Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 04.01.2022 року в сумі 83870,63 гривень та судові витрати в сумі 2662,40 гривень. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 04.01.2022 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачці відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» з розміром кредитного ліміту до 200000 гривень на строк 12 місяців з пролонгацією зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 42% річних та 60% річних в разі прострочення заборгованості за кредитом. Розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше 100 гривень щомісячно або 10% від заборгованості, але не менше 100 гривень щомісячно у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення. Проте відповідачкою було порушено умови кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 26.01.2026 року остання має заборгованість загальною сумою 83870,63 грн., яку позивач просить стягнути в примусовому порядку. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 04.01.2022 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачці відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку «Універсальна» з розміром кредитного ліміту до 200000 гривень на строк 12 місяців з пролонгацією зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 42% річних та 60% річних в разі прострочення заборгованості за кредитом, в обмін на зобов`язання відповідачки повернути кредит та сплатити відсотки у відповідності до умов договору. Вказаний договір був укладений шляхом отримання банком підписаної та заповненої відповідачем анкети-заяви від 01.04.2022 року, в якій зазначено, що клієнт [PERSON] діє на підставі власного волевиявлення, згідно ст. 634 ЦК України, підписанням цієї заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати (а.с. 8-39). Відповідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 0000005184378173 від 27.01.2026 року, [PERSON] 05.10.2023 року встановлено кредитний ліміт 3000 гривень, 13.10.2023 року 50000 гривень, 03.05.2024 року 75000 гривень (а.с. 43). Пунктом 1.4 Договору визначено, що розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості, але не менше 100 гривень щомісячно або 10% від заборгованості, але не менше 100 гривень щомісячно у разі прострочення, починаючи з другого місяця прострочення. Сторони узгодили, що в разі порушення відповідачкою зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180 днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст. 212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язаний повернути банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за Договором в повному обсязі. Тобто сторони згідно ст. 212 ЦК України передбачили відкладальну обставину, внаслідок виникнення якої терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань відповідача з погашення кредиту. Проте, відповідачка, передбачені договором зобов`язання щодо своєчасності погашення кредиту не виконує, внаслідок чого станом на 26.01.2026 року має заборгованість перед банком загальною сумою 83870,63 грн., в тому числі 69917,90 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 13952,73 грн. заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості за договором (а.с. 50-61) та випискою по рахунку [PERSON] (а.с. 44-49). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Із дослідженого судом кредитного договору №б/н від 04.01.2022 року, укладеного між [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк», встановлено, що останній укладений в письмовій формі та зі сторони споживача підписані власноручним підписом на планшеті відповідно вимог постанови НБУвід 13.12.2019 року № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Отже, підписання даного кредитного договору свідчить про те, що [PERSON] всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З боку відповідачки не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачкою порушено умовикредитного договору №б/н від 04.01.2022 року, укладеного між нею та АТ КБ «ПриватБанк», та не виконано взятих на себе зобов`язань. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2662,40 гривень, що підтверджується платіжною інструкцією від 04.02.2026 року (а.с. 99), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідачки. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved