Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

АТ «ТАСКОМБАНК» (далі Банк) звернулося до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування. В позовній заяві (а.с. 2 5), відповіді на відзив (а.с. 49 52) відображено наступну позицію. На підставі укладеного 09 лютого 2023 року договору комплексного банківського обслуговування № 002/18913171-CK_SB (за анкетою-заявою) позивачем надано [PERSON] кредит на споживчі цілі у виді встановленого кредитного ліміту 19 000 грн., строком на 12 місяців. Позичальник грошові зобов`язання за договором належним чином не виконує, допустив заборгованість. За вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором в сумі 32 698,24 грн. (що станом на 01 липня 2025 року складається із заборгованості за основним зобов`язанням 18 937,10 грн., заборгованості за процентами 13 761,14 грн.). Відповідачем позов не визнаний, подано відзив. У відзиві (а.с. 30 40) викладені наступні заперечення проти позову. Положення договору про автопролонгацію є складними та незрозуміло викаденими, тому ставлять відповідача в нерівне становище із позивачем та є несправедливими. Доказів на підтвердження перерахування [PERSON] грошових коштів Банком не надано. Від сплати процентів за користування кредитом відповідач, як військовослужбовець, звільнений на підставі ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутсності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`являвся. Судом ухвалено про проведення судового засідання за відсутності учасників справи. Судом встановлено, що відповідач є клієнтом АТ «ТАСКОМБАНК». 09 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до Банку із анкетою-заявою до договору комплексного банківського обслуговування. Згідно зі ст.ст. 634, 638 ЦК України, відповідач, підписавши Заяву, прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору, умови якого викладені в Заяві, публічних пропозиціях на укладення договору. З умовами такого договору відповідач був ознайомлений, на що вказують його відповідні електронні підписи. Таким чином, 09 лютого 2023 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] був укладений договір приєднання, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів (згідно з п. 1 заяви-договору, п. 8 згоди та запевнення клієнта), що нараховуються щомісячно на суму залишку заборгованості на кінець кожного дня за методом факт/факт та сплачуються позичальником щомісячно в складі обов`язкового мінімального платежу згідно умов кредитування визначених у «картці izibank», тарифах та зазначених у паспорті споживчого кредиту; процентна ставка протягом строку кредитування становить 59 % річних. Пролонгація договору, згідно з його п. 1, відбувається автоматично на строк користування кредитним лімітом (365 днів). Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису, накладення якого перевірялось за допомогою відкритого ключа 03663916b3d18c1d990426645d66405e4480ed8b718e814383242bf8ad63b5ea41, генерація якого підтверджена [PERSON] у п. 4 заяви-договору, позичальником пройдено процедури реєстрації, ідентифікації та верифікації особи, що дозволяло однозначно ідентифікувати його особу та підтвердити персональні дані. Указаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до умов кредитного договору, кошти на поточному рахунку кредитного ліміту надаються клієнту на суму, вказану в мобільному застосунку (додатку), в період дії поточного рахунку, в межах максимальної суми ліміту кредитування рахунку (п. 1 договору). Отримання та користування [PERSON] кредитними коштами в межах кредитного ліміту підтверджується випискою з особових рахунків кредитного договору № 002/18913171-CK_SB. Доказів на спростування одержання та користування кредитними коштами (виписок по рахункам, довідки про кредитну історію тощо) відповідачем не надано. Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до розрахунку заборгованості, виписки з особового рахунку за кредитним договором, відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів, внаслідок чого станом на 12 травня 2025 року допустив заборгованість в сумі 32 698,24 грн., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням 18 937,10 грн., заборгованості за процентами, нарахованими за період з 09 лютого 2023 року до 12 травня 2025 року, 13 761,14 грн. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Суд вважає, що Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит, а останній користувався кредитними коштами, проте неналежним чином виконував зобов`язання за договором, допустив заборгованість. Розмір заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 18 937,10 грн. суд визнає обґрунтованим. Суд не погоджується з періодом, за який розрахована заборгованість за процентами за користування кредитом. Відповідно до довідки першого заступника командира-начальника штабу військової частини [NUMBER] (а.с. 41), [PERSON] з 22 березня 2024 року проходить військову службу за контрактом у цій військовій частині. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Як встановлено ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Суд вважає, що Банк не має права на проценти за користування кредитом, нараховані з дня початку проходження відповідачем військової служби, в сумі, згідно з розрахунком, 11 027,18 грн. За цих обставин розмір заборгованості за процентами за користування кредитом, вимагати від відповідача яку вправі Банк, виникла станом на 21 березня 2024 року включно та становить 2 733,96 грн. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 21 671,06 грн. заборгованості за кредитним договором в доведеному розмірі та, згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір (а.с.1).

Outcome: partial