Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-27 00:00:00

І. Стислий викла д позицій сторін: позивачка [PERSON] , в інтересах якої діє її представниця адвокатка Креховецька Н.М., звернулась до суду із позовом, в якому просить: - стягувати із відповідача [PERSON] аліменти на її користь, на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 12 000 грн щомісячно; - стягнути із відповідача [PERSON] на її користь понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 16.02.2007 до 17.12.2008 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . У сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. [PERSON] навчається в Університеті Логістики та транспорту у Вроцлаві (м.Вроцлав Республіка Польща) на стаціонарному навчанні за спрямуванням логістика, період навчання з 01.10.2024 по 30.09.2027. У Республіці Польща [PERSON] проживає в Студентському гуртожитку Слєнжак, вартість проживання у якому місяць складає 900 злотих. Крім цього, позивачка щоквартально несе витрати на оплату навчання сина у сумі 2550 злотих та змушена постійно оплачувати синові навчання на мовних курасах, а саме з англійської мови та польської мови у сумі 1700 злотих. Також, [PERSON] потребує лікування, оскільки у нього наявний поліп жовчного міхура та в лівому шлуночка серця вивлено додаткову хорду. Отже, проживання сина у м.Вроцлав Республіки Польща, оплата за навчання, надання коштів на харчування. Купівля підручників та канцелярськиї товарів, оплату проїзду з/до навчального закладу, тощо є дуже дороговартісним й у зв`язку із цим матеріальне становище її значно погіршилося. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча зобов`язаний це робити. Повнолітній син перебуває на її повному утриманні, однак вона не може забезпечити сина самостійно. Оскільки відповідач [PERSON] є працездатним, офіційно працевлаштований в Чеській Республіці, а тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання сина. У судове засідання позивачка не з`явилася, її представниця - адвокат Креховецька Н.М., яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги, з підстав викладених у позові, підтримала, просила їх задовольнити, так як позивачка не має можливості самостійно утримувати сина, який навчається, це є дуже дороговартісним, з чим погіршується матеріальне становище [PERSON] , та це є обов`язок батьків. Відповідач у судове засдіання не з`явився, його представниця - адвокат Кобилинець Т.В. у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, а саме в частині стягнення із відповідача [PERSON] аліменти на користь позивачки [PERSON] , на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3 000 грн щомісячно, відповідач більший розмір аліментів неспроможний сплачувати. Стороною позивача не надано доказів щодо утримання сина щодо розміру алментів 12 000 гривень. Відносно судових витрат слід вирішити після ухвалення рішення. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого був належним чином повідомленим. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: 07 жовтня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Представниця позивачки [PERSON] - адвокатка Креховецька Н.М. 27.10.2025 подала заяву про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яка ухвалою суду від 28.10.2025 задоволена. Ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено до судового розгляду справи по суті. Суд заслухав вступне слово представників сторін та в клопотанні представника позивача відмовив щодо виклику відповідача у судове засідання, участь якого для дачі пояснень визнав необов`язковою. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] , про що сідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.10.2007 (а.с.12). Відповідно до копії довідки Міжнародного університету логістики і транспорту у Вроцлаві про прийняття іноземця на стаціонарне навчання від 25.07.2024 (а.с.19), [PERSON] , [INFO] , був прийнятий в період від 01.10.2024 до 30.09.2027, на стаціонарне навчання першого ступеня (бакалаврат)3, спрямування логістика 4), платній основі. Таким чином, судом встановлено, що повнолітній син сторін [PERSON] , [INFO] , на даний час навчається на стаціонарній, платній основі навчання у Міжнародному університеті логістики і транспорту у Вроцлаві, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги батьків. Позивачка вказує на обов`язок та можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі відповідача в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років або до припинення навчання. ІV. Оцінка суду: заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Главою 16 Сімейного кодексу України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання. Згідно із ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 2, 3 ст. 199 СК України). При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи дочці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Окрім наведеного за ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Як передбачено ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у правовій позиції викладеній у постанові від 13.04.2021 в справі №308/4214/18 зазначив, що при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Аналізуючи обставини, що мають значення для справи в контексті згаданих норм матеріального закону та їх тлумачень суд вважає доводи позивачки є обґрунтованими. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином сторін по справі. Позивачка вказує на те, що син навчається, у зв`язку із чим потребує матеріальної допомоги. Судом взято до уваги, що навчальний заклад в якому навчається син сторін є територіально віддаленим від місця його місця проживання, однак, стороною позивача не надано жодних доказів на підтвердження понесення позивачкою витрат на проїзд сина, витрат на купівлю йому підручників та канцелярських товарів. Аліменти в розмірі 12 000 гривень є необґрунтованими, оскільки те, що третя особа навчається і мати сплачує за її навчання, не означає що й батько може сплачувати такий розмір аліментів в силі своїх доходів. Розмір аліментів не може бути завідомо непосильним для платника та призводити до накопичення заборгованості, що аж ніяк не сприятиме захисту прав дитини. Водночас, враховуючи викладене вище та те, що: на батьків покладено рівні обов`язки щодо надання матеріальної допомоги повнолітнім доньці чи сину, які продовжують навчання, якщо батьки можуть таку матеріальну допомогу надавати та дані щодо неможливості надання допомоги сину батьком у матеріалах справи відсутні; те, що син сторін дійсно продовжує навчання та дійсно потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги чого сторонами не оспорювалось та не спростовано; представник відповідача заперчила щодо можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина відповідачем у сумі зазначено стороною позивача; розмір вартості навчання та проживання, суд вважає, що із відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти, на утримання повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 6 000 грн щомісячно. Такий розмір аліментів, враховуючи всі обставини встановлені судом, не слід вважати значним та таким, що призведе до значних фінансових для відповідача втрат чи істотно впливатиме на його матеріальний стан і не буде непосильним для сплати чи таким, що призведе до збагачення сина. Таким чином, суд приходить висновку, що з відповідача на користь позивачки, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , слід стягувати аліменти у розмірі 6 000 грн щомісячно, стягнення аліментів необхідно розпочати з 06.10.2025 і проводити до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. V. Розподіл судових витрат між сторонами: враховуючи те, що позивачка [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, суд з відповідача [PERSON] стягує в дохід держави 1 331,20 грн. Стосовно стягнення з відповідача [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити таке. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Оскільки стороною позивачки не подано суду доказів про розмір понесених судових витрат, як і не заявлено про подання таких у порядку абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України, дані витрати не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст. 81, 141 ЦПК України, ст. 7, 141, 181, 182, 199, 200, 201 СК України, п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006,

Outcome: partial