Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

23.09.2025 року засобами поштового зв`язку до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно прохальної частини якої просить суд: стягнути з відповідача на користь позивача 32 306,77 грн., як відшкодування витрат, заподіяних позивачу; стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.12.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №5210/21-Т/К/06, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Kia Optima» днз [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 04.10.2022 року в м. Київ, по вул. Л. Толстого, 22, сталася ДТП за участю автомобіля «Kia Optima» днз [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota Camry» днз [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва у справі №761/23092/22 від 09.11.2022 року [PERSON] було визнано винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортному засобу марки «Kia Optima» днз [NUMBER] були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток. Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу №275-2022 від 04.11.2022 року, вартість відновлювального ремонту «Kia Optima» днз [NUMBER] складає 115 066,13 грн. з врахуванням ПДВ на вартість замінених складових та матеріалів, при цьому вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,6135, складає 76 298,44 грн. з урахуванням ПДВ. Відповідно до умов договору страхування, заяви про погодження розміру страхового відшкодування, страхового акту №006.01495522-1 позивач сплатило на рахунок страхувальника/власника пошкодженого ТЗ, страхове відшкодування у розмірі 95 888,44 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Toyota Camry» днз [NUMBER] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна іншуранс груп», останнє компенсувало на рахунок позивача страхове відшкодування, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу на складові, що підлягають заміні з вирахуванням ПДВ, у розмірі 63 581,67 грн. Таким чином, невиплаченою залишається частина у розмірі 32 306,77 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 03.10.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав. Суд, дослідивши доводи позивача, викладені у позові, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини 1 статті 1188 ЦК України). Матеріалами справи встановлено, що 10.12.2021 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №5210/21-Т/К/06, відповідно до умов якого, ПрАТ «СК «Арсенал страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Kia Optima» днз [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №376025 від 04.10.2022 року, 04 жовтня 2022 року о 11 годині 45 хвилин по вул. Л.Толстого, 22 в м. Києві, керуючи автомобілем марки Тойота, державний реєстраційний номер [NUMBER] , виїжджаючи на дорогу з прилеглої території, не надав переваги у русі автомобілю, що рухався по дорозі, в наслідок чого здійснив зіткнення з вказаним автомобілем марки Кіа, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що призвело до механічного пошкодження обох транспортних засобів, тобто порушив вимоги п. 2.3(б), п. 10.1, п. 10.2 Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.11.2022 року у справі №761/23092/22, [PERSON] , [INFO] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (протокол від 04.10.2022 серії ААД №376025) та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП за малозначністю правопорушення, обмежившись усним зауваженням. У відповідності з частини четвертої, шостої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Отже, позивач звільнений від доказування підстав для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки наявність вини в діях [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди в даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню. [PERSON] , власник транспортного засобу марки «Kia Optima» днз [NUMBER] звернулась до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до звіту №275-2022 про оцінку колісного транспортного засобу, складеного 04.11.2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертно-асистуюча компанія», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Kia Optima» днз [NUMBER] , складає 115 066,13 грн. з урахуванням ПДВ на вартість замінених складових та матеріалів, при цьому вартість відновлювального ремонту (матеріального збитку) з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,6135, складає 76 298,44 грн. з урахуванням ПДВ. З урахуванням заяви про погодження розміру страхового відшкодування, страхового акту №006.01495522-1, позивач сплатило на рахунок [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 95 888,44 грн., що підтверджується платіжним дорученням №59273685 від 09.11.2022 року. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Camry» днз [NUMBER] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», поліс ЕР №210616319, ліміт відповідальності 160 000,00 грн., франшиза 0,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів №ЗР088458 від 05.12.2022 року, Княжа вієнна іншуранс груп здійснило переказ грошових коштів у розмірі 63 581,67 грн. згідно страхового акту №2200006503989 від 02.12.2022 року та претензії №181122-370/В. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 95 888,44 грн. 63 581,67 грн. = 32 306,77 грн. Станом на момент укладення договору про добровільне страхування та настання події, що має ознаки страхового випадку, відносини у сфері страхування були врегульовані Законом України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07 березня 1996 року. Частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода заподіяна майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. За змістом статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст.ст.28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», різновидом шкоди, заподіяної в результаті ДТП майну потерпілого, є шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. При застосуванні до виниклих правовідносин статті 1194 ЦК України суд враховує позицію Верховного Суду, постанова від 22.04.2021 по справі №759/7787/18, в якій зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія (роботодавця) різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Крім цього, Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 року у справі №227/2996/16-ц зазначив, що аналіз статті 1194 ЦК України дає підстави для висновку, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, страховик відповідальної особи, яка винна в ДТП, на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України відшкодовує особа, яка завдала збитків. За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані на дату подання позову становить 32 306,77 грн. Встановлене судом відповідачем не спростовано. Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За приписами статті 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту. Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування у розмірі 32 306,77 грн. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved