Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. у розмірі 16 569,05 грн. Позов обґрунтованим тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р., на виконання умови якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" надало [PERSON] кредит у розмірі 5 000,00 грн., проте [PERSON] грошових зобов`язань за цим договором належним чином не виконав, через що має заборгованість. Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу № 30-12/2021-21 від 30.12.2021 р., за умовами якого перше відступило другому право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 р., за умовами якого перше відступило другому право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне. Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" не довело, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р., та не подало належних доказів на підтвердження того, що [PERSON] отримав кредитні кошти і в подальшому порушив обов`язок з їх повернення. Розглядаючи справу, Суд виходить з такого. Відповідно до частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Абзацом першим частини другої статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Абзацом третім частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Судом з`ясовано, що [PERSON] підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором А589059 договір про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. та додаток № 1 до нього, що підтверджується змістом цих договору та додатку, у яких зазначено, що їх підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А589059 (а. с. 49 57, 71). Зі змісту пункту 1.1 договору про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. та пункту 5.11 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна", затверджених наказом директора товариства № 53-ОД від 16.01.2020 р. випливає, що без здійснення входу [PERSON] в особистий кабінет через веб-сайт або мобільний застосунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та подальшого отримання [PERSON] смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором А589059 договір про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. не був би підписаний електронним підписом вказаним одноразовим ідентифікатором (а. с. 102 109). На підставі наведеного Суд вважає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р., а доводи [PERSON] про неукладеність цього договору є безпідставними. За умовами договору про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. (з додатком) Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" надає [PERSON] (Споживач) кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, сума кредиту складає 5 000,00 грн., строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, знижене процента ставка 0,19% в день та застосовується за певних умов, наведених у договорі, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем з метою отримання кредиту. На виконання умов договору про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна", користуючись послугами Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Контрактовий дім", надало [PERSON] кредит у розмірі 5 000,00 грн. шляхом перерахування 10.05.2021 р. цих коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується листом від 07.03.2025 р. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Контрактовий дім" (а. с. 13 14), проти чого [PERSON] не заперечив, та доказів того, що банківська картка № [NUMBER] належить не йому, а іншій особі, та/або що на цю картку не надходили грошові кошти у розмірі 5 000,00 грн., не подав. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця обставина додаткового спростовує посилання [PERSON] на неукладеність між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" договору про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. За таких обставин Суд вважає безпідставним твердження [PERSON] про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" не довело, що він отримав від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" на виконання умов договору про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. кредитні кошти у розмірі 5 000,00 грн. Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу № 30-12/2021-21 від 30.12.2021 р., за умовами якого перше відступило другому право вимоги за, зокрема, договором про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. (а. с. 32 48, 58 66). Частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1080 Цивільного кодексу України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. Між Товариством "Вердикт Капітал" та Товариством "Коллект Центр" укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 р., за умовами якого перше відступило другому право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. (договір до справи не роздруковувався, електронна копія договору доступна через підсистему "Електронний суд", а. с. 67 70, 72 76). Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 516 Цивільного кодексу України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" набуло право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. З розрахунків заборгованості, складених Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна", Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" випливає, що [PERSON] грошових зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 4131926 від 10.05.2021 р. належним чином не виконував, розмір його заборгованості становить 16 569,05 грн. та складається з тіла кредиту 5 000,00 грн., процентів 11 400,00 грн., а також 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі частини другої статті 625 Цивільного кодексу України на заборгованість з тіла кредиту за період з 30.12.2021 р. по 23.02.2022 р., у розмірі відповідно 23,01 грн. та 146,04 грн., тобто усього 16 569,05 грн. (а. с. 19 29, 30, 31). Доказів на спростування цих обставин [PERSON] не подав. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" у якості відшкодування судових витрат сплаченого за подання позовної заяви судового збору, підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 2 422,40 грн. (а. с. 11, 12). Суд відмовляє Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" у стягненні на його користь з [PERSON] витрат на правову допомогу, про що воно просить у позовній заяві, так як за змістом статті 137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами не будь-які витрати на правничу допомогу, а виключно витрати на правничу допомогу адвоката. Між тим, як вбачається з матеріалів справи, правнича (правова) допомога надавалася Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" не адвокатом, а фізичною особою підприємцем [PERSON] (а. с. 87 96). Однак статус фізичної особи підприємця та статус адвоката є різними, так як діяльність фізичної особи-підприємця є підприємницькою, тоді як адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту (статті 50 Цивільного кодексу України, стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Outcome: approved