Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

[PERSON] , через представника [PERSON] звернуласядо суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за оренду житлового приміщення, комунальних витрат та самовільно забране майно, в якому вказала, що [PERSON] мала у власності житловий будинок розташований по [ADDRESS] . 17 березня 2023 року [PERSON] уклала з [PERSON] усний договір оренди належного їй житлового будинку, яка разом із членами своєї сім`ї заселилась в житловий будинок. .За попередньою, усною домовленістю, було погоджено, що [PERSON] дозволяє [PERSON] , разом зі членами її сім`ї проживати в житловому будинку, при цьому [PERSON] , як орендар буде щомісячно сплачувати орендну плату в розмірі 1000 грн. та самостійно сплачувати комунальні послуги за електропостачання, газ та воду. Відповідач умови усного договору виконувала неналежним чином, орендну плату за користування житловим будинком не сплачувала, за комунальні послуги оплатила не в повному обсязі, у наслідок чого утворилась заборгованість: -за оренду житла:житловим будинком позивача відповідач користувалась з 17 березня 2023 року по 08.06.2025 року, орендну плату не сплачувала, таким чином розмір заборгованості по орендній платі становить - 26646,80 грн. (14 днів березня 2013 року -14*33,34= 466,76 грн., квітень 2023 року - травень 2025 року, 26 місяців *1000 грн=26000 грн., 8 днів червня 2025 року - 8*33,34=200,04). -за спожитий газ в сумі 6037,37 грн., та за послуги з розподілу газу в сумі 165,79 грн., що підтверджується рахунком за спожитий газ за вересень 2025 року та рахунком за послуги з розподілу газу за червень 2025 року; -за електроенергію в сумі 4801,04 грн., що підтверджується рахунком за спожиту електроенергію; -за воду в сумі 377,28 грн., всього за комунальні послуги заборгованість на суму 11381.48 грн. Так, за період з 17.03.2023 по 08.06.2025 відповідач [PERSON] усвідомлювали протиправність своєї поведінки, користувалися комунальними послугами в будинку, однак не здійснили дій по сплаті за спожиті нею комунальні послуги. Так, як [PERSON] не сплачувала за користування електроенергією, працівниками ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» було відключено належний [PERSON] житловий будинок від електромережі. Тому за відключення та підключення житлового будинку до електромережі, позивачем було сплачено 1088,57 грн., що підтверджується рахунком- фактурою № 1600022137 від 17.10.2025 року. З метою подальшого недопущення відключення житлового будинку від постачання газу, електроенергії та води, представником власника було проведено розрахунок за борги, які утворились внаслідок порушення орендарем своїх обов`язків по сплаті комунальних послуг за газ (споживання і транспортування), електроенергію, воду. Крім того [PERSON] звільняючи належний позивачу житловий будинок, самовільно забрала з нього належне [PERSON] майно, а саме: газовий котел Данко-7УС5ІТ (4716) вартістю 10848 грн., підтверджується рахунком на оплату PAX-51827-H8R3 від 15.03.2023 року, детектор для виявлення природного та чадного газів «104.UA» НМ-712 GS-AB вартістю 830 грн., що підтверджується рахунком на оплату PAX-51831-Q8G8 від 15.03.2023 року. Також забрано бойлер вартістю 4815 грн., гофра вартістю 145 грн., унітаз вартістю 3050 грн., що підтверджується товарним чеком від 14.03.2023 року у магазині ФОП [PERSON] . Також забрано: насос - помпа та інші запчастини необхідні для установки газового котла, вартістю 5954 грн., які були придбані згідно товарного чеку в магазині « [INFO] » в сел. Теплик та сплачено майстрові за виконані роботи 2500 грн. [PERSON] , при звільненні будинку, також було самовільно забрано особисті речі власниці будинку: ліжко двох спальне з матрацом, вартістю 1200 грн., та стіл дерев`яний полірований вартістю 800 грн., на загальну суму 2000 грн. Таким чином загальна сума матеріальної шкоди, завданої власнику становить самовільним забраним майном становить 31142 грн. Таким чином загальна сума боргу за оренду житлового приміщення, комунальних витратах та самовільно забране майно становить 70258,85 грн. (де: оренда 26646,80 грн. + газ споживання 6037,37 грн. + газ розподіл 165.79 грн. + електроенергія 4801,.04 грн. + вода 377,28 грн. + підключення електроенергії 1088,57 грн. + самовільно забране майно 31142 грн.). Також відповідачем умисно пошкоджено системи газопроводу та водогону в будинку, приведено в неналежний стан земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку. У зв`язку з чим представник позивача просить суд позов задоволити та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Відповідач [PERSON] 29.12.2025 року подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позовні вимоги про стягнення коштів у сумі 70258 грн. нею не визнаються у повному обсязі. Відповідачкою визнаються обставини, що позивачка є власником будинку в якому вона проживала на законних підставах та те, що в березні 2023 року позивачка надала відповідачці та її дітям дозвіл на проживання в належному їй будинку по [ADDRESS] , безоплатно. За умовами домовленості з позивачкою, відповідач мала оплачувати лише комунальні послуги та мала прибирати на кладовищі за могилами родичів позивачки, що відповідач і робила вчасно і в повному обсязі до моменту виселення з будинку позивачки. Крім того, між сторонами дійсно була досягнута домовленість про те, що в наступному відповідач має придбати будинок за ціною еквівалентною 8000 доларів США, та відповідачем було передано позивачці через її довірену особу, [PERSON] грошові кошти в сумі 1300 доларів США, як аванс за придбання в наступному будинку по [ADDRESS] , які відповідачу на даний час позивачкою не повернуті. Щодо твердження про домовленість про оплату комунальних послуг то така домовленість дійсно була і виконувалась відповідачкою в повному обсязі, в надані до позову рахунки за газ (за жовтень) та електрику (липень) містять заборгованість, яка виникла після виселення відповідачки, яке відбулось до 07.05.2025. Щодо домовленості про внесення орендної плати в розмірі 1000 грн., то таку двосторонню домовленість я не визнаю, адже про необхідність оплати 1000 грн. в місяць мене не було повідомлено позивачкою до травня 2025 року. Лише в травні 2025 року позивачка, вперше особисто зустрілась із відповідачкою та повідомила, що будинок вона їй продавати відмовляється, і що відповідачка має оплатити їй кошти за оренду в розмірі 1000 грн. за місяць. У зв`язку з тим, що такої домовленості між сторонами не було і такі умови позивачку не влаштовували, адже вона мала намір придбати вказаний будинок а не орендувати його, в підтвердження чого передала позивачці аванс у розмірі 1300 доларів США через [PERSON] , яка вказану обставину не заперечує. Відповідач відмовилась від вказаних вимог, адже такої домовленості між ними не було, крім того, відповідачка отримала вимогу від позивачки про звільнення будинку до 01.04.2025 року, а тому вимушена була переїхати в інше житло. Одночасно позивачка відмовилась повертати відповідачці аванс у розмірі 1300 доларів США, незаконно мотивуючи це тим, що це начебто саме я відмовилась від придбання будинку. На підставі викладеного, відповідач не визнає вимоги щодо сплати орендної плати за весь період проживання з весни 2023 року по 07.05.2025 року, адже з цієї дати відповідач винаймає інший будинок в [ADDRESS] . Також відповідачка не визнає вимоги зі сплати комунальних платежів за період в якому вона не проживала у вказаному будинку, адже за весь період проживання відповідачка вчасно та в повному обсязі оплачувала комунальні платежі. Крім того, позивачка не зняла показники у день вселення відповідачки та в день її виселення, а тому не може стверджувати про наявність заборгованості, адже саме вона при вселенні вимушена була оплатити заборгованість зі сплати комунальних платежів за газ та електроенергію. Відповідач у свою чергу стверджує про те, що за весь час проживання (понад два роки) боргів за комунальні платежі вона не створювала, а суми вказані у позові за період коли вона вже висилалась з будинку є недоведеними, а то більше протиправними. Також, у позові вказано, що [PERSON] , звільняючи належний позивачу будинок самовільно забрала належне [PERSON] майно, а саме: газовий котел «Данко»; детектор для виявлення природного та чадного газів; бойлер; гофру; унітаз; насос-помпа та інші запчастини (перелік у позові не наводиться). Також у поданому відзиві відповідач вказала, що позивачка приховує від суду, що в 2025 році судом слухалась справа №144/707/25 за позовом [PERSON] про її виселення з будинку позивачки по [ADDRESS] , з якого відповідач начебто забрала належні їй речі. В процесі розгляду вказаної справи, разом з відповіддю на відзив адвоката Панченка Д.І., подано підписану позивачкою [PERSON] заяву, на аркуші 1-ому якій остання зазначила наступне: «.Оскільки колишні жельці були не порядні, коли виїжджали, забрали собою унітаз, крани, непрацював котел. Засилити в такі умови людей я не могла...... тому придложила такі умови що жильці самі купують в мій будинок котел, бойлер, унітаз, насос то оренда буде 1000 гривень місяць». У зв`язку з чим відповідач стверджує, що усі переліченні у позові рухомі речі придбані нею у власність на законних підставах, і є її власністю, що презумується, про що також додатково свідчить наявність у відповідачки технічних паспортів, гарантійних талонів, тощо. А тому, перелічені у позові газовий котел «Данко»; бойлер; унітаз та циркуляційний насоси є рухомим майном належним відповідачці на праві власності, яке вона придбала на законних підставах у власність, встановила у чужому будинку лише тому, що мала намір його придбавати. А тому відповідач вважає цілком природнім та законим, що коли позивачка поставила умову виселитись, аванс у значному для відповідача розмірі не повернула, то вона прийняла цілком законе рішення забрати усі належні їй речі. Одночасно у поданому відзиві відповідачка просить суд врахувати той факт, що вона є внутрішньо-переміщеною особою, яка в себе вдома втратила все майно та була вимушена шукати притулку в Теплицькій громаді, а тому погодилась на вселення без укладання відповідних договорів в силу довіри до позивачки та її представниці [PERSON] та в силу тяжких матеріальних обставин, які склались у неї. На підставі викладеного, вдповідачка, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, стягнути з позивачки на її користь 6000 грн. витрат на правову допомогу. 21.01.2026 року представник позивача [PERSON] [PERSON] подала суду відповідь на відзив, у якому вказала, що з обставинами вказаними у відзиві, позивач не погоджується, так як вони не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Визнаючи обставину, що позивач як власник будинку по [ADDRESS] , надала [PERSON] та її дітям в березні 2023 року дозвіл на проживання, відповідач вказує, що це було надано безоплатно. Умовами домовленості були тільки оплата відповідачем комунальних послуг та догляд за могилами батьків позивача. Викладене не відповідає не відповідає дійсності. Домовленість була значно більшою, та включала в себе також оплату за проживання. Крім іншого дану обставину підтверджує переписка, з [PERSON] , дружиною нового орендодавця, який в послідуючому надав належну йому частину будинку в оренду [PERSON] , в якій [PERSON] говорила [PERSON] , що була домовленість про догляд за могилами, сплату комунальних послуг за квартиру, квартплату. Про невиконання [PERSON] даних вимог, підтверджують фото з могил батьків, квитанції про необхідність сплати комунальних послуг за воду, газ, електроенергію. Відносно домовленості про купівлю даного житлового будинку відповідачем, то вона не дотримана, це трапилось по вині [PERSON] . Щодо оплати комунальних послуг, відповідач вказує, що вона виконувала її вчасно, та стверджує, що надані до позову рахунки за газ (за жовтень) та електрику (липень) містять заборгованість, яка виникла після її виселення, яке відбулось 07.05.2025. Викладене не відповідає дійсності та спростовується самою [PERSON] у відзиві наданому нею по справі № 144/707/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення, де вона пояснює несплату комунальних послуг за спожитий газ обставиною, що даний рахунок підлягає оплаті до 19.05.2025 року, тоді як позов про виселення підписано 09.05.2025 року. Не відповідає дійсності і дата 07.05.25, яку вказує [PERSON] про виселення із будинку [PERSON] , як в дійсності вона перейшла проживати в інший будинок тільки 08.06.2025 року. Щодо укладення договору оренди з [PERSON] , то даний договір не міг бути укладений на дану дату, так як [PERSON] набув право власності на дану частину будинку тільки в вересні