Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даною заявою та просить постановити рішення, яким визнати за нею [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , який розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. В обґрунтування позову, позивач [PERSON] стверджує, що вона є спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] . Після смерті матері [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, у тому числі, із житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , позначений в технічному паспорті літерою «А- 1ж,а», загальною площею 43,1 кв.м., житловою площею 31.7 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: погріб (льох) «Б», кухня «В,в», сарай «Г», вбиральня «Е», дворові споруди «№ 1-3». Спадкодавець за свого життя заповіт не складала, а позивач [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті матері. Для оформлення спадкових прав на будинок позивач звернулась до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області, з метою оформлення права власності на спадкове майно. 15 березня 2024 року на підставі заяви позивача за місцем відкриття спадщини була заведена спадкова справа за № 58/2024 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . Однак, нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та вказано на необхідність звернення до суду з метою визнання за нею права власності на домоволодіння. При цьому нотаріус роз`яснила, що неможливо видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа у спадкодавця. Зазначене стало приводом для звернення до суду. Ухвалою від 02.08.2024 року відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі та призначено підготовче засідання. В підготовчому засіданні 04.12.2024 року: позивач підтримала позовні вимоги в новій редакції; представник позивача повідомила, що позивач має намір заявити клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, однак час для підготовки такого клопотання та з`ясування питань які потрібно поставити експерту, а тому просила проголости перерву в підготовчому засіданні; третя особа [PERSON] не заперечувала проти позову та будь-яких процесуальних дій по цій справі. Повідомила, що до судового розгляду на дасть усі наявні у неї документи щодо домоволодіння в якому вона проживає, і яке успадкувала після смерті своєї матері; представник відповідача не прибув. Раніше 07.08.2024 року через систему електронний суд надсилав заяву про розгляд справи без участі представника (т.1 а.с.63-64). Протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] , та проголосив перерву в підготовчому розгляді до 09:00 години 08.01.2025 року (т.1 а.с.161), про що повідомив усіх сторін по справі (а.с.162-163). Представником позивача [PERSON] [PERSON] подано до суду: - 27.12.2024 року клопотання про долучення письмових доказів (т.1 а.с.164-181); -27.12.2024 року письмові пояснення по суті позовних вимог та щодо співвласників домоволодінь, що розташовані поряд з будинком позивача (т.1 а.с.182-208); -27.12.2024 року клопотання про призначення будівельної-технічної експертизи (т.1 а.с.209-210). В підготовче засідання 08.01.2025 сторони не прибули. У зв`язку з перебуванням судді Кодінцевої С.В. у відпустці (довідка секретаря судового засідання від 08.01.2025), судове засідання, призначене на 09:00 годину 08.01.2025 року - не проводилось, справу знято з розгляду (т.1 а.с.108). Після виходу судді з відпустки 10.01.2025 року, по справі було призначено продовження підготовчого засідання на 13:00 годину 14.01.2025 року (т.1 а.с.217). В підготовчому засіданні 14.01.2025 року: - позивач та представник підтримали вимоги позовної зави, підтвердили, що подані суду усі наявні у них документи, та вважали за можливе закрити підготовче засідання і призначити справу до судового розгляду; - треті особи на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] не прибули. Втім до суду кожен окремо подали заяви, якими не заперечувала проти позовних вимог. Просили розгляд справи проводити у їх відсутність (т.1 а.с.212-213,149-154); - представник відповідача не прибув. Раніше 07.08.2024 року через систему електронний суд надсилав заяву про розгляд справи без участі представника (т.1 а.с.63-64). Ухвалою від 14.01.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 26.02.2025 року (а.с.223-224), про що повідомлено сторін по справі (т.1 а.с.225). В судовому засіданні 26.02.2025 року: - позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, надала пояснення з підстав зазначених в позові. Стверджувала, що померла її мати [PERSON] [INFO] . Після смерті матері відкрилась, до складу якої входить житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак їй відмовили, оскільки у матері були відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок. За життя мати отримала дозвіл на будівництво будинку на виділений з цією метою земельній ділянці. Збудувала будинок, все життя в ньому прожила, однак не ввела будинок в експлуатацію і не зареєструвала право власності на нього. - представник підтримали вимоги позовної зави, надала пояснення з правових підстав даного позову. Звернула увагу, що в 1963 році мати позивача отримала дозвіл на будівництво будинку та було розроблено проект будівництва даного будинку. У подальшому було укладено договір про безстрокове користування земельною ділянкою. У 1968 році було розроблено генеральний план земельної ділянки вже з зображенням цього будинку. Завершення будівництва житлового будинку підтверджується технічним паспортом, виготовленим БТІ на цей будинок 18.02.1992 року. В 2023 році було перейменовано назву вулиці. Позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. - треті особи на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] не прибули. Втім до суду кожен окремо подали заяви, якими не заперечувала проти позовних вимог. Просили розгляд справи проводити у їх відсутність (т.1 а.с.212-213,149-154); - представник відповідача не прибув. Раніше 07.08.2024 року через систему електронний суд надсилав заяву про розгляд справи без участі представника (т.1 а.с.63-64). Позивачем під час підготовчого засіданні подано клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] з метою з`ясування питань, чи відповідають виконані будівельні роботи проекту будівлі від 28.06.1963 року та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва? Чи відповідає будівельним, санітарним, протипожежним нормам на момент будування житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ? - Який технічний стан (ступінь фізичного зношення) житлового будинку садибного типу? - який відсоток готовності будинку з господарськими будівлями? (т.1а.с.209-210). Ухвалою від 18.03.2025 року призначено судову будівельно-технічну експертизу та зупинено провадження по справі (т.1 а.с.237-239). Після надходження справи від експерта 02.03.2026 року (т.1 а.с.244), ухвалою судді від 03.03.2026 року поновлено провадження по справі та призначено судовий розгляд на 13:00 годину 14.04.2026 року (т. а.с.1), про що повідомлено сторін по справі (т.2 а.с.2). В судовому засідання 14.04.2026 року: - позивач [PERSON] підтримала свої вимоги, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що дійсно будинок, який є спадковим майном, дійсно був побудований її матір`ю за життя, однак не був введений в експлуатацію, що наразі перешкоджає їй оформити належним чином свої спадкові права на спадщину яку вона фактично прийняла; - представник позивача також наполягала на задоволенні позовних вимог позивача, просила врахувати, що спадщину, яка відкрилася після смерті матері позивача, остання прийняла, але не змогла оформити свої права на цю спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на це домоволодіння на ім`я матері. Наразі наявний висновок експерта, який підтвердив, що збудований спадкодавцем будинок відповідає усім необхідним вимогам: будівельним, санітарним, протипожежним; - представник відповідача Болградської міської ради Одеської області будучи належним чином повідомленим, про що в справі є відповідні докази (т.2 а.с.2), ще раніше 07.08.2024 року надіслав через систему «Електронний суд» заяву про відсутність заперечень щодо позовних вимог, просив розгляд справи провести у його відсутність (т.1 а.с.63-64). - третя особа [PERSON] (т.1 а.с.185-200) 03.12.2024 року, 27.12.2024 року подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, при цьому не заперечувала про визнання права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] за позивачем [PERSON] , яка успадкувала будинок після смерті матері [PERSON] , яка є проживала по сусідству (т.1 а.с.155-157, 212-213); - третя особа [PERSON] (т.1 а.с.201-208) 04.12.2024 року надіслав суду заяву, згідно якої не заперечував щодо визнання права власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] за позивачем [PERSON] та розгляд справи у його відсутність. В заяві підтвердив, що є сусідом позивача по справі, яка успадкувала будинок після смерті матері [PERSON] (т.1 а.с.149-154). Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Судовим розглядом встановлено, що: Позивач [PERSON] , [INFO] , уродженка м.Болград, Одеської області, документована паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданий Болградським РВ ГУМВС України в Одеській області (т.1 а.с.8), РНОКПП [NUMBER] (т.1 а.с.9), зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.10). Від народження позивач іменувалася прізвищем [PERSON] , її батьками є: - батько [PERSON] ; - мати [PERSON] , Що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.10.1971 року, виданим на підставі актового запису №207, складеним від 28.09.1971 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (т.1 а.с.12). 23 січня 1993 року позивач по справі зареєструвала шлюб з гр. [PERSON] , актовий запис №9 складений Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Прізвище дружини до шлюбу « [PERSON] », після шлюбу « [PERSON] » (т.1 а.с.13). 18 червня 1963 року на підставі рішення №141 виконавчого комітету Болградської міської ради матері позивача [PERSON] було видано під індивідуальне будівництво земельну ділянку розміром 500 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.14). 28 червня 1963 року на підставі Акту здійснено виділ в натурі вказаної земельної ділянки [PERSON] (т.1 а.с.104). 28 червня 1963 року складено дефектний акт за результатами передачі земельної ділянки [PERSON] , згідно якого дефектів не виявлено (т.1 а.с.105-106). У подальшому мати позивача розробила проект будівництва будинку за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.15-18). 09.07.1963 року Відділом комунального господарства виконавчого комітету Болградської міської ради надано дозвіл на проведення робіт на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] матері позивача [PERSON] на підставі рішення №141 від 18.06.1963 року виконавчого комітету Болградської міської ради. Строк закінчення будівельних робіт 09.07.1966 року (т.1 а.с.19). 09.07.1963 року укладено договір між Відділом комунального господарства виконавчого комітету Болградської міської ради та [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Болградської міської ради №141 від 18.06.1963 року про передачу забудовнику на праві безстрокового користування земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] розміром 500 кв.м. для будівництва житлового будинку згідно затвердженого проекту від 28.06.1963 року №2, посвідчений Болградською державною нотаріальною конторою 20.08.1963 року за реєстровим номером №1914 (т.1 а.с.20-21). 29.01.1968 року затвердженого генеральний план збудованого житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який зареєстровано в Болградському БТІ на підставі рішення Болградського міського виконавчого комітету від 18.06.1963 року №141 (т.1 а.с.22-24). 29.01.1968 року складено зведений оціночний акт по домоволодінню [ADDRESS] , згідно якого проведено інвентаризацію та встановлено відновлювальну вартість будівель і споруд, яка склала 2127.00 рублів, дійсна вартість 1786.00 рублів (т.1 а.с.103). 18.02.1992 року виготовлено технічний паспорт на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] на ПІП власника [PERSON] (т.1 а.с.25-27). Архівним відділом Болградської районної державної адміністрації Одеської області 11.11.2024 року надано архівний витяг з рішення №159 від 21 червня 1997 року виконавчого комітету Болградської міської ради народних депутатів Одеської області «Про передачу в приватну власність громадян присадибних ділянок» щодо передачі у власність присадибної ділянки загальною площею 597 кв.м. за адресою: [ADDRESS] на ім?я [PERSON] (т.1 а.с.107-108). В 2006 році будинок за адресою: [ADDRESS] було газифіковано, що підтверджується відповідним робочим проектом (т.1 а.с.167-180). За інформацією Комунального підприємства «Болградське бюро технічної інвентаризації» від 02.05.2024 року за №115 вбачається, що за матеріалами інвентарних справ та реєстрових книг КП «Болградське БТІ» станом на 31 грудня 2012 року: право власності на житловий будинок під [ADDRESS] , не зареєстровано (т.1 а.с.28). На підставі рішення 50 сесії VІІІ скликання Болградської міської ради Одеської області №1455-VІІІ від 23.02.2023 року перейменовано вулицю Пушкіна на вулицю Руслана Прусова (т.1 а.с.30). 28 березня 2024 року КП «Болградське БТІ» виготовлено новий технічний паспорт на житловий будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] на ім?я замовника [PERSON] (т.1 а.с.31-39). Згідно архівної довідки Архівного відділу Болградської районної державної адміністрації Одеської області від 21.05.2024 року за №138/03-27 слідує, що підтвердити факти нумерації домогосподарств по [ADDRESS] не можливо. Питання про нумерацію (перенумерацію) домогосподарств у м. Болград у період з 1971-1987 роки розглядалося комунальним підприємством Болградської міської ради (горкомунхоз), документи якого на державне зберігання не надходили (т.1 а.с.40). За повідомленням Комунальної установи «Ізмаїльський архів» Ізмаїльської міської ради Одеської області №91/1 від 08.07.2024 року в документах Болградського міськвиконкому та Болградського райвиконкому з червня 1963 року по 1968 рік відомості про перенумерацію будинку в [ADDRESS] на [ADDRESS] відсутні (т.1 а.с.41). Відповідно до Звіту про оцінку майна: об?єкт оцінки житловий будинок загальною площею 43.1 кв.м., житловою площею 31.7 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , замовник [PERSON] , ринкова вартість 39.6799 гривень станом на 11 липня 2024 року (т.1 а.с.42-57). Наказом №172 від 14.10.2024 року Відділу містобудування та архітектури, будівництва, житлово-комунального господарства та державного архітектурно-будівельного контролю Болградської міської ради Одеської області присвоєно об?єкту нерухомого майна житловому будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованому за адресою: [ADDRESS] поштову адресу: - [ADDRESS] (т.1 а.с.100), що підтверджується Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про присвоєння адрес Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (т.1 а.с.101, 102). КП «Болградське БТІ» листом від 31.10.2024 року за № 36 повідомило (т.1 а.с.132), що за адресою: [ADDRESS] : -акт відведення земельної ділянки здійснювався (т.1 а.с.104); -реєстрація права власності за адресою: [ADDRESS] відсутня; -відомості до реєстрової кадастрової книги не вносилися; - документація з питань закінчення будівництва та введення в експлуатацію будинку за адресою: [ADDRESS] відсутня. За результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи, судовий експерт Цуркан Володимир Ілліч прийшов до висновку: По першому питанню: За результатами дослідження можливо зробити висновок, що наявний у складі розташованого по [ADDRESS] житловий будинок літ. «А» за місцем розташування в межах земельної ділянки, площею забудови, будівельним об`ємом, планувальним вирішенням та використаними матеріалами відповідає умовам проекту «Проект постройки дома [ADDRESS] » від 28.06.1963 року (а.с.15-18). По другому питанню: На час дослідження житловий будинок літ. «А» у складі домоволодіння по [ADDRESS] задовольняє вимоги державних будівельних норм ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення» за об`ємно-планувальним вирішенням, але не відповідає їм за складом приміщень через відсутність приміщення санвузлу, між тим вказана невідповідність може бути усунена оскільки загальна площа його приміщень дозволяє виконати необхідне перепланування без отримання додаткових дозвільних документів. За своїм розташуванням відносно наявних на суміжних земельних ділянках житлових будинків та господарських будівель житловий будинок літ. «А» у складі домоволодіння по [ADDRESS] задовольняє вимоги державних будівельних норм ДБН 5.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» в частині дотримання протипожежних та санітарно-гігієнічних розривів. По третьому питанню: В ході натурного обстеження з`ясовано, що житловий будинок літ. «А» у складі домоволодіння по [ADDRESS] на час дослідження не експлуатується, його технічний стан за наведеною у таблиці 5.1 державного стандарту СОУ ЖКГ 75.11- 35077234.0015-2009 Правила визначення фізичного зносу житлових будинків приблизною шкалою оцінки зносу елементів будівлі може бути визначений як «добрий» - 20 % відсотків зносу. По четвертому питанню: Виходячи з результатів обстеження та змісту проекту «Проект постройки дома [ADDRESS] » від 28.06.1963 року (а.с. 15-18) передбачені ним щодо будівництва житлового будинку літ. «А» по [ADDRESS] будівельно-монтажні роботи можливо вважати виконаними в повному обсязі. Мотиви суду: Питання введення в експлуатацію будівель та споруд уперше було врегульовано постановою Кабінету Міністрів України № 449 від 05 серпня 1992 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». Згідно з чинним законодавством у сфері містобудування, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі й споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Процедура та підстави державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудовані до 5 серпня 1992 року, визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон про реєстрацію) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 (зі змінами) (далі Порядок). Разом з цим, спадкодавець за час свого життя не зареєструвала право власності на належний їх житловий будинок, який наразі спадкується позивачем (т.1 а.с.28). Надалі суд з?ясовує питання, чи не є збудований житловий будинок спадкодавцем самочинним будівництвом. За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 373 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. За змістом ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У пункті 4 Постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вказано, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Тобто, нерухоме майно класифікується як самочинно збудоване за різними критеріями, зокрема за критерієм будівництва без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту. Оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який збудований спадкодавцем не є самочинним за ознакою будівництва без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, оскільки дані документи були отримані спадкодавцем і досліджені судом вище (т.1 а.с.15-18, 19, 22-24). Таке будівництво не є самочинним за критерієм будівництва на земельній ділянці не відведеній для цієї мети, так як матеріалами справи беззаперечно встановлено факт відведення земельної ділянки спадкодавцю [PERSON] під індивідуальне будівництво житлового будинку ще 18.06.1963 році, тобто з відповідним цільовим призначенням під індивідуальне будівництво (т.1 а.с.14, 20-21). Також, на переконання суду, таке будівництво не є самочинним через те, що велося з істотним порушенням будівельних норм і правил, так як відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, такий підтверджує, що його будівництво здійснювалось з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, використання земельної ділянки за його цільовим призначенням і не порушує права інших осіб (т.1 а.с.25-27). Що також підтверджено висновком судової будівельно-технічної експертизи від 06.02.2026 року (т.1 а.с.244-254). Відтак, нерухоме майно, яке є предметом даного спору, не є самочинним виходячи з того, що будівництво велося на підставі відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту на відведеній для цієї мети земельній ділянці. При розгляді даної справи судом не встановлено будь-якого порушення прав та інтересів будь-яких осіб, оскільки спадкодавець [PERSON] була одноосібною власницею (користувачем) земельної ділянки, а орган місцевого самоврядування, на території якого розміщено таке майно не заперечує щодо задоволення таких вимог позивача. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , які були залучені судом, і які є сусідами і власниками суміжних зі спадкодавцем домоволодінь, не заперечували щодо визнання права власності за позивачем в порядку спадкування за законом як спадкоємцем першої черги, оскільки житловий будинок, збудований спадкодавцем [PERSON] не порушує їх прав та законних інтересів. За результатами досліджених і проаналізованих доказів, судом встановлено, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не є самочинним будівництвом, оскільки збудований на відведеній під індивідуальне будівництво земельній ділянці, згідно затвердженого проекту будівництва, та згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи задовольняє вимоги державних будівельних норм ДБН В2.2.-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», відповідає вимогам державних будівельних норм ДБН В.2.2-15:2019 «Планування та забудова територій» в частині дотримання протипожежних та санітарно-гігієнічних розривів. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.07.2023 року, актовий запис №404 (т.1 а.с.11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] , [INFO] , родинні відносини між якими підтверджуються: - свідоцтвом про народження доньки [NUMBER] від 01.10.1971 року (т.1 а.с.12); - витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0022858108 від 15.05.2019 року (т.1 а.с.13). Згідно довідки Болградської міської ради Одеської області за №653 від 02.05.2024 року (т.1 а.с.29) на день смерті [INFO] [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] окрім померлої були зареєстровані і проживали: - донька [PERSON] , [INFO] ; - онука [PERSON] , [INFO] ; - онука [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.29). За результатами вивчення копії спадкової справи №58/2024, заведеної 15.03.2024 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. щодо майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається (т.1 а.с.65-76), що з заявою про прийняття спадщини за законом звернулася 15.03.2024 року [PERSON] , якій видано свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію за період з 01.07.2023 року по 31.07.2023 року в розмірі 3120.00 гривень (т.1 а.с.74). Разом з цим, приватний нотаріус Станєва В.Б. постановою від 09.04.2024 року відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який належить померлій на підставі договору, посвідченого Болградською державною нотаріальною конторою 20.08.1963 року за реєстровим номером №1914, але право власності за померлою [PERSON] по теперішній час в органах БТІ не зареєстровано, тобто відсутня реєстрація права власності на вказаний житловий будинок за померлою (т.1 а.с.75). Мотиви суду: Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст.1221 ч.1 ЦК України). Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Стаття 1258 ЦК України визначають положення щодо черговості спадкування за законом. Так, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Щодо спадкування за законом, то згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. А відтак, позивач [PERSON] , [INFO] , є спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В силу перелічених вище норм матеріального права, а саме ст.ст.1217, 1218, 1221, 1258, 1261, 1268 ЦК України, позивач [PERSON] як спадкоємець за законом першої черги вважається такою, що набула право на спадщину, що відкрилася після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та якій належав житловий будинок з господарськими будівлями та дворовими спорудами при ньому, розташований за адресою: [ADDRESS] та відповідно успадкувала вказане домоволодіння. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Підсумовуючи усе вище викладене, суд вважає позовні вимоги позивачів цілком обґрунтованими, та приходить до висновку про їх задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved