Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що 15.04.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та відповідачем був укладений договір №2236089 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 4900 грн. Згідно з умовами вказаного договору відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Як зазначив позивач, ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, проте відповідач належним чином умови договору не виконав, у зв`язку з чим, у нього утворилась заборгованість в сумі 24303,98 грн, яку ТОВ «Селфі Кредит» за договором факторингу №16122025 від 16.12.2025 року відступило ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». Станом на день звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить 24303,98 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4899,98 грн; заборгованість за процентами 9604,00 грн, заборгованість за пенею - 9800,00 грн. У зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також сплачений судовий збір в розмірі 2662,40 грн. Ухвалою від 04.03.2026 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд вирішено проводити в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримав 14.03.2026 (а.с.11) відзив до суду не направив. Жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 15 квітня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» №2236089, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором Т709. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в сумі 4900 грн, строком на 350 днів, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Графік платежів розраховується, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Відповідно до п.1.5 договору, тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: п. 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Згідно п. 1.9. - 1.10.1. Кредитного договору орієнтовна реальна річна процента ставка на дату укладення договору становить 2499.48 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає 22050 грн. Відповідно до п.2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Також, під час укладання вищевказаного кредитного договору, відповідачем 15 квітня 2025 року підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Додаток № 1 до Договору, що є графіком платежів, Додаток №2 до Договору - інформаційне повідомлення від споживача фінансових послуг та Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ «Селфі Кредит» кредитних коштів відповідачу. 15.04.2025 ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором №2236089 від 15.04.2025 виконало належним чином, перерахувавши відповідачу грошові кошти у розмірі 4900 грн, що підтверджено повідомленням листом ТОВ «ПЕЙТЕК» від 16.12.2025 вих.№20251216-1177. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору, заборгованість за тілом кредиту та відсотками у встановлений строк не погасив. Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ч.2 ст.638 ЦК України передбачено, договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №2236089 від 15.04.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено з дотриманням вимог ч. 1 ст. 638 ЦК України, оскільки сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору. Договір укладений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам чинного законодавства України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу таких прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі наведених норм матеріального права первісний кредитор реалізував своє право на відступлення права вимоги. 16.12.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №16122025. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за відступлення права грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з умовами договору факторингу №16122025 ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за укладеними кредитними договорами, перелік яких визначений у реєстрі боржників, що є невід`ємною частиною зазначеного договору, зокрема і за кредитним договором №2236089 від 15.04.2025 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу №16122025 від 16.12.2025 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2236089 від 15.04.2025 року в розмірі 24303,98 грн. Таким чином, до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з чим воно є новим кредитором за кредитним договором №2236089 від 15.04.2025 року. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №2236089 від 15.04.2025 року, заборгованість [PERSON] становить 24303,98 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4899,98 грн, заборгованість за відсотками 9604,00 грн, пеня (штраф) 9800,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором або законом. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених умов, а боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у встановлений строк. Як встановлено судом, ТОВ «Селфі Кредит» виконало свої зобов`язання у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у порядку та на умовах, визначених договором. Водночас відповідач, в порушення умов договору та вимог чинного законодавства України, належним чином свої зобов`язання не виконує, кредитні кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оцінивши подані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором №2236089 від 15.04.2025 року є доведеним належними та допустимими доказами. У зв`язку з цим позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 899,98 грн та процентів у сумі 9 604,00 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Водночас вимога позивача про стягнення з відповідача 9800,00 грн пені (штрафу, неустойки) задоволенню не підлягає. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Разом з тим Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ було внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування. Однак на час розгляду справи положення Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України залишаються чинними. Відповідно до статті 4 Цивільного кодексу України основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України; до актів цивільного законодавства належать також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має силу закону, містять однопредметні приписи різного змісту, пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17, пункт 78; від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, пункт 69). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість у сумі 14503 грн 98 коп, тоді як у задоволенні вимоги про стягнення пені у розмірі 9800,00 грн слід відмовити. Оскільки позов задоволено частково, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (59,68 %) слід стягнути 1588 грн 85 коп сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial