а.с. 32-34) 16.01.2024 [PERSON] підписав заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за адресою: [ADDRESS] (а.с. 146). Як визначив позивач, при підписанні договору, його розрахунок, як Споживача, за природний газ здійснюється на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) газу, визначений за договором розподілу природного газу за підсумками місяця. Крім того, у договорі міститься застереження, що «…наразі спосіб нарахування за величиною середньомісячного нарахування програмно не реалізований, а тому нарахування буде здійснюватися за даними Оператора ГРМ. Після його реалізації, Постачальник зобов`язується не рідше одного разу на шість місяців здійснювати звіряння фактичного об`єму (обсягу) газу за даними Оператора ГРМ та здійснювати відповідний перерахунок Споживачу. Величина середньомісячного споживання може бути скоригована Постачальником, з урахуванням фактичних обсягів споживання». Відповідно до копії відповіді ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 29.02.2024 на звернення [PERSON] було надано аналогічні роз`яснення як і в попередньому листі від 12.12.2023 (а.с. 35) 04.03.2024 Чернігівська філія ТОВ «ГРМУ» на звернення [PERSON] повідомило, що Постановою НКРЕКП № 2227 від 29.11.2023 АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» призупинено дію ліцензії розподілу природного газу. Постановою НКРЕКП № 2224 від 29.11.2023 внесено зміни до постанови НКРЕКП від 26.12.2022 № 1839 Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України» та з 01.12.2023 надано ліцензію. Відповідно до інформації, наданої попереднім Оператором ГРМ АТ «Чернігівгаз», за адресою: пров. Широкий, буд. 15, м. Чернігів, газопостачання припинено 19.06.2019, на момент припинення показники лічильника не зафіксовані. Останні контрольні показники за вищевказаною адресою від 15.07.2019 - /21529,44/м.куб. 16.06.2023 за даною адресою представниками Оператора ГРМ було складено акт про порушення та знято контрольні показники /24768,28/ м.куб. 26.07.2023 акт про порушення було розглянуто на комісії з розгляду актів про порушення по АТ «Чернігівгаз», та прийнято рішення: скасувати акт про порушення, необлікований об`єм природного газу не нараховувати, закрити нарахування по показникам /24768,28 м. куб., які були зафіксовані на дату складання акту про порушення №CN003784 від 16.06.2023. Обсяг газу 3238,84 м.куб /24768,28 м.куб 21529,44 м.куб. / у липні 2023 було виставлено на інформаційну платформу Оператора ГТС, відповідно до контрольних показників. Таким чином, попередній Оператор ГРМ проводив нарахування відповідно до фактично спожитих обсягів природного газу. (а.с. 36-37) Відповідно до вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ від 10.05.2024 №119/4.3.1-25261-2024/410188631, яка надсилалася позивачу на адресу [ADDRESS] , вбачається, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» зверталося до [PERSON] з метою погашення наявної заборгованості за спожитий природній газ в сумі 26248,50 грн яка виникла станом на 10.05.2024 (а.с. 30). Згідно вимоги про сплату заборгованості за спожитий газ від 09.10.2024 №119/4.3.1-50538-2024/410188631 ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» зверталося до [PERSON] з метою погашення наявної заборгованості за спожитий природній газ в сумі 25 723,30 грн яка виникла станом на 09.10.2024 (а.с. 31). Згідно інформації наданої ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» за даними про фактичний місячний відбір природного газу, що надаються оператором ГРМ через інформаційну платформу оператора газотранспортної системи по особовому рахунку № [NUMBER] , в графі «Об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ» було спожито за період з 06.2023 по 04.2025 - 5400,51 куб.м. природного газу на суму 42 971,26 грн, з яких сплачено 42 971,26 грн. (а.с. 147). Відповідно до копії повідомлення (доручення) на припинення (обмеження) газопостачання споживачу та пломбування вхідної запірної арматури ТОВ «ГК «Нафтогаз України» від 18.03.2025, вбачається, що [PERSON] повідомлено про те, що за адресою: [ADDRESS] , у термін до 07:00 год. 08.04.2025 буде здійснено заходи з припинення/обмеження розподілу природного газу, у зв`язку з нездійсненням оплати за спожитий природний газ та наявною заборгованістю. (а.с. 69) 20.03.2025 ТОВ «Газорозподільні мережі України» на адресу [PERSON] надіслало повідомлення про те, що 08.04.2025 Чернігівською філією ТОВ «Газородподільні мережі України» буде здійснено припинення газопостачання (розподілу) природного газу на об`єкт за адресою: [ADDRESS] , яке [PERSON] отримав 24.03.2025 (а.с. 68) Відповідно до копії квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 07.04.2025, [PERSON] здійснив платіжну операцію на суму 25 771,10 грн, на рахунок отримувача ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (код отримувача 40121452), призначення платежу: оплата за газ, о/р [NUMBER] , [ADDRESS] (а.с. 172) Також, до позовної заяви долучені платіжні інструкції на підтвердження оплати по особовому рахунку № [NUMBER] [PERSON] на рахунок ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (Чернігівська область). Призначення платежу: плата на спожитий природний газ від [PERSON] , [ADDRESS] , за періоди: 12.2023, 01.2024, 03.2024, 04.2024, 05.2024, 10.2024, 11.2024, 12.2024, 01.2025, 02.2025. (а.