Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулась до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Ріпкинського районного суду від 27.03.2019 стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку, починаючи з 31.01.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У зв`язку з тим, що [PERSON] досяг повноліття було припинено стягнення аліментів на дітей у розмірі 1/3 частини заробітку та з 12.06.2025 стягнення аліментів нараховується у розмірі 1/6 частини заробітку на одну дитину, яка не досягла повноліття. Виходячи з викладеного, позивач вважає, що для забезпечення потреб дитини доцільним є збільшити розмір стягнення аліментів до 1/4 частини від усіх його доходів. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 14.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 17.02.2026. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 17.02.2026 підготовче засідання відкладено до 01.04.2026. У судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 01.02.2019 та серії [NUMBER] від 01.02.2019. Рішенням Ріпкинського районного суду від 27.03.2019 стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку, починаючи з 31.01.2019 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття. Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади від 13.05.2024 та 15.12.2023 [PERSON] та [PERSON] з 20.01.2020 зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Чернігівського відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області станом на 12.12.2025 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів, що стягуються з [PERSON] складає 27186,89 гривень. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Частиною 2 статті 51 Конституції України визначено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Аналогічна норма закріплена у статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України). Згідно з статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У частині 1 статті 12 вказаного закону закріплено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За загальним правилом, визначеним частиною 5 статті 183 СК України, аліменти на утримання однієї дитини стягуються в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з абзацом 2 частини 2 статті 182 Сімейного кодексу мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з положеннями статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що після досягнення повноліття однією з дітей розмір аліментів, які фактично стягуються з відповідача на утримання іншої дитини, зменшився до 1/6 частини заробітку (доходу), що не забезпечує належного рівня утримання дитини та не відповідає її інтересам. При цьому суд враховує, що обов`язок батьків щодо утримання дитини є рівним, а також те, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, що свідчить про неналежне виконання ним своїх обов`язків. З огляду на викладене, з метою забезпечення належного рівня утримання дитини та захисту її прав і інтересів, суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру, встановленого законом. V. Розподіл судових витрат Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», та з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1331,20 гривень. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У відповідності до положень пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з частин 2, 3 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, зокрема, в постанові від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з того, що на підтвердження факту надання адвокатом правничої допомоги у зв`язку із розглядом цієї справи до суду надані такі документи: - договір про надання правової допомоги від 11.12.2025 № 498; - ордер на надання правничої допомоги; - акт виконаних робіт від 08.01.2026; - квитанція до прибуткового касового ордеру № 498 від 08.01.2026 на суму 4000 гривень. Водночас, враховуючи критерій оцінки співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу), суд приходить до висновку про зменшення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу з 4000 до 2000 гривень, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved