Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 30 січня 2018 року [PERSON] , діючи в інтересах своєї дочки [PERSON] , уклала з адвокатом Соколовською О.В. договір № 11/12/17-01 про надання адвокатом правової допомоги. Відповідно до умов вказаного договору, правова допомога надається за плату. Гонорар адвоката визначається додатковою угодою до цього Договору. Протягом 2018-2022 року вона (позивач) здійснювала захист доньки [PERSON] [PERSON] у кримінальному провадженні № 12018110090000044. У зв`язку з тим, що відповідач не мала змоги сплатити кошти за послуги адвоката, [PERSON] 23 березня 2021 року видала боргову розписку на суму 15 000 доларів США за надані адвокатом послуги. Враховуючи факт надання послуг адвокатом та несплату гонорару адвокату клієнтом, просила стягнути з відповідача на її (позивача) користь грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США. Ухвалою суду від 26 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 березня 2024 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Додатково зазначила, що відповідач, уклавши із нею (позивачем) договір про надання правової допомоги, не розрахувалася за надані адвокатські послуги. Послуги надавалися позивачем під час досудового слідства та під час судового розгляду у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій. Результат розгляду справи є наслідком невиконання [PERSON] наданих адвокатом рекомендацій. Зауважила, що предметом позову є не договір про надання правової допомоги і стягнення грошових коштів за цим договором, предметом позову є стягнення грошових коштів за розпискою, а наявній договір про надання правової допомоги підтверджує лише природу цих правовідносин. На запитання суду, які саме позивачем надано послуги, вартість яких визначена у розписці у розмірі 15 000 доларів США, позивач повідомила, що не зобов`язана відповідати на вказане питання, враховуючи те, що у розписці чітко зазначено, за що ці кошти повинні бути передані. Сума зазначена у розписці це гонорар. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Тищенко Л.М. позовні вимоги не визнали, просили у задоволенні позову відмовити. Додатково відповідач зазначила, що коли вона звернулася до адвоката Соколовської О.В., остання спочатку визначила вартість своїх послуг 100 доларів США за годину, а після того як вона (відповідач) повідомила, що це дуже велика сума і пішла, адвокат Соколовська О.В. зупинила її та повідомила, що вони домовляться. Після цього було підписано договір про надання правової допомоги і позивач почала здійснювати захист її (відповідача) доньки у кримінальному провадженні. Вона (відповідач) брала кредити, спочатку передала адвокату 100 000 грн, у подальшому 15 000 грн, 10 000 грн, 300 доларів США, 4000 доларів США, дочка також передавала грошові кошти адвокату. За кожну поїздку вона (відповідач) надавала адвокату кошти на бензин. Адвокат жодного рахунку на оплату своїх послуг їй не надавала. Коли вона (відповідач) питала яка ж кінцева сума, то адвокат повідомляла, що наперед не знає скільки ще буде судів, потім порахує. Розписку вона (відповідач) писала після розгляду справи в суді апеляційної інстанції та перед подачею адвокатом касаційної скарги. Зауважила, що сума гонорару ними не визначалася, вони не домовлялися, що послуги адвоката будуть коштувати 15 000 доларів США, а розписку написала, тому що адвокат шантажувала її, що не буде надалі вести цю справу. Мала намір доплатити адвокату 3000 доларів США, з чого складається сума зазначена у розписці у розмірі 15 000 доларів США їй не повідомлялося, просто це було умовою, щоб адвокат написав касаційну скаргу та здійснював подальший захист її (відповідача) доньки. Розписку писала під диктовку адвоката, з надією, що буде здійснюватися належний подальший захист її дочки, сприймала такі дії адвоката як шантаж. Написала цю розписку, оскільки вважала, що необхідно буде доплатити лише 3000 доларів США, а сума що була зазначена це уся сума за весь супровід. А потім, як виявилося, адвокат повідомила, що відповідач неправильно зрозуміла зміст цієї розписки. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 30 січня 2018 року між [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , та адвокатом Соколовською О.В. було укладено договір № 11/12/17-01 про надання адвокатом правової допомоги (далі Договір) (а.с. 9-10). Відповідно до умов вказаного Договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надати правову допомогу (захист клієнта) під час досудового та судового слідства за кримінальними правопорушеннями, стороною або учасником яких є клієнт. Правова допомога, яка надається адвокатом клієнту згідно даного Договору надається за плату. Гонорар адвоката визначається додатковою угодою до цього Договору. Розмір, порядок обчислення і внесення фактичних видатків, пов`язаних з виконанням доручення клієнта, визначеного цим Договором, сплачується на підставі банківських платіжних документів. Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів (а.с. 8, 11, 74, 81-86, 95-170), на виконання умов Договору, адвокатом Соколовською О.В. була надана правова допомога, що полягала у здійсненні захисту [PERSON] у кримінальному провадженні за № 12018110090000044 від 25 січня 2018 року. Адвокат Соколовська О.В. брала участь у вказаному кримінальному провадженні під час досудового та судового слідства у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій. Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 05 грудня 2019 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 186 КК України та призначено покарання, із застосуванням ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Вказаний вирок у частині призначеного покарання [PERSON] залишено без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 22 березня 2021 року та постановою Верховного Суду від 23 листопада 2021 року. У період з 20 липня 2021 року по 07 лютого 2025 року [PERSON] відбувала покарання в установах Державної кримінально-виконавчої служби та була звільнена 07 лютого 2025 року по відбуттю строку покарання. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вказує, що у зв`язку з тим, що відповідач не мала змоги сплатити кошти за послуги адвоката, [PERSON] 23 березня 2021 року видала боргову розписку на суму 15 000 доларів США за надані адвокатом послуги, та, враховуючи факт надання послуг адвокатом та несплату гонорару адвокату клієнтом, просила стягнути з відповідача на її (позивача) користь грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США. Відповідно до розписки від 23 березня 2021 року, [PERSON] зобов`язалася виплатити борг за послуги у сумі 15 000 доларів США адвокату Соколовській О.В. (а.с. 33). Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач за договором, який укладено між її мамою та адвокатом Соколовською О.В., здійснювала її захист у кримінальному провадженні. Знала, що адвокату надавалися до 1000 доларів за майже кожен суд, також надавалися додаткові кошти на бензин. Під час перебування під домашнім арештом вона (свідок) завозила адвокату, один місяць 500 доларів США, інші 700, 1000, 1500 доларів США, кожен місяць були різні суми. Адвокат квитанцій, рахунків не надавала. Вона не брала розписок про отримання адвокатом грошових коштів, оскільки довіряла останній. Про факт написання розписки її мамою їй нічого не відомо. Скільки усього коштів передано адвокату вона достеменно не пам`ятає, знає, що і батько передавав кошти. Адвокат їй (свідку) не озвучувала скільки коштують її послуги. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). За змістом п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. У постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/17845/15-ц вказано, що «Вирішуючи спір та стягуючи з [PERSON] грошові кошти в розмірі 68 650,00 грн як гонорар за здійснення адвокатом [PERSON] правової допомоги, суди не взяли до уваги, що угода №121 про надання правової допомоги від 24 червня 2015 року (у матеріалах справи наявна її копія) не визначає порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо. Зміст цієї угоди (форма його викладу) не може свідчити про безумовну домовленість сторін про порядок обчислення гонорару та порядок його сплати, враховуючи, що відповідач заперечує визначений розмір гонорару. Верховний Суд зазначає, що визнаним міжнародним стандартом здійснення адвокатської діяльності є принципи чесності та добропорядної репутації адвоката, який відображений в етичних кодексах поведінки адвокатів та який розповсюджується на всі напрями професійної діяльності адвоката. Договір про надання правової допомоги має відповідати вимогам Закону та Правилам, а також визнаним міжнародним та національним стандартам надання правової допомоги. Верховний Суд виходить з того, що правові підстави для стягнення винагороди адвоката за надані послуги (гонорар) мають підтверджуватися належними та допустимими доказами, а саме договором про надання правової допомоги, письмовими документами про проведені розрахунки між сторонами договору. У цій справі такі докази позивач суду не надала, не надала будь-якого розрахунку на підтвердження обсягу виконаної нею роботи (фіксований розмір, погодинна оплата). Тому суди дійшли помилкового висновку про задоволення позову». Позивач у позові посилається на укладений між сторонами договір № 11/12/17-01 про надання адвокатом правової допомоги від 30 січня 2018 року, яким визначено, що гонорар адвоката визначається додатковою угодою до цього Договору; розмір, порядок обчислення і внесення фактичних видатків, пов`язаних з виконанням доручення клієнта, визначеного цим Договором, сплачується на підставі банківських платіжних документів. У матеріалах справи відсутня додаткова угода до договору щодо визначення гонорару адвоката. Сторони повідомили, що така угода між ними не укладалася. Отже, умовами договору не визначено розмір та порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), тому відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди щодо розміру гонорару адвоката. При цьому, суд не може взяти до уваги боргову розписку відповідача на підтвердження узгодженого сторонами розміру гонорару, оскільки така розписка не передбачена умовами договору про надання правової допомоги, де сторони домовилися, що розмір гонорару визначається додатковою угодою до вказаного договору. Крім того, така розписка на підтвердження узгодженого розміру гонорару суперечить нормам чинного законодавства, зокрема, вимогам ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», де зазначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. До того ж, наявна у матеріалах справи розписка не містить посилань на те, що сума зазначена у ній, а саме 15 000 доларів США, це узгоджена сторонами сума гонорару за договором про надання правової допомоги від 30 січня 2018 року. Клієнт є слабшою стороною у відносинах з адвокатом, та адвокат не повинен діяти недобросовісно по відношенню до клієнта, використовуючи нечіткі умови складеного ним же договору. У судовому засіданні на запитання суду, які саме позивачем надано послуги, вартість яких визначена у розписці у розмірі 15 000 доларів США, позивач повідомила, що не зобов`язана відповідати на вказане питання, враховуючи те, що у розписці чітко зазначено, за що ці кошти повинні бути передані. У подальшому вказала, що сума зазначена у розписці це гонорар. Отже, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 15 000 доларів США як гонорару за надані послуги за договором про надання правової допомоги від 30 січня 2018 року. У судовому засіданні позивач зауважила, що предметом позову є не договір про надання правової допомоги і стягнення грошових коштів за цим договором, предметом позову є стягнення грошових коштів за розпискою, а наявній договір про надання правової допомоги лише підтверджує природу цих правовідносин. Оскільки позивач не ставить питання про стягнення з відповідача грошових коштів за надані послуги за договором про надання правової допомоги і чітко зазначає, що предметом позову не є договір про надання правової допомоги і стягнення грошових коштів за цим договором, то у суду відсутні підстави для вирішення вказаного питання у межах даної справи. З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач не довів погодження між сторонами гонорару адвоката, його розміру та порядку нарахування, а позивачем ставилося питання про стягнення з відповідача грошових коштів за розпискою виключно як гонорару, про що нею було наголошено у судовому засіданні, суд, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, дійшов висновку про їх необґрунтованість, а тому вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Outcome: dismissed