Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-02 00:00:00

21.10.2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідачки аліменти на сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини з усіх видів її доходів, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення із дня звернення із позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Короткий виклад доводів позову Позовна заява [PERSON] обґрунтована тим, що він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 26.01.2023. За час шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає із позивачем та перебуває на його утриманні. Відповідачка ухиляється від своїх обов`язків щодо утримання сина. Через те, що мати не дбає про сина та не надає коштів на утримання виникла необхідність у стягненні аліментів в судовому порядку. Вказує, що відповідачка працює офіційно, регулярно отримує гідну заробітну плату, соціальну допомогу, тобто отримує постійний дохід, інших утриманців не має, інших неповнолітніх дітей у відповідачки не має, стягнень по виконавчим документам з неї не проводиться, вона має гарний стан здоров`я, має у власності легковий автомобіль «Тойота яріс гібрид», 2020 року випуску, який належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 29.07.2021, а також квартиру [ADDRESS] , загальною площею 108,0 кв.м. Тому вважає, що відповідачка має змогу сплачувати синові матеріальну допомогу в розмірі 1/3 її частки доходів. Короткий виклад заперечень проти позову У відзиві на позовну заяву [PERSON] у задоволенні позову просила відмовити. Заперечення проти позову обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати з нею. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/12275/22 від 23.02.2023 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 грудня 2022 року. Дане рішення є чинним, скасовано не було. Після повномасштабного вторгнення відповідачка з сином фактично проживали в м. Мюнхені, Німеччина. Там [PERSON] відвідував до кінця серпня 2025 року, де також навчався в спортивній школі. Влітку 2025 року відповідач з сином [PERSON] приїхали у відпустку додому. Позивач забрав сина до себе погостювати, а коли настав час повертатися до навчання в Німеччину, позивач повідомив, що син не хоче повертатися з мамою, а бажає залишитись проживати з батьком. З цього приводу між стонами виник конфлікт, але оскільки син вже був налаштований проти матері, враховуючи специфічність підліткового віку, відповідачка не стала чинити опір, а тому прийняла вибір сина залишитись жити з батьком. Не дивлячись на те, що декілька місяців відповідачка та син [PERSON] проживають окремо, вона активно приймає участь у його житті: вони постійно спілкуються, мати надає кошти на утримання сина - пересилає на картку позивача щомісячно кошти (07.09.2025 року - 8 234,17 грн., 24.10.2025 р. - 8275,55 грн., 21.11.2025 р. - 8317,14 грн.). Крім того надсилає кошти на поточні потреби сина на його особисту картку (10.09.2025 р. - 1000,00 грн., 04.10.2025 р. - 1000,00 грн., 18.10.2025 р. - 1000,00 грн., 21.10.2025 р. - 500,00 грн., 08.11.2025 р. - 1000,00 грн., 21.11.2025 р. - 1000,00 грн., 22.11.2025 р. - 300,00 грн., 08.12.2025 р. - 1000,00 грн.). Тому твердження позивача, що відповідачка не бере участі в утриманні сина є безпідставними. Вказує, що позивач не надав суду жодних доказів того, що він несе витрати на утримання сина. Зазначає, що позивач свідомо приховав від суду той факт, що мати регулярно несе витрати на утримання сина (поки він проживає з батьком, хоча наявне рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина на користь матері). Тобто, добровільно утримує його, надає кошти, крім аліментів, на повсякденні дрібні потреби сина, а тому між сторонами відсутній спір. Також позивач не обґрунтував, чому саме бажає отримувати 1/3 частку доходів Відповідачки (якими при цьому нормами законодавства чи доказами керується), а не надав доказів того, що він також належним чином виконує свій обов`язок щодо утримання сина. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 03.11.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягає на задоволенні. Вказує, що відповідачка не надала доказів, що вона не працевлаштована. Наполягає на стягненні 1/3 частки аліментів. Із часу як син проживає із ним відповідачка написала заяву про припинення стягнення аліментів з батька. Зазначає, що у них з відповідачкою була усна домовленість про сплату аліментів після того як син залишився проживати із ним. Проте у жовтні 2025 року відповідачка не сплатила вчасно аліменти, а тому він пред`явив цей позов. Аліменти після пред`явлення позову були сплачені в жовтні та листопаді 2025 року. Надалі аліменти не сплачувалися. Справедливим буде, якщо аліменти стягувати із 01 грудня 2025 року. Кошти, які відповідачка надсилала на карту сина не є аліментами. Крім того просить врахувати наявність захворювань у сина. Представник відповідачки адвокат Мусевич А.І. просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що відповідачка аліменти сплачує, а отже право позивача не порушене. Не надано доказів, що відповідачка ухиляється від сплати аліментів. Зазначає, що відповідачка не працевлаштована, тому не має регулярного заробітку. Щодо наявності у відповідачки майна, то таке вона набула при затвердженні судом мирової угоди про поділ майна подружжя між сторонами. Вважає аліменти у розмірі 1/3 частки необґрунтованими. Щодо наданих документів про лікування сина, то мати готова нести такі додаткові витрати. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] [INFO] (а.с. 7). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.01.2023 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 8). Малолітній [PERSON] із літа 2025 року проживає із батьком. Цей факт визнала відповідачка. Крім того, факт проживання дитини із батьком доводиться довідкою ліцею №10 «Тріумф» м. Бердичева, від 16.10.2025, відповідно до якої [PERSON] , який проживає у [ADDRESS] навчається у 7-Г класі ліцею №10 «Тріумф» м. Бердичева (а.с. 10). Відповідно до висновку за результатами пантографічного дослідження [PERSON] встановлено діагноз: двостороння плоско-порожниста стопа. Дитині рекомендовано носіння устілки, міжпальцевої вкладки, ЛФК, масаж. Згідно з консультативним висновком спеціаліста від 03.11.2025 [PERSON] діагностовано міопію слабкого ступеня обох очей, йому рекомендовано використання окулярів на постійній основі, контроль міопії за допомогою ортокератологічних лінз. Згідно із витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.09.2016, належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 108,0 кв.м (а.с. 10). Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.07.2021 [PERSON] на праві власності належить автомобіль «Тойота яріс гібрид», 2020 року випуску (а.с. 11-13). Відповідно до платіжних інструкцій від 07.09.2025 [PERSON] на користь [PERSON] переказала 8 234,17 грн. аліментів на сина [PERSON] , [INFO] 8275,55 грн аліментів та 21.11.2025 р. - 8317,14 грн (а.с. 53-55). Крім того, відповідно до платіжних інструкцій [PERSON] [PERSON] переказувала грошові кошти: 10.09.2025 р. - 1000,00 грн, 04.10.2025 - 1000,00 грн, 18.10.2025 - 1000,00 грн, 21.10.2025 - 500,00 грн, 08.11.2025 - 1000,00 грн, 21.11.2025 - 1000,00 грн, 22.11.2025 - 300,00 грн, 08.12.2025 - 1000,00 грн, призначення платежу "переказ власних коштів, моєму коханому синочку" (а.с. 45-52). Застосовані судом норми права, аналіз доводів сторін, висновки суду Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. За положеннями статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд встановив, що син сторін із літа 2025 року проживає із батьком та між сторонами не досягнуто згоди щодо участі матері в утриманні дитини, про що свідчить пред`явлення цього позову, відсутність досягнутої згоди сторін щодо розміру аліментів, часу сплати. Після зміни місця проживання дитини відповідачка надавала матеріальну допомогу на утримання сина, що підтверджується наданими платіжними документами. Разом з тим, такі виплати не носять системного характеру, оскільки починаючи із грудня 2025 року відповідачка перестала сплачувати аліменти, що не забезпечує належного та стабільного утримання дитини. Наявність попереднього рішення суду про стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки не спростовує обов`язку останньої брати участь в утриманні дитини у разі зміни фактичного місця проживання дитини. Тому слід дійти висновку, що наявні підстави для стягнення аліментів за судовим рішенням. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вимоги статті 182 Сімейного кодексу України. Суд бере до уваги, що відповідачка є працездатною особою, має у власності нерухоме та рухоме майно, сплачувала із вересня 2025 року до грудня 2025 року аліменти в розмірі близько 8000 грн, що свідчить про наявність у відповідачки можливості брати участь у матеріальному забезпеченні дитини. Також судом встановлено, що дитина має проблеми зі здоров`ям, що потребують додаткових витрат. Однак доказів понесення значних витрат на лікування сина позивачем суду не надано. Позивач також не надав доказів на підтвердження вказаних у позові обставин, що відповідачка працевлаштована та має регулярний дохід, отримує соціальну допомогу, як і не надав доказів про свої доходи. За таких обставин, зазначений у позові розмір аліментів суд вважає необґрунтованим. З огляду на викладене, суд доходить висновку про доцільність визначення розміру аліментів у розмірі однієї четвертої частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, що є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Щодо моменту, з якого підлягають стягненню аліменти, суд зазначає, що відповідно до вимог статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, позивач у судовому засіданні просив визначити початок нарахування аліментів з 01 грудня 2025 року. Враховуючи доводи позивача про стягнення аліментів із грудня 2025 року, а також встановлені у судовому засіданні обставини, що за жовтень та листопад 2025 року аліменти відповідачкою сплачені, суд визначає період сплати аліментів із 01 грудня 2025 року. Щодо надання відповідачкою матеріальної допомоги на користь самої дитини, то такі кошти не є аліментами за своєю суттю, з огляду на вік дитини, призначення платежу, зазначене відповідачкою, та зважаючи, що за законом аліменти стягуються на користь того з батьків, з ким проживає дитина. Крім того, долучені представником відповідача: мирова угода між сторонами у справі про розподіл майна подружжя, ухвала суду від 12.10.2023 про затвердження мирової угоди про розподіл майна подружжя, актовий запис про народження повнолітнього сина сторін - [PERSON] та довідка форми ОК-7 за період із 2013-2015 років, суд визнає неналежними доказами, оскільки вони не підтверджують обставин, які підлягають з`ясуванню в рамках цієї справи, зокрема визначених статтею 182 СК України. Крім того, ухвала суду від 12.10.2023 не містить резолютивної частини. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини у розмірі однієї четвертої частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 грудня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з пунктом першим частини першої статті 430 ЦПК України слід допустити рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Розподіл судових витрат Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні до суду у розмірі 1331, 20 грн, слід стягнути з відповідачки в дохід держави.

Outcome: partial