Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 18.02.2017 року у розмірі 149391,96 грн. та судові витрати в сумі 2422,40 грн. В обґрунтуванні позову вказав, що 18.02.2017 року [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на її банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на банківський рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до мов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору та надав платіжну картку. Відповідач свої зобов`язання не виконала, не повернула отриманий кредит у встановлений кредитним договором термін та не сплатила нараховані проценти за кредитним договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 05.10.2025 року має заборгованість у розмірі 149391,96 грн., яка складається з наступного: 117438,94 грн - заборгованість за кредитом; 31953,02 грн - заборгованість за відсотками. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання, однак відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав AT «А-Банк», у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 10.10.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 20.11.2025 року до суду найшов відзив сторони відповідача, де відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що кредитний договір не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме відповідачем, оскільки саме тільки зазначення у вказаному договорі персональних даних відповідача не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. Посилання позивача на те, що відповідач реєструвався на веб-сайтах в мережі Інтернет первісних кредиторів, заходив до свого особистого кабінету, створював заявку клієнта, ознайомлювався з відповідними правилами надання коштів у позику, підписував зазначений вище кредитний договір одноразовим ідентифікатором, нічим не доведені та непідтверджені. Твердження позивача про те, що відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи, ознайомлювався з умовами надання кредиту, умовами Кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснював акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та підписував вказаний договір одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та Закону України «Про платіжні послуги», належними доказами не доведено і факту укладання вказаного договору саме відповідачем не підтверджені. Саме тільки зазначення в Кредитному договорі персональних даних відповідача не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. У заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, крім заборгованості за кредитом, також просить стягнути заборгованість за відсотками у розмірі 31953,02 грн, однак, в анкеті заяві підписаній відповідачем розмір відсотків не встановлений, жодних інших документів підписаних відповідачем, якими б визначався розмір відсотків позивачем не надано, а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді прострочених відсотків. Щодо посилань позивача на паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем, то паспорт споживчого кредиту є довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, підписання такого паспорта не означає укладення кредитного договору. Паспорт споживчого кредиту не є тим документом, який Закон № 1734-VIII включає до форми договору про споживчий кредит (стаття 13). Таким чином, факт підписання відповідачем паспорту споживчого кредитування не може безумовно свідчити, що між сторонами погоджено істотні умови договору про розмір відсотків за анкетою-заявою. Крім того, у паспорті споживчого кредиту зазначено, що інформація зберігає чинність до 23.02.2017 року, наведені обчислення реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Таким чином, зазначений паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та має передувати укладенню кредитного договору з позичальником і сам по собі не може вважатися умовами кредитного договору чи його частиною до укладення основного договору про споживчий кредит. З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що між сторонами не було досягнуто згоди щодо нарахування відсотків за користування кредитом. Враховуючи викладене, оскільки позивачем не доведено належним чином його позовні вимоги, відповідач вважає, що у їх задоволенні слід відмовити. 26.02.2026 року від представника відповідача Гонтаря В.М. надійшло клопотання про витребування від позивача оригінали всіх доказів долучених до позову та провести перевірку підпису на договорі, який позивач вказує як підпис відповідача. Ухвалою суду від 02.03.2026 року клопотання представника відповідача задоволено частково. Витребувано від АТ «Акцент-Банк» оригінали всіх доказів долучених до даного позову. В задоволенні решти клопотання - відмовлено. 23.03.2026 року на виконання ухвали суду від 02.03.2026 року позивачем АТ «Акцент-Банк» надіслано оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в AT «А-БАНК» від 18.02.2017 року. Разом з тим, повідомляють, що підписання Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» Підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 18.02.2017 з номера телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг. В судове засідання представник АТ «Акцент Банк» не з`явився, в матеріалах справи мається клопотання про розгляд справу за відсутності представника позивача. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча про день, місце та час слухання справи була повідомлена належним чином, скористалася правом на подання відзиву. Представник відповідача - Гонтар В.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимогу в частині стягнення відсотків на тій під ставі, що між позивачем та відповідачем не було погоджено розмір відсотків які підлягають сплаті за користування кредитним договором. Суд повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.02.2017 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Акцент-Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку складають договір про надання банківських послуг. Акціонерне товариство «Акцент-Банк» є правонаступником прав та обов`язків Публічного Акціонерного товариства «Акцент-Банк», у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 року змінено організаційно-правову форму та назву, про що зазначено у п.1.1. Статуту АТ «Акцент-Банк». На підставі укладеного Договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000,00 грн, який в подальшому був збільшений до 117500,00 грн на поточний рахунок спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. До позовної заяви Банк додав копію вказаної Анкети-заяви, а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг, витяг з Тарифів користування кредитною карткою, які також опубліковані та постійно доступні для ознайомлення на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, розрахунок заборгованості, копію довідки про відкритий рахунок та видані картки клієнта, виписку про рух коштів по картці, довідку про розмір встановленого кредитного ліміту. В подальшому на виконання ухвали суду позивач АТ «Акцент-Банк» надав у розпорядження суду оригінал Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в AT «А-БАНК» від 18.02.2017 року. Також повідомив, що підписання Паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» підписано простим електронним підписом шляхом підтвердження дзвінком 18.02.2017 з номера телефону [NUMBER] у відповідності з Умовами та правилами надання банківських послуг. З оригіналу Анкети-заяви вбачається, що вона підписана власноруч відповідачем, що не заперечувалося представником відповідача у судовому засіданні. При цьому у заяві анкеті вказано, що підписанням цієї анкети відповідач підтверджує свою згоду на те, що підписана нею Анкета-Заява про приєднання до мов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомилася з договором до його укладення та згодна з його умовами. Також в судовому засіданні представник відповідача не заперечував приналежність даної Анкети-заяви саме [PERSON] враховуючи всі наявні в Анкеті-заяві особисті дані відповідача в тому числі дата і місце народження, адреса проживання, номера телефонів, особисті дані матері, номер ІПН, тощо, що відповідають даним паспорту відповідача у «Дії». З наданих документів вбачається, що на виконання умов договору позивач АТ «Акцент-Банк» відкрив [PERSON] рахунок та видавав картки, строк дії останніх - грудень 2031 року. З довідки за лімітами вбачається, що АТ «Акцент-Банк» встановив відповідачу кредитний ліміт в сумі 2000,00 грн., який в подальшому був збільшений до 117500,00 грн. Згідно наявної виписки по картці відповідач користувалася кредитними коштами з 23.03.2017 року по 12.02.2025 року. Таким чином, судом встановлено, що Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості. При цьому доводи відповідача, щодо того, що вона не підписувала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що у договорі (Анкеті-Заяві) відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання, що не встановлений розмір відсотків, а відтак відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді прострочених відсотків, що паспорт споживчого кредиту, не містить повних умов договору, суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються наявними матеріалами справи. Суд зазначає, що протягом 2017-2025 року відповідач користувалася кредитними коштами, при цьому не вчиняла жодних дій які б свідчили про її незгоду з умовами використання кредитних коштів, у тому числі і сплати відсотків у вказаному розмірі. У зв`язку з тим, що [PERSON] належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, згідно з наданим розрахунком банку, станом на 05.10.2025 року, остання має заборгованість у розмірі 149391,96 грн., яка складається з наступного: 117438,94 грн - заборгованість за кредитом; 31953,02 грн - заборгованість за відсотками, 0,00 грн - штраф/пеня. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір укладений за допомогою інформаційно-телекомукаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. За змістом ст. ст. 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. В ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. В ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (частини друга, четверта статті 77 ЦПК України). Суд дослідивши надані позивачем докази вважає їх належними та допустимими доказами та такими, що доводять факт укладення кредитного договору, отримання та користування кредитними коштами, наявність та розмір заборгованості відповідача. Тож, враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконала, заборгованість не сплатила, не спростувала наявність вказаної заборгованості та її розміру, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, тож з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved