Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , по смерті якої залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства площею 0,02 га та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0 га. Від імені [PERSON] 12 вересня 2003 року був посвідчений заповіт Четвертнянською сільською радою за № 40, згідно з яким все своє майно вона заповіла [PERSON] . Спадкоємцями є дочка [PERSON] , яка спадщину у визначений законом строк не прийняла та не претендує на неї, про що написала відповідну заяву. У зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів про право власності на вказане спадкове майно, позивачу було відмовлено в нотаріальному оформленні спадкових прав, тому просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на вищевказане спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач Колківська селищна рада Волинської області свого представника для участі в розгляді справи не направили, проте подали до суду заяви з проханням проводити розгляд справи у відсутності їх представника, у прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Дослідивши письмові докази у справі та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , від імені якої 12 вересня 2003 року був посвідчений заповіт на ім`я [PERSON] (а.с. 3, 39). Відповідно до витягу з погосподарської книги № 1 2006-2010 роки та довідки виконавчого комітету Колківської селищної ради № 5 Четвертнянського старостинського округу № 3 від 06 січня 2025 року, по особовому рахунку № [NUMBER] житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] , земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,25 га, земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,02 га та 2,0 га, належать [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкодавець до дня смерті була зареєстрована за вказаною адресою одиноко. Пережилого подружжя немає. Від імені [PERSON] посвідчувався заповіт Четвертнянською сільською радою Маневицького району Волинської області 12 вересня 2003 року за № 40 на ім`я [PERSON] (а.с. 4-5). Згідно з висновком Маневицького архітектурно планувального підприємства від 17 січня 2024 року житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в [ADDRESS] , відповідають діючим державним будівельним, санітарним і пожежним нормам (а.с. 6). Із витягу з рішення Довжицької сільської ради № 14/2 від 25 січня 1994 року вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність земельні ділянки для обслуговування будинку та для ведення особистого підсобного господарства, площею 0,25 га та 0,02 га (а.с. 9). Як вбачається з Державного акту на право приватної власності на землю серії ВЛ № 037 від 10 жовтня 2001 року, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,00 га (а.с. 38). За вимогами ч. 1 ст. 328, п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Згідно з ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 ст. 1225 ЦК України унормовано, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235, ч. 1 ст. 1236 цього ж Кодексу заповідач може призначати своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати в майбутньому. Згідно зі ст. 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 3.5 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду судових справ про спадкування» якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, відповідно до чинного законодавства України, а органом місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звернутися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Судом установлено, що [PERSON] прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Маневицької державної нотаріальної контори, проте постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 362/02-14 від 22 квітня 2024 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, а саме на: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] , а також земельні ділянки, площею 0,25 га, 0,02 га та 2,00 га (а.с. 40). Відповідно до повідомлення Маневицької державної нотаріальної контори Волинської області № 205/01-16 від 19 лютого 2025 року, після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 157 за 2011 рік. 04 травня 2011 року з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , із заявою про відмову від спадщини звернулася [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, прийняла спадщину у встановлений законом строк та спосіб, суд приходить висновку про доцільність визнання за позивачем права власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved