Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 03.05.2021 у сумі 105955,60 грн, оскільки останній у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання. Представник позивача зауважує, що банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в строки та на умовах, передбачених договором. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 105955,60 грн, яка складається із: 105847,72 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, 107,88 грн заборгованість за пенею , яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 23.02.2026 у справі відкрито провадження та постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін (а.с. 74). Представник позивача в судове засіданні не з`явився, у матеріалах справи наявна заява про розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 52). В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендоване повідомлення повернулись на адресу суду із відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою (а.с. 79). Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Крім того, на підставі положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України виклик відповідач в судове засідання здійснювався також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (а.с. 77), з розміщенням якого відповідач вважається таким, що про час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що представник позивача скористався своїм правом і просив розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, в установлений строк відзив на позовне подав, суд вважає за можливе на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України провести розгляд справи за відсутності сторін за наявними в справі матеріалами та ухвалити заочне рішення. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. 03.05.2021 [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с. 26). Положеннями анкети-заяви визначено, що він разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг (а.с. 27-39). Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Отже, на підставі ст. ст. 626, 627, 638, 639, 1054 ЦК України, положень Закону України "Про електронну комерцію", Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», суд дійшов висновку, що між сторонами в належній формі укладений кредитний договір, підписання умов якого здійснено в електронній формі шляхом накладення електронного цифрового підпису, який згенерований і зазначений в Анкеті-заяві, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року в справі № 524/5556/19. Згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] (а.с. 24). Згідно довідки про розмір встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідача встановлений кредитний ліміт, який було збільшено неодноразово, останній раз 19.11.2023 на суму 50000,00 грн (а.с. 25). З руху коштів по платіжній картці, яка відкрита на ім`я [PERSON] , вбачається, що станом на 05.10.2025 відповідач регулярно користувався кредитними коштами для зняття готівки, оплати товарів і послуг (а.с. 17-23). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість не погашає. Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідач не скористалась своїм правом надати до суду належні та допустимі докази, які б спростовували доводи позивача, відзиву на позов не подала, свого ставлення до позовної заяви не висловила, хоча про розгляд справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Посилаючись на те, що відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, АТ «Універсал Банк» просив стягнути з нього заборгованість у сумі 105956,60 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 105847,72 грн, а також пені у сумі 107,88 грн. На підтвердження розміру заборгованості позивач надав суду Розрахунок заборгованості за договором №б/н від 03.05.2021 (а.с. 6-15). Дослідивши умови укладеного між сторонами кредитного договору, розрахунок заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту підлягають задоволенню. Щодо нарахування заборгованості за пенею. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Цим пунктом також установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03.05.2021 сума пені (накопичувальним підсумком) у період із 22.05.2021 по 01.08.2025 складала 0,00 грн, станом на 02.08.2025 становить 107,88 грн (а.с. 15). Отже, в силу дії прямої норми вказаного вище Закону, АТ «Універсал Банк» зобов`язано було списати боржнику заборгованість за пенею в сумі 107,88 грн. Однак позивач списання пені не здійснив, а всупереч положень Закону в 2025 році звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, у тому числі пені, яка випливає з кредитних правовідносин. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати зі сплати позивачем судового збору в сумі 3024,97 грн пропорційно задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial