Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

02 січня 2026 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебуває у зареєстрованому шлюбі з 1997 року. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, поступово відносини між ними погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач зловживає спиртними напоями, погрожує фізичним насильством, в сім`ї напружена моральна атмосфера, сторони мають протилежні погляди і не можуть спільно піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях любові та поваги один до одного. З 2018 року позивач та відповідач разом не проживають, спільне господарство не ведуть, взаємний побут у них відсутній. [PERSON] стверджує, що їхня сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому його слід розірвати, так як збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Від подання спільної заяви про розірвання шлюбу до органів РАЦС відповідач відмовився, а тому позивач просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] в судовому порядку. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відзив на позовну заяву до суду не надходив. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, подали до суду письмові клопотання, в яких просили проводити розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання двічі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення проти чого позивач в своєму клопотанні не заперечувала. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного. Зі свідоцтва про одруження серії [NUMBER] вбачається, що 19 серпня 1997 р. виконкомом Мишинської сільської ради народних депутатів Коломийського району був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис №8. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони на теперішній час шлюбні відносини між собою не підтримують, спільне господарство не ведуть, взаємним побутом не пов`язані. Характер відносин, які склалися між ними, свідчить про повний розпад сім`ї, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, оскільки вона не бажає підтримувати шлюбні відносини з чоловіком та знайти спільну мову в сімейних питаннях. В зв`язку з цим, суд прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище, суд залишає її прізвище без змін. На підставі викладеного,

Outcome: approved