Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

ТОВ ФК «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовує тим, що 18.01.2019 року АТ «Альфа Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Мета кредиту для особистих потреб. Ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн. Процентна ставка 26% річних. Тип процентної ставки фіксований. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн. АТ «Альфа банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався для ознайомлення відповідачу та він погодився з ним, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами зазначеному в цьому документі, розмірах і порядках нарахування. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, а відповідач в свою чергу не виконав умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2021 становить 27781,55 грн. 20.09.2021 року між АТ «Альфа Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. На підставі викладеного ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 27781,55 грн. та сплачений судовий збір, а також витрати на правову допомогу у розмірі 9200,00 грн. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 23.10.2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 24.02.2026 року позовні вимоги не визнав, просив відмовити повністю в їх задоволенні та пояснив, що у 2018 році він дійсно укладав з АТ «Альфа Банк» кредитний договір, однак вказаний кредит повністю погасив. В подальшому у нього виклали паспорт та всі кредитні картки, а тому звідки виникла заборгованість, яку просить стягнути позивач, йому не відомо. Після надання [PERSON] пояснень за його клопотанням в судовому засіданні було оголошено перерву для надання йому можливістю скористатись правовою допомогу. Однак, 24.03.2026 року відповідач в судове засідання не з`явився та про причини неявки не повідомив. Буд-який представник відповідача до суду також не прибув та жодних клопотань не подавав. Разом з цим, 23.03.2026 року на адресу суду надійшло клопотання відповідача, в якому він просив витребувати у позивача докази, а саме: основний кредитний договір укладений між ним та АТ «Альфа - Банк» та документи про сплату ним за основним договором в АТ «Альфа - Банк». Також, відповідач у клопотанні про витребування доказів просив розгляд справи відкласти до надходження витребуваних доказів. Оскільки, у задоволенні клопотання про витребування доказів ухвалою суду відмовлено в зв`язку з його невідповідністю вимогам ст.84 ЦПК України щодо змісту та строку його подання, а також враховуючи, що за клопотаннями відповідача судове засідання вже один раз відкладалось та один раз у ньому оголошувалась перерва, однак останній знову не з`явився в судове засідання, не повідомивши при цьому про причини свого неприбуття, суд не вбачає підстав для чергового відкладення судового розгляду. Таким чином, з врахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе справу розглянути у відсутності представника позивача та відповідача. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Заслухавши пояснення відповідача, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.01.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №631065893, відповідно до умов якої відповідач просив відкрити йому поточний рахунок з електронним платіжним засобом з встановленим лімітом кредитної лінії у сумі 200000,00 грн. з встановленням відсоткової ставки за користування кредитною лінією у розмірі 26% річних. Тип процентної ставки фіксована. Згідно вказаної Оферти, банку надано право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] , а всі відносини між позичальником та Банком та істотні умови надання та користування кредитом, які не врегульовані Угодою, запропоновано врегулювати договором, діюча редакція якого розміщена на сайті банку www.alfabank.com.ua. Згідно умов Оферти обов`язковий мінімальний платіж встановлено у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Дата сплати визначається відповідно до умов Додатку №4 до договору. Платежі з повернення кредиту запропоновано здійснювати відповідно до договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості запропоновано навести у тарифах, які є невід`ємною частиною договору (а.с.5). Також, 18.01.2019 року відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту (а.с.6). Відповідач користувався наданими йому кредитними коштами, що підтверджується випискою з рахунка приватного клієнта №230598-2025/0829 за період 18.01.2019-20.09.2021 (а.с.16-18). 20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №3, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами (а.с.9-13). З акту приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 року до договору факторингу №3 від 20.09.2021 року вбачається, що клієнт передав, а фактор прийняв згідно з вимогами п.2.3.1. договору реєстр боржників клієнта від 20.09.2021 року на компакт-диску, складений за формою згідно із додатком №1-2 до договору (а.с.14). Згідно витягу додатку до договору факторингу №3 від 20.09.2021 року Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами від АТ «Альфа-Банк» до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» зазначено кредитний договір №МТС-631065893 від 18.01.2019 року до боржника [PERSON] , який має заборгованість у розмірі 27781,55 грн. з яких: 25141,55 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2640,00 грн. заборгованість за штрафними санкціями (а.с.15). Згідно з наданим позивачем розрахунком, в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 20.09.2021 року він має заборгованість у розмірі 27781,55 грн. (а.с.19). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Однак, відповідачем не надана суду жодних доказів належного виконання ним своїх зобов`язань за вищевказаним договором, як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», до якого перейшло право вимоги за вказаним договором. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором, укладеними між ним та первісним кредитором, суд приходить до висновку, що право позивача, до якого перейшло право вимоги за ним, порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на його користь необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором у загальній сумі 27781,55 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 року, акт №4 приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025 року, копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю Литвиненко О.І., копію платіжної інструкції №2708 від 10.06.2025 р. (а.с.20-23). З акту №4 приймання-передачі наданих послуг від 02.06.2025 року вбачається, що загальна сума наданих послуг складає 9200,00 грн., а саме: надання первинної консультації замовнику у справі (0,5 год.) - 1000,00 грн.; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків ВС та ЄСзПЛ (2 год.) - 4000,00 грн.; підготовка та подання позовної заяви (2,1 год.) 4200,00 грн. (а.с.21 (зворотна сторона)). Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, то з відповідача підлягають стягненню на користь позивача, понесені ним, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та на правничу допомогу в розмірі 9200 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved