Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У січні 2026 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 17.09.2020 між позивачем АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №ПКК/32384. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позивач зазначає, що банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту, у свою чергу позичальник своїх зобов`язань не виконав, внаслідок чого станом на 25.12.2025 за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 36799,09 грн., з яких: 27918,23 грн. - тіло кредиту та 8880,86 грн. відсотки. Просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 36799,09 грн. 06.02.2026 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02.03.2026. 02.03.2026 судове засідання відкладено на 30.03.2026 о 15 год. 00 хв. Представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву у якій просив позов задовольнити, розглядати справу без його участі та зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ЦПК України порядку, відзив на позов не надав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 17.09.2020 відповідач [PERSON] звернувся до позивача АТ «Кредобанк» та підписав Анкету-заяву № 32384 та Додаток про відкриття кредитної лінії №ПКК/32384 від 17.09.2020 до Заяви-Договору (а.с. 9-10). У вказаному Додатку, підписаному відповідачем [PERSON] , сторонами було погоджено максимальний кредитний ліміт у сумі 200 000 грн., термін (строк) кредитної лінії до 16.09.2023 включно, а також розмір відсотків за користування кредитом в сумі 30% річних. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття кредитної лінії, відповідно до якого відповідачу було надано доступ до кредитних коштів. Із виписок по особовому рахунку вбачається, що позивач виконав умови кредитного договору та надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак відповідач, скориставшись кредитними коштами, не виконав своїх зобов`язань щодо їх повернення, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитом. 20.01.2026 позивачем направлено відповідачу досудову вимогу №10112025-П60 щодо погашення заборгованості за договором кредиту у 30-денний строк з дня отримання вимоги. Згідно розрахунку наданого позивачем станом на 25.12.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором від 17.09.2020 № ПКК/32384 становить 36799,09 грн., з яких: 27918,23 грн. - тіло кредиту та 8880,86 грн. відсотки (а.с.33-34). Зазначений розрахунок є вірним, та не спростовувався відповідачем. Відомостей про повне чи часткове виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором матеріали справи не містять. Оскільки відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати цієї заборгованості, не спростував обставин на які посилається позивач як на підставу своїх позовних вимог та наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 17.09.2020 № ПКК/32384 у сумі 36799,09 грн., з яких: 27918,23 грн. - тіло кредиту та 8880,86 грн. відсотки. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2662,40 грн.

Outcome: approved