с. 39-52) Судом під час судового розгляду встановлено, що постановою НКРЕКП № 2227 від 29.11.2023 «Про зупинення дії ліцензії з розподілу природного газу виданої АТ «Чернігівгаз» зупинена дія ліцензії відповідачу АТ «Чернігівгаз». Постановою НКРЕКП № 2224 від 29.11.2023 внесено зміни до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «Газорозподільні мережі України». Зазначеною Постановою Чернігівській філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» надано ліцензію з розподілу природного газу на території Чернігівської області з 01 грудня 2023 року. Чернігівська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» є відокремленим підрозділом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» відповідно до Постанови НКРЕКП № 2224 від 29.11.2023 та здійснює ліцензійовану господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території Чернігівської області з 01.12.2023. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін 4.1. Щодо визнання безпідставною суми заборгованості у розмірі 25 723,30 грн. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово\-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово\-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово\-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово\-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово\-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Як передбачено статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Учасниками справи не заперечується і це вбачається із матеріалів справи, що сума боргу 25 771,90 грн була нарахована [PERSON] на обсяг спожитого газу 24768,28 м. куб. При цьому, як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] за час укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна зафіксував показання лічильника спожитого газу в сумі 24768,28 м. куб. У подальшому, після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] в установленому порядку звернувся до оператора з метою оформлення договірних відносин з постачання природного газу, допустив його працівників до огляду лічильника та іншого обладнання, тобто діяв у відповідності до вимог добросовісності та розумності цивільних правовідносин (ст. 3 ЦК України). Той висновок, що виникнення заборгованості за спожитий природний газ відбулося не з вини [PERSON] та не було наслідком його дій, підтверджується й позицією АТ «Чернігівгаз», викладеною в листі підприємства від 03.08.2023 вих №140, відповідно до якої акт про порушення було скасовано та вирішено не облікований об`єм природного газу не застосовувати. Той висновок, що заборгованість ймовірно утворилася саме внаслідок дій попередніх споживачів, а не [PERSON] , узгоджується із тим, що ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» направляли на адресу місцезнаходження нерухомого майна лист-вимогу про сплату заборгованості за спожитий газ в сумі 25 930,23 грн від 08.12.2023 на ім`я іншої фізичної особи-споживача. Дана вимога виставлялася вже після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, та після розгляду комісією АТ «Чернігівгаз» акту про порушення щодо [PERSON] (16.06.2023). Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Ані загальні норми цивільного законодавства (с. 11, 509 ЦК), ані спеціальні норми закону, зокрема норми Житлового кодексу України, не передбачають такої підстави виникнення грошового зобов`язання фізичної особи, як заборгованість за спожиті комунальні послуги, яка утворилася внаслідок їх використання попередніми власниками нерухомого майна або особами, які на законних підставах проживають в об`єкті нерухомості (споживачами послуг). Виключенням із даного могла би бути ситуація, за якої умовами договору купівлі-продажу нерухомого майна передбачено зобов`язання нового власника майна щодо розрахунків із постачальниками комунальних послуг за заборгованість попередніх споживачів, однак у межах даної справи умови договору такого зобов`язання не передбачають. Договір купівлі-продажу від 31 травня 2023 року, на підставі якого позивач набув у власність будинок, не містить застережень про переведення боргу попереднього власника й не містить згоди кредитора на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України (заміна боржника у зобов`язанні), окрім цього, пунктом 3.11 договору зазначено, що сторони стверджують, що заборгованість по оплаті комунальних та інших платежів за користування відчужуваним житловим будинком відсутня до укладання цього договору. Якщо стане відомо, що мала місце заборгованість по зазначеним платежу до укладання цього договору, то Продавець зобов`язаний її сплатити, а тому вимоги ТОВ «ГК «Нфтогаз України», сформульовані у претензіях про сплату 26 248,50 грн та 25 723,30 грн та скеровані до [PERSON] як нового власника, є безпідставними. Висновок суду про відсутність правових підстав для переходу зобов`язання зі сплати заборгованості за спожиті комунальні послуги попередніх споживачів узгоджується із висновком Верховного Суду, що наведений у постанові 01 вересня 2020 року у справі №686/6276/19: діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу. За наведених умов у ході судового розгляду відповідачами не було доведено належними та допустимими доказами правову підставу виникнення саме в позивача [PERSON] заборгованості в сумі 25 771,09 грн, яку було відображено в рахунку за липень 2023 року, який сформовано 10.08.2023 (а.с. 28 т. 1) та яку в подальшому було оплачено споживачем [PERSON] згідно квитанції до платіжної інструкції АТ «Ощадбанк» від 07.04.2025 (а.с. 172 т. 1). Доказування в судовому процесі обґрунтованості даної заборгованості є передусім процесуальним обов`язком відповідачів, оскільки доказуванню підлягає саме наявність боргу, а не його відсутність. Протилежне суперечило би принципу «відсутність факту не підлягає доказуванню» або концепції неприпустимості «негативного доказу», що відображає юридичний принцип, згідно з яким «негативні факти» (відсутність чогось) зазвичай не потребують доведення, бо тягар доказування покладається на ту сторону, що стверджує позитивний факт (що щось існує або відбулось). Однак, відповідачами вищевказаний процесуальний обов`язок виконаний не був, належних та допустимих доказів правомірності формування заборгованості в сумі 25 771,09 грн, або власного обгрунтованого розрахунку надмірно нарахованого зобов`язання, який би був відмінним від розрахунку позивача, суду надано не було. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживача захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. За змістом ст. 21 цього Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або вислове ним волевиявлення. Отже, в цій частині підтверджуються доводи позовної заяви [PERSON] щодо порушення його прав як споживача внаслідок нарахування спірної заборгованості. Відповідачі у справі не позбавлені права звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості із попередніх власників або інших осіб (споживачів), які, на думку відповідачів, фактично здійснили використання природного газу у спірному обсязі, і що призвело в кінцевому підсумку до виникнення спірної заборгованості. У межах розгляду такого позову про стягнення заборгованості підлягатиме дослідженню питання підстав виникнення спірної заборгованості та визначення особи (споживача), який нестиме юридичну відповідальність за даним зобов`язанням. 4.2. Щодо суб`єктного складу відповідачів Взаємовідносини між газопостачальником, газорозподільним підприємством, газотранспортним підприємством та споживачами природного газу регулюються Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), затвердженим Постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №2494 від 30.09.2015 та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1379/2782, Правилами постачання природного газу (далі - Правила), затвердженими Постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 та іншими нормативно-правовими актами України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Відповідно до абзацу 1 пункту 2 Глави 5 Розділу IV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Із матеріалів справи встановлено, що споживач [PERSON] (ЕІС-код 56XM41А71675119D, особовий рахунок № [NUMBER] ) знаходиться в реєстрі постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України». ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює ліцензовану діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його (природний газ) для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) № 880 від 04.07.2017. ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює постачання природного газу на об`єкт позивача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, що є типовим, публічним та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ, за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ (АТ «Чернігівгаз» (з 01.12.2023 - Чернігівською філією товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»), відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (далі «Кодекс ГРМ»), затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, а не ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Відповідно до пункту 1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. Крім того, судом встановлено, що постановою НКРЕКП № 2224 від 29 листопада 2023 року внесено зміни до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 Про видачу ліцензії з розподілу природного газу ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ». Зазначеною Постановою Чернігівській філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» надано ліцензію з розподілу природного газу на території Чернігівської області з 01 грудня 2023 року. Чернігівська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» є відокремленим підрозділом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» відповідно до Постанови НКРЕКП № 2224 від 29 листопада 2023 року та здійснює ліцензійовану господарську діяльність з розподілу природного газу в межах території Чернігівської області з 01.12.2023. Оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. ТОВ «ГК «Нафтогаз України» здійснює постачання природного газу на об`єкт позивача на підставі договору постачання природного газу побутовим споживачам, що є типовим, публічним та не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Отже, слід дійти висновку, що порушення прав споживача [PERSON] відбулося внаслідок дій трьох відповідачів - АТ «Чернігівгаз», яке здійснювало облік даних щодо спожитого газу до 01.12.2023, тобто в період, коли в облік було включено відомості про заборгованість [PERSON] , з 01.12.2023 - Чернігівською філією товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», яке почало здійснювати облік після даної дати та технічно здійснює облік даної заборгованості на даний час, а також ТОВ «ГК «Нафтогаз України», на користь якого було здійснено сплату спірних коштів. 4.3. Щодо вимоги про зобов`язання відповідачів виключити з обліку заборгованість Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року, у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20). У зв`язку з тим, що АТ «Чернігівгаз» як оператор ГРМ внесено на інформаційну платформу оператора ГТС дані щодо обсягів спожитого природного газу споживачем [PERSON] , що відповідно стало підставою для направлення ТОВ «ГК «Нафтогаз України» вимоги про сплату заборгованості від 20.03.2025 р. № ЧнФ/100/12.1-ВИХ-6833-25 з метою вибору ефективного способу захисту права, у відповідності до правової позиції Верховного Суду по справі №303/3567/16-ц даний позов пред`являється до трьох відповідачів. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (провадження № 14-137цс20) зроблено висновок, що вимога про визнання боргу безпідставним є вимогою про визнання відсутності права відповідача донарахувати обсяг спожитого природного газу та відсутності обов`язку позивача, який кореспондує вказаному праву, з оплати боргу, що виник унаслідок донарахування. Така вимога є ефективним способом захисту інтересу позивача в юридичній визначеності у спірних правовідносинах. Крім того, ефективним способом захисту прав є і вимога зобов`язати відповідача списати з особового рахунку заборгованість за спожитий природний газ. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини 2 статті 16 ЦК України). Її можна заявити як разом із вимогою про визнання боргу безпідставним, так і окремо. Задоволення вимоги зобов`язати постачальника списати з особового рахунку невраховану заборгованість може бути способом захисту права споживача на мирне володіння майном (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції). Якщо споживач не має наміру сплачувати борг (тому, що не згоден із його існуванням; тому, що постачальник пропустив позовну давність для стягнення боргу у судовому порядку, тощо), а постачальник і не списує борг з особового рахунку на вимогу споживача, і не звертається до суду за його стягненням, то споживач буде надалі одержувати від постачальника рахунки із зазначенням боргу. Таке відображення спірного боргу в особовому рахунку може спровокувати споживача на помилкову сплату коштів всупереч його волі. Задоволення вимоги зобов`язати постачальника природного газу списати з особового рахунку споживача донараховану заборгованість унеможливить виставлення цим постачальником рахунків на суму боргу. Тоді як списання постачальником суми боргу з особового рахунку споживача на письмову вимогу останнього (у позасудовому порядку) не позбавляє постачальника права звернутися до суду з вимогою про стягнення боргу, якщо суд не визнав цей борг безпідставним. Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (пункт 7 частини другої статті 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом. Водночас у даній справі позивач вважає, що борг відсутній. Близький за змістом висновок Верховний Суд у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду сформулював у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 529/613/17-ц. Згідно з цим висновком у випадку порушення юридичною особою законодавства під час нарахування плати за централізоване постачання опалення споживач має право оскаржити у суді такі дії та вимагати провести відповідний перерахунок. Вищевказане повністю кореспондується з правовим висновком зробленим Верховним Судом по справі №753/20733/19 від 08.03.2023 р., у зв`язку з чим позивачем обрано належний і ефективний спосіб захисту порушеного права. Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21(провадження № 61-2572 св 22). З урахуванням фактичних обставин цієї справи, вимога [PERSON] про зобов`язання ТОВ «ГК Нафтогаз України»», АТ «Чернігівгаз», Чернігівської філії «ТОВ «Газорозподільні мережі України» підлягає задоволенню, а саме зобов`язання ТОВ «ГК Нафтогаз України»», АТ «Чернігівгаз», Чернігівської філії «ТОВ «Газорозподільні мережі України» виключити з обліку по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попередніх власників будинку, і така вимога є обґрунтованою та відповідає критеріям ефективного судового захисту, оскільки задоволення таких вимог відновлює порушені права позивача та встановлює між сторонами правову визначеність, яка полягає у підтвердженні відсутності заборгованості позивача перед відповідачами. Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 26 січня 2022 року у справі № 201/11406/20 (провадження № 61-18079 св 21), від 15 жовтня 2020 року у справі № 522/19127/18 (провадження № 61 - 20547св19). Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53 цс 21), вирішуючи справу хоча і з іншим предметом позову, аніж у справі, яка переглядається Верховним Судом, проте щодо подібного способу судового захисту, зазначила, що за умови визнання недійсною умови кредитного договору про плату за управління кредитом, є підстави задовольнити вимогу про зобов`язання банку перерахувати кредитну заборгованість позивача. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України), а її задоволення ефективно захистить позивача у спірних правовідносинах (пункт 54). При цьому, застосування судом у рішенні лексичного формулювання «виключити з обліку по особовому рахунку» замість «списати суму заборгованості» (як про це просив позивач) є лише застосуванням більш коректного формулювання та не є виходом за межі позовних вимог та не змінює суті цих вимог. 4.4. Щодо кондикційних вимог Згідно з частинами першою та другою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно, причому такий обов`язок виникає і у випадку, коли підстава, на якій майно було набуте, згодом відпала; при цьому положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна стало результатом поведінки набувача, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, що свідчить про широкий спектр підстав виникнення кондиційних зобов`язань, які можуть виникати як із дій (правомірних чи неправомірних, запланованих чи випадкових), так і з подій, незалежно від того, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч їй, а також незалежно від добросовісності набувача. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності сукупності умов, а саме: набуття або збереження майна однією особою за рахунок іншої та відсутність правової підстави для такого набуття або її подальше відпадання, причому конструкція статті 1212 ЦК України передбачає необхідність встановлення так званої «абсолютної» безпідставності як на момент набуття, так і станом на час розгляду спору; характерні ознаки кондиції свідчать про можливість її використання як самостійного способу захисту порушеного права, зокрема у випадках, коли йдеться про майно, визначене родовими ознаками (у тому числі грошові кошти), і коли між потерпілим та набувачем відсутні договірні правовідносини щодо такого майна. Узагальнюючи викладене, кондиція є позадоговірним зобов`язальним способом захисту права власності або іншого речового права, який може застосовуватися як самостійно, так і субсидіарно поряд із реституцією та віндикацією у випадках, коли відповідні правовідносини не охоплюються спеціальним нормативним регулюванням. Таким чином, захист прав особи, яка вважає себе власником майна, може здійснюватися шляхом пред`явлення кондикційного позову відповідно до статті 1212 ЦК України за наявності визначених нею підстав, що дає право витребувати майно у набувача, тоді як відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати майно із чужого незаконного володіння шляхом віндикації, яка застосовується у відносинах речово-правового характеру за відсутності договірних відносин між власником і володільцем; при цьому можливість витребування майна від добросовісного набувача відповідно до статті 388 ЦК України обмежена і залежить від способу вибуття майна з володіння власника, зокрема допускається лише у випадках, коли майно вибуло поза волею власника або особи, якій він його передав, тоді як наявність волі власника на передачу майна виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Тому, щодо вимоги про стягнення з ТОВ «ГК «Нафтогаз України» на користь позивача грошових коштів у розмірі 25 771,09 грн як безпідставно набутих, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України обов`язок повернення майна виникає за умови його набуття або збереження за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави або у разі подальшого відпадання такої підстави; як випливає з правових висновків Верховного Суду (зокрема, у постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 910/13271/18 та інших аналогічних рішеннях), для виникнення таких зобов`язань необхідною є сукупність умов: набуття або збереження майна, здійснення цього за рахунок іншої особи та відсутність належної правової підстави, під якою слід розуміти відсутність законних, договірних чи інших юридичних підстав для переходу майна або їх невідповідність змісту і меті правовідносин; водночас у разі, якщо майно було набуте на підставі певного юридичного факту, застосування статті 1212 ЦК України можливе лише після припинення, зміни, визнання недійсною або скасування такої підстави. Судом встановлено, що позивач 08 квітня 2025 року у зв`язку з повідомленням про припинення газопостачання сплатив на користь відповідача грошові кошти у розмірі 25 771,09 грн. Водночас у ході розгляду справи встановлено відсутність правових підстав для нарахування зазначеної заборгованості, що свідчить про безпідставність її сплати позивачем. За таких обставин суд дійшов висновку, що сплачені позивачем грошові кошти є безпідставно набутими відповідачем та підлягають поверненню позивачу. V. Розподіл судових витрат Враховуючи, що позивач відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, а також, за заяву про збільшення позовних вимог позивач сплатив 1211,20 грн судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати з відповідачів у виді судового збору за подання до суду позовної заяви про захист прав споживачів необхідно віднести на рахунок держави, а судовий збір за заяву про збільшення позовних вимог на рахунок позивача.

Outcome: approved