Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно якої позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами: № 2001194963401 у розмірі 54 406,38 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 13.12.2018 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 2001194963401, на підставі якого відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 20 000 грн, який пізніше було збільшено до 34 600 грн. Відповідач не виконав свої кредитні зобов`язання належним чином, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 24.11.2025 складає у розмірі 54 406,38 грн., з яких: 34 099,60 грн. - заборгованість за кредитом, 20 306,78 грн. заборгованість за процентами. Просить суд стягнути заборгованість з відповідача у розмірі 54 406,38 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2 662,40 грн. Ухвалою суду від 02.02.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача АТ «Перший Український Міжнародний Банк» не з`явився, представником у позовній заяві зазначено про розгляд справи за відсутності представника банку, проти винесення судом заочного рішення у справі не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чиномвідповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи у його відсутність та відзив на позовну заяву суду не надавав. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише надані докази позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статі 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника вимагати повернення всієї суми кредиту. У відповідність до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що згідно з заявою № 2001194963401 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 13.12.2018 між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2001194963401, відповідно до якого на ім`я позичальника відкрито поточний рахунок та надано кредитну картку [NUMBER] , з кредитним лімітом 20 000,00 грн. Реальна річна процентна ставка складає 47,88%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь період користування кредитом становить 12 577,58 грн. (а.с. 8). Відповідно до Паспорту споживчого кредиту, підписаного 12.12.2018 сторони погодили умови кредитування. (а.с.8 звор. стор.). Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту вбачається, що по договору № 2001194963401 від 13.12.2018 було встановлено кредитний ліміт 13.12.2018 у розмірі 20 000 грн, який 04.04.2019 збільшено до 25 000 грн., 14.08.2019 збільшено кредитний ліміт до 29 800 грн., 11.12.2019 збільшено кредитний ліміт до 34 600 грн. (а.с. 19 зворот стор.). Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 2001194963401 від 13.12.2018 станом на 24.11.2025 у розмірі 54 406,38 грн., з яких: 34 099,60 грн. - заборгованість за кредитом, 20 306,78 грн. заборгованість за процентами. (а.с. 20 - 21). Як вбачається з виписки по рахунку (а.с. 22-26) та розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] активно користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що також підтверджує факт укладення кредитного договору та користування кредитом. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ «Перший Український Міжнародний Банк». Відповідачем розрахунки заборгованості не спростовані, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, які свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Враховуюче викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем [PERSON] порушуються умови укладеного договору зі своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ними, внаслідок чого утворився борг перед позивачем, який складає 54 406,38 грн. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі та з відповідача [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 2001194963401 від 13.12.2018 у розмірі 54 406,38 грн., яка складається із: 34 099,60 грн. - заборгованість за кредитом, 20 306,78 грн. заборгованість за процентами. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 662, 40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією (а.с.1), а тому, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 662,40 грн.

Outcome: approved