Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідачки аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі частки від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10-ти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 12.09.2025 року та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначає наступне. 07 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, про що складено актовий запис № 3. У подружжя [INFO] народився син [PERSON] . [INFO] [PERSON] (батько дитини) помер. [PERSON] , (мати) як за життя батька дитини, так і після його смерті, не виконує своїх батьківських обов`язків щодо сина, зловживає спиртними напоями, що й стало підставою для звернення до суду для позбавлення відповідачки батьківських прав. Ухвалою суду від 23.09.2025 р. було відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в загальному порядку та визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив (а.с. 24). Копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви направлялися відповідачці за зареєстрованим місцем проживання, однак конверт з поштовим повідомленням повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 30). Відповідачка будучи належним чином повідомлена в судові засідання не з`являлася, заяв по суті позову не подавала. У судовому засіданні позивачка повідомила, що за життя її сина відповідачка не піклувалася про дитину, зловживала спиртним, на що доводилося неодноразово викликати поліцію. Дитина вже рік проживає з позивачкою, натомість усі виплати від держави отримує відповідачка. Представник позивачки додав, що останнім часом мати дитини взагалі зникла з життя сина, не цікавиться його успіхами. Обов`язки по вихованню дитини виконує бабуся, забезпечує її всім необхідним. Тому вважають позов обґрунтованим та просять задовольнити усі вимоги у повному обсязі. Представник служби у справах дітей Новогуйвинської селищної ради підтримує позов у повному обсязі. Зазначає, що з січня 2025 року дана родина перебуває на контролі служби у справах дітей. Мамі дитини надавалися усі можливості, щоб виправити ситуацію, з нею проводилися профілактичні бесіди. Однак відповідачка продовжувала пити та не виконувати своїх батьківських обов`язків. Представник Виконавчого комітету Житомирської міської ради також підтримує позовні вимоги у повній мірі. Повідомив, що у червні 2025 року до Житомирської міської ради надійшов лист від служби у справах дітей Новогуйвинської селищної ради, сім`я була під контролем служби у справах дітей. Відповідачку викликали на бесіди, на яких вона поводилась зухвало, не заперечувала, що має проблеми з алкоголем, однак на безкоштовну реабілітацію їхати відмовилась. В судовому засіданні також були допитані свідки: [PERSON] соціальний педагог 33 ліцею м. Житомира, де навчається хлопчик, та [PERSON] сусідка. [PERSON] пояснила, що мати хлопчика до навчального закладу не з`являється, Усі документи надавала до школи бабуся, яка й займається вихованням [PERSON] . [PERSON] ніколи не бачила, по всім питанням спілкувалася лише з бабусею. [PERSON] повідомила, що останній раз бачила відповідачку у серпні 2025 року, хоча проживає поряд, і діти разом ходять до школи. Після смерті батька хлопчика, останній почав проживати з бабусею. [PERSON] зранку його відводить до школи, а ввечері забирає зі школи. Згідно вимог частини 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд визнав за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб 07 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, про що складено актовий запис № 3 (а.с. 8). У подружжя [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження, видане Виконавчим комітетом Новогуйвинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, з актовим записом № 47 (а.с. 9). Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, [INFO] помер батько дитини [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 1647 (а.с. 10). 31.01.2025 року [PERSON] видано офіційне попередження щодо відповідальності по дотриманню прав малолітньої дитини згідно із законодавством України (а.с. 14). 05.03.2025 року відповідачка була запрошена на засідання комісії з питань захисту прав дитини, де розглядалось питання про неналежне виконання батьківських обов`язків гр. [PERSON] , їй був наданий місячний термін для виправлення ситуації (а.с. 12). Відповідно до довідки № 260-5/15 від 29.08.2025 року, виданої Службою у справах дітей Новогуйвинської селищної ради, на їх контролі знаходилась сім`я як така, що може потрапити у складні життєві обставини гр. [PERSON] , на утриманні якої знаходиться малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Зі змісту довідки вбачається, що спеціаліст зі служби у справах дітей відвідували сім`ю та проводили профілактично-роз`яснювальну роботу з матір`ю щодо належного виконання батьківських обов`язків, створення умов для проживання, навчання та виховання дитини (а.с. 11). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.08.2025 року умови проживання у квартирі [ADDRESS] незадовільні та некомфортні, оскільки відсутнє опалення, відключено газ у зв`язку із заборгованістю, стіни чорні від цвілі, холодно (а.с. 13). Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 17.12.2025 року у травні 2025 року після загибелі [PERSON] , [PERSON] із сином переїхали до бабусі [PERSON] у м. Житомир, а мати дитини самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, продовжувала зловживати алкогольними напоями. Вихованням дитини займалася бабуся. На підставі наведених вище фактів, виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно її малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 82, 83). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу Україні (далі - СК) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що забезпечення найкращих інтересів дитини це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з частинами першою-четвертою ст. 150 СК батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 165 СК право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч. 1 ст. 164 СК, в якій визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо: 1) вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Верховний Суд зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Відповідна правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду від 29.09.2021 року по справі № 459/3411/17, провадження № 61-10531св21 та від 08.12.2021 року по справі № 311/563/20, провадження № 61-14656св21. Батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття (ст. 180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 1, 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ст. 191 ЦПК). Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона позивача посилалася як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Суд наголошує, що застосовуваний захід не є безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому статтею 169 СК.

Outcome: approved