Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

08 січня 2026 року [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Олешицька В. Е. звернулась до Виконавчого комітету Саксаганської районної ради про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в якій просить суд: Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у період з 2001 року по [INFO] , як чоловіка та дружини. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що грудні 2000 року [PERSON] , [INFO] (надалі Позивач) вирішила записатися до автошколи з метою навчитися водінню та отримати водійське посвідчення. В січні 2001 року почалися заняття, де позивачка познайомилася з [PERSON] , [INFO] (надалі чоловік заявниці), останній був викладачем в автошколі. З березня 2001 року у позивачки та її чоловіка розпочалися романтичні стосунки та вони почали проживати разом однією сім`єю: [PERSON] , [INFO] , з чоловіком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (вказане підтверджується актом від 08 грудня 2025 року (копія акту додається). Вказана вище квартира за адресою: [ADDRESS] належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та його сину [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] про право власності на житло від 14.01.2000 р. Тож починаючи з 2001 року позивачка та її чоловік разом вели спільне господарство, святкували домашні та державні свята, мали спільний побут, взаємно морально підтримували один одного, мали спільний бюджет, взаємні права та обв`язки, тобто проживали як чоловік та дружина, однак без реєстрації шлюбу. Як відомо, в житті є не лише щасливі моменти, а і скорботні, [PERSON] , [INFO] втратив сина - [PERSON] , [INFO] , якого з 1994 року батько виховував самостійно, оскільки мати померла у 1994 році. На момент смерті, синові було лише 40 років, [PERSON] тяжко сприйняв смерть сина, позивачка всіляко підтримувала чоловіка та допомагала пережити втрату. Після нервових потрясінь пов`язаних зі смертю сина, [PERSON] мав погане самопочуття, часто хворів, то позивачка піклувалася про нього, доглядала та допомагала, а коли 18.06.2019 року останнім було укладено декларацію №0001-4ЕЕН-НР00 про вибір лікаря, який надає первинну допомогу з сімейним лікарем [PERSON] (копія додається), саме позивачку, [PERSON] було вказано у даній декларації, як довірену особу пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом. В подальшому, гірка втрата не оминула і позивачку, яка як і чоловік, також втратила сина, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , і тоді на той момент [PERSON] був для неї як і завжди надійною підтримкою та опорою. З часом [PERSON] вирішив офіційно зареєструвати шлюб з позивачкою, у 2019 році [PERSON] подарував [PERSON] каблучку для заручин, говорив, що оскільки через 2 роки вже буде 20 років їх спільного сімейного життя як чоловіка та дружини, то це неодмінно треба відсвяткувати і офіційно укласти шлюб, пара планувала гучне весілля в колі родини та близьких друзів. Однак так і не зареєстрували шлюб, оскільки спочатку почав загострюватися стан здоров`я нареченого, а в подальшому коли підходив час організації весілля, то була складна політична ситуація в Україні, а згодом почався воєнний стан та бойові дії на території України і знову шлюб довелося відкласти. [INFO] [PERSON] у віці 85 років помер, вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 червня 2025 року, виданим департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради. 29 листопада 2025 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Волошко О. М. з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] , з яким проживала однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини на вклади і квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві спільної сумісної власності померлому [PERSON] та його сину [PERSON] , що помер [INFO] . Після смерті [PERSON] спадкову справу №250/2018 заведено Сьомою криворізькою державною нотаріальною конторою 26 червня 2018 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини. Однак, нотаріусом було видано позивачці постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 листопада 2025 року, в якій вказано, що при перевірці підстав для закликання до спадкоємства за законом, встановлено, що [PERSON] не надала нотаріусу рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. На підставі викладених обставин та доданих до цієї заяви документів просить суд задовольнити її заяву та про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Ухвалою суду від 16.01.2026 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання за клопотання представника позивача було витребувано копію спадкової справи . Ухвалою суду від 18.02.2026 року, постановленою на місці, підготовче провадження закрито з призначенням справи до судового розгляду та здійснено виклик свідків. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів судом не вживались. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що проживала разом [PERSON] , [INFO] , на момент смерті по [ADDRESS] , на задоволенні позовні вимоги наполягала. Представник позивача позовну заяву підтримав. Представник відповідача - виконавчого комітету Саксаганської районної ради у місті ради Сириця Ю.В. в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішення спору покладалась на розсуд суду. Оцінюючи характер процесу, важливість предмета розгляду, з метою дотримання строків розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглянути за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних доказів і враховуючи їх позицію. При цьому, допитана у якості свідка [PERSON] , є невісткою, [PERSON] , зазначила, позивач та померлий проживали разом, мої діти називали її бабусею, а його дідусем, жили вони мирно, були чудовою сім`єю. Проживали разом з 2001 по 2025 рік, похованням свого чоловіка займалася позивач. Допитаний у якості свідка [PERSON] заявлений нею позов підтримав повному обсязі, та пояснив, що позивач та померлим жили , як чоловік і дружина, були щасливою см`єю, мешкали в квартирі померлого, до даного часу позивач там і мешкає. Суд, вислухавши учасників судового засідання, допитавши свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, за таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] у віці 85 років помер, вказане підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02 червня 2025 року, виданим департаментом адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради. Після смерті [PERSON] , відкриття спадщини на вклади і квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві спільної сумісної власності померлому [PERSON] та його сину [PERSON] , що помер [INFO] . Позивач [PERSON] є цивільною дружиною померлого [PERSON] . Відповідно до акту від 08 грудня 2025 року, з березня 2001 року у [PERSON] та її чоловіком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (вказане підтверджується актом від 08 грудня 2025 року. Згідно свідоцтва № С-132 про право власності на житло від 14.01.2000 р. на праві спільної сумісної власності [PERSON] та його сину [PERSON] . Після смерті померлого [PERSON] позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини, однак постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області, Волошко О. М., від 29.11.2025 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії від 29 листопада 2025 року, в якій вказано, що при перевірці підстав для закликання до спадкоємства за законом, встановлено, що [PERSON] не надала нотаріусу рішення суду про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з досліджених матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] померлого [INFO] з заявою про прийняття спадщини 10 червня 2025 року звернулася [PERSON] . Встановлення в судовому порядку факту проживання позивача з померлим [PERSON] , [INFO] , необхідно для вирішення питання щодо прийняття спадщини після його смерті. Факт проживання однією сім`єю на час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] , крім показань свідків, які вказали, що позивач проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою [ADDRESS] , що також підтверджується актом від 08.11.2019 року, складеного зі слів сусідів, посвідченого головою ОСББ «Рубльова 2», з якого вбачається, що у буд. [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] мешкав разом зі своєю дружиною [PERSON] . У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Положення ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК України, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Відповідно до ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення: родинних відносин між фізичними особами; інше. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В пункті 6рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно ст.27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю. Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Відповідно до ч.1ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Слід зазначити, що факт спільного проживання сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно ст.1264 Цивільного кодексу України, четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту не перебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19). Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 263ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд враховує принцип juranovitcuria(«суд знає закони»), який передбачає обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Даний принцип викладений у постановах Верховного суду у справах № 537/4259/15-ц та № 917/1739/17. «На суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення справи. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини». Враховуючи обставини справи, що були встановленні під час дослідження наданих заявником доказів, копіями фотознімків, суд вважає доведеним факт ведення заявницею та померлим спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, а отже і факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву в повному обсязі. З огляду на характер спору, відсутність вимог про компенсацію понесених позивачем витрат по сплаті судового збору, на підставі ст.141 ЦПК України суд вважає за доцільне покласти їх на рахунок позивача.

Outcome: approved