Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Починаючи з 09.09.1987 [PERSON] працює у Державній установі «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук» де з 02.11.1992 і дотепер займає посаду старшого наукового співробітника відділу захворювань шлунку та дванадцятипалої кишки, дієтології і лікування харчування, що підтверджено копією трудової книжки [NUMBER] . [PERSON] має наукове звання старшого наукового співробітника та науковий ступінь кандидат медичних наук, що визнається учасниками справи та не підлягає доказуванню. З метою захисту своїх трудових прав та отримання інформації про усі складові заробітної плати [PERSON] звернулася за правничою допомогою до адвоката Кравця Д.М., який діючи в її інтересах 13.05.2024 скерував до ДУ «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук» адвокатський запит у якому просив надати копію догани від 07.02.2024 року застосовану до [PERSON] ; копії документів, які згадуються та на які йде посилання та обґрунтування у вчиненні [PERSON] дисциплінарного проступку, у догані від 07.02.2024 року, зокрема, але не виключно, доповідної [PERSON] від 05.02.2024 року, акту трудової комісії ДУ «ІГ НАМН України» від 06.02.2024 року, протоколів засідання трудової комісії ДУ «ІГ НАМН України» від 07.02.2024 року; довідку з інформацією про розміри нарахування грошових коштів [PERSON] починаючи з 01.01.2003 року та по теперішній час, зазначивши види нарахувань які формували її щомісячну заробітну плату, а саме із зазначенням розряду та виплати за нього, посадового окладу за кожний місяць та його розміру, тарифної ставки за кожний період, коли змінювалася, стимулюючої доплати та її розміру, надбавки та її розміру, премії які застосовувалися та їх розмір, матеріальні допомоги які застосовувалися та з якою періодичністю, їх розмір, стимулюючі доплати та надбавки, їх розмір, такі, що носять необов`язковий характер підстава нарахування та розмір, інші нарахування за вислугу років з зазначенням розміру, щорічна грошова допомога та її розмір, на оздоровлення, за знання та використання англійської мови в її роботі та її помісячно за кожний рік праці [PERSON] в ДУ «ІГ НАМН України»; довідку з інформацією про суми виплачених ДУ «ІГ НАМН України» [PERSON] лікарняних, за які періоди, за яку кількість днів, за увесь період праці в установі; інформацію на підставі чого [PERSON] призначили надбавки у розмірі 10% від посадового окладу за знання та використання англійської мови в її роботі та надати відповідні підтверджуючі документи; інформацію на підставі чого [PERSON] позбавлено надбавки у розмірі 10% від посадового окладу за знання та використання англійської мови в її роботі та надати відповідні підтверджуючі документи; інформацію (по рокам та місяцям) про кількість нарахованих та використаних днів відпустки починаючи з 09.09.1987 року по теперішній час роботи [PERSON] у ДУ «ІГ НАМН України», зокрема, зазначити коли була відпустка призначена, коли використана, в залежності від її виду: кількість днів щорічної відпустки (основної та додаткової); кількість днів додаткової відпустки у зв`язку з навчанням; кількість днів соціальної відпустки; кількість днів відпустки без збереження заробітної плати; кількість днів відпустки передбаченої колективним договором, зокрема до 50-річному ювілею, похованню; інформацію (по рокам та місяцям) про кількість днів невикористаної відпустки, за які роки, місяці, із зазначенням видів відпусток, за яку [PERSON] отримала компенсацію; довідку із інформацією на підставі чого, якого нормативно-правового документу, локального нормативно-правового документу і за який період бухгалтерія ДУ «ІГ НАМН України» відраховувала 5% з заробітної плати [PERSON] у Пенсійний Фонд України; належним чином завірені копії усіх посадових інструкцій [PERSON] за весь час праці в установі, зокрема але не виключно, старшим науковим співробітником. Суду не надано доказів надання запитуваної інформації особисто [PERSON] або адвокату Кравцю Д.М. Статтею 34 Конституції України гарантується, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Закон України «Про інформацію» № 2657-XII від 02.10.1992 (зі змінами та доповненнями) регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації. Відповідно до ст.1 ЗУ «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. (ст.5 ЗУ «Про інформацію») Право на інформацію забезпечується, окрім іншого, створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів. (ст.6 ЗУ «Про інформацію») Інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. (ч.1 ст.11 ЗУ «Про інформацію») Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом. (абз. 2 ч.2 ст.11 ЗУ «Про інформацію») Правовідносини, пов`язані з наданням чи обмеженням доступу до інформації про заробітну плату, врегульовані ст. 110 Кодексу законів про працю України № 322-VIII від 10.12.1971 зі змінами та доповненнями та спеціальним законом, а саме ст.