Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

29.01.2026 до Вільнянського районного суду Запорізької області на підставі ухвали Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.11.2025 надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. За змістом позовної заяви, сторони перебувають у шлюбі з 08.08.1998, від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Основна причина припинення шлюбу, як зазначає позивач, є різні характери а погляди на життя. Сторони з 2003 року разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Відповідач проживає на тимчасово окупованій території. Суперечностей щодо поділу майна у сторін немає. Примирення неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На підставі наведеного, з посиланням на ст.110 СК України, позивач просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді від 04.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач 14.04.2026 надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, у зв`язку з перебуванням за межами України, на території Республіки Польща. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся відповідно до ч.1,3 ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток, рекомендованим листом з повідомленням, які повернулися на адресу суду, а також через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, не скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав. Ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, враховуючи думку сторони позивача, дотримання вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює, згідно з ч. 1 ст. 281 ЦПК України, розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого (повторно) 03.10.2025, Виконавчим комітетом Партизанської сільської ради Приморського району Запорізької області 08.08.1998 зареєстровано шлюб, укладений між сторонами у справі, актовий запис № 03. На час звернення до суду спільне господарство подружжя не веде, майновий спір на час розгляду справи між сторонами відсутній. За приписами ч. 1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За нормою ч. 3 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч. 2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється унаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, вжиття заходів щодо примирення подружжя, відповідно до ст.111 СК України, суд не вважає за доцільне, із врахуванням позиції сторони позивача з цього приводу. Ст. 113 СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право, після розірвання шлюбу, надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позивній заяві позивач просить залишити прізвище, набуте під час шлюбу - « [PERSON] ». За змістом ч. 8 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» розподіл судового збору між сторонами здійснюється відповідно до процесуального законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи наведені процесуальні норми, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача з відповідача судового збору у сумі 1 211,20 гривень (за подання позовної заяви до суду), із врахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі. На виконання ч. 7 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст. 115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved