Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У листопаді 2025 року ТОВ «Споживчий Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 20.07.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №20.07.2025-100000525 в електронній формі шляхом підписання заявки до договору. Позичальником 20.07.2025 електронним цифровим підписом пропозицією про укладення кредитного договору (оферти), заявкою на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 5500,00 грн., а отже акцептовано умови договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору № 20.07.2025-100000525 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. За п.3.1. Договору, кредитор зобов`язався надати кредит позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник в свою чергу зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Відповідно до умов даного договору позичальнику надано кредит у розмірі 5500,00 грн., строком на 98 днів. Відповідно до даного договору, остання отримала кредит у розмірі 5500,00 грн., за фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Позивач надав відповідачу кредит на умовах його строковості, платності і поворотності шляхом перерахування коштів на банківський рахунок споживача. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на дату позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 14740,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5500,00 грн., по процентам в розмірі 5390,00 грн., комісії 1100,00 грн., неустойки 2750,00 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Ухвалою Південноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03.12.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 29.12.2025. У зв`язку з перебуванням судді з 25.12.2025 по 09.01.2026 у щорічний відпустці, розгляд справи перенесено на 02.02.2026. У зв`язку з проходженням суддею з 02 по 06 лютого 2026 року підготовки для підвищення кваліфікації, розгляд справи перенесено на 26.02.2026. У зв`язку з нез`явленням відповідача та відсутністю відомостей про його належне повідомлення, розгляд справи було відкладено на 30.03.2026. У судове засідання представник позивача ТОВ «Споживчий Центр» не з`явився, в позовній заяві просив суд про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання був належним чином повідомлений, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, однак судова повістка не була вручена під час доставки та була повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений. Також судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України». Відповідач відзив на позовну заяву не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.07.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) предметом якого є надання кредиту позичальнику у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Реквізити для перерахування позичальнику коштів: 4441-11XX-XXXX-1974. Також 20.07.2025 відповідач підписав заявку, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомилась за посиланням https://sgroshi.com.ua/ua/informaciya-o-kompanii, згідно ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». В цій заяві останній підтвердив, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), невід`ємною частиною якого є заявка до кредитного договору №20.07.2025-100000525 від 20.07.2025, з яким попередньо ознайомився. За умовами вказаними в цій заявці [PERSON] погодився на отримання кредитних коштів на таких умовах: сума кредиту 5500, 00 грн.; строк, на який надається кредит 98 днів; фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Відповідно до договору №20.07.2025-100000525 від 20.07.2025 про споживчий кредит укладеного між ТОВ «Споживчий Центр» та [PERSON] , останній зобов`язався повернути кредитні кошти до 25.10.2025. Підписання договору №20.07.2025-100000525 від 20.07.2025 про надання кредиту здійснено електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора Е689 відповідно до умов цього договору. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про всі умови кредитування, а саме: сукупну вартість кредиту, розмір та порядок сплати відсотків, а також умови повернення кредитних коштів. Відповідно до номеру електронної транзакції в системі iPay.ua - 808418836 , 20.07.2025 ТОВ «Споживчий Центр» перерахувало кредитні кошти у розмірі 5500, 00 грн. на картковий рахунок відповідача [NUMBER] , з призначенням «видача за договором №20.07.2025-100000525 від 20.07.2025. Згідно із довідкою-розрахунком, наданим позивачем про стан заборгованості за кредитним договором №20.07.2025-100000525 від 20.07.2025, у [PERSON] утворилась заборгованість у розмірі 14740 грн., з яких: 5500 грн. сума основного боргу/ тілу кредиту; 5390 грн. сума процентів; 1100 грн. сума комісії; 2750 грн неустойки. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до абз.2 ч.2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. З наявних у матеріалах справи доказів слідує, що ТОВ «Споживчий Центр» виконало умови договору, укладеного з [PERSON] , та надало відповідачу у користування кредитні кошти у розмірі 5500 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 14.11.2025. Водночас, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором №20.07.2025-100000525 від 20.07.2025, яка розрахована відповідачем станом на дату звернення до суду та становить 14740 грн., з яких: 5500 грн. основного боргу/тілу кредиту; 5390 грн. процентів (проценти нараховані за період з 20.07.2025 по 25.10.2025); 1100 грн. комісії за надання кредиту; 2750 грн. неустойки. Дослідивши вказаний розрахунок та графік платежів кредиту в межах строку кредитування (з 20.07.2025 по 25.10.2025), які відповідачем не спростовано, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5500 грн., процентами у розмірі 5390 грн. Також аналізуючи умови договору №20.07.2025-100000525 від 20.07.2025 (п. 4) та Графік платежів до вказаного додатку, суд дійшов до висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту відповідно до вимог статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням того, що укладеним між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] договором передбачено нарахування вказаного виду комісії. При підписанні кредитного договору відповідач підтвердив, що обізнаний та погодився з умовою даного договору. Тому заборгованість у розмірі 1100 грн за комісією, пов`язаною з наданням кредиту, підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимоги про стягнення з відповідача суми неустойки, суд вважає за необхідне звернути увагу на таке. Згідно з п.18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як вбачається з матеріалів справи кредитний договір №20.07.2025-100000525 від 20.07.2025, укладено з відповідачем після 24.02.2022, а введений в Україні воєнний стан не припинений та не скасований, а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 2750 грн. неустойки є безпідставними та задоволенню не підлягають. За таких обставин поданий ТОВ «Споживчий Центр» позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №20.07.2025-100000525 від 20.07.2025 у сумі 11990 грн., яка складається з: 5500 грн. заборгованості по основному боргу/тілу кредиту; 5390 грн. заборгованості за процентами; 1100 грн. заборгованості по комісії за надання кредиту. В іншій частині позову слід відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (81,3%) у сумі 1 969,4 грн.

Outcome: partial