ст. 30, 31 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці», які, зокрема, визначають умови повідомлення працівника про розміри оплати праці та умови надання відомостей про оплату праці працівника. Відтак, спір у цій справі пов`язаний із захистом особистого немайнового права позивача на інформацію про її заробітну плату, що унеможливлює розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Оскільки [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Державною установою «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук» з 1987 року, то отримує заробітну плату за рахунок бюджетних коштів, а ДУ «Інститут гастроентерології Національної академії медичних наук» облікує, відображає та володіє відомостями про розмір оплати праці [PERSON] , як свого працівника. Так, в період з 22.05.1996 по 01.01.2009 діяв наказ Міністерства статистики України № 144 від 22.05.1996 «Про затвердження типових форм первинного обліку по розрахунках з робітниками і службовцями по заробітній платі», яким були затверджені типові форми з обліку розрахунків з робітниками і службовцями по заробітній платі та введені в дію з липня 1996 року: П-49 "Розрахунково-платіжна відомість"; П-50 "Розрахункова відомість"; П-51 "Розрахункова відомість"; П-52 "Розрахунок заробітної плати"; П-53 "Платіжна відомість"; П-54 "Особовий рахунок"; П-54а "Особовий рахунок"; П-55 "Накопичувальна картка виробітку і заробітної плати"; П-56 "Накопичувальна картка обліку заробітної плати". Починаючи з 05.12.2008 діє наказ Державного комітету статистики України № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці (Форми № П-1, П-2, П-3, П-4, П-5, П-6, П-7)», яким затверджені та введені в дію з 1 січня 2009 року типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, а саме: 1.1. № П-1 "Наказ (розпорядження) про прийняття на роботу"; 1.2. № П-3 "Наказ (розпорядження) про надання відпустки"; 1.3. № П-4 "Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту)"; 1.4. № П-5 "Табель обліку використання робочого часу»; 1.5. № П-6 "Розрахунково-платіжна відомість працівника"; 1.6. № П-7 "Розрахунково-платіжна відомість (зведена)". Відповідно до ст.30 ЗУ «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати; в) сума заробітної плати, що належить до виплати. Роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку, крім випадків, передбачених законом. Статтею 31 ЗУ «Про оплату праці» встановлено, що відомості про оплату праці працівника надаються будь-яким органам чи особам лише у випадках, передбачених законодавством, або за згодою чи на вимогу працівника. Законодавством України не передбачено встановленої форми таких відомостей, яку повинен надавати працівнику роботодавець відповідно до зазначеної статті, оскільки існують різні випадки у необхідності отримання відомостей. У цій справі судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] щомісячно, починаючи з 1996 року видаються розрахункові листи про дані щодо сум, які належать до виплати працівнику, та відрахувань з них, однак позивач просила надати їй повні відомості про оплату праці, що є її правом, відповідно до ст.31 ЗУ «Про оплату праці» і це право є необмеженим кількістю вимог (запитів), тобто працівник має право отримувати такі відомості за кожної потреби, оскільки існують різні випадки у необхідності отримання відомостей, у тому числі, але не виключно, з метою реалізації права на інформацію про себе. Відтак, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що на неодноразові звернення [PERSON] , їй надавались довідки та вся запитувана інформація, з зазначених вище підстав. Дійсна сутність позовних вимог, має оцінюватись судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. У позові позивач просила суд витребувати у відповідача інформацію, але фактично [PERSON] просить суд зобов`язати відповідача надати деталізовану інформацію (відомості) про оплату її праці. За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що ненадання [PERSON] роботодавцем відомостей про оплату праці, є порушенням її права на інформацію про відомості про оплату праці, передбаченого ст.31 Кодексу законів про працю України та гарантованого статтею 34 Конституції України, а відтак позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає, що згідно квитанції від 18.07.2025 за звернення до суду з зазначеним позовом [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 1 233 грн 00коп., а відтак, враховуючи приписи ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 233 грн 00 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У цій справі позивачем сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а саме більше на 1 233,00 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Беручи до уваги те, що позивач наголошувала на тому, що судовий збір нею сплачено в більшому розмірі, ніж встановлено законом, то останній необхідно повернути надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 1 233,00 грн.

Outcome: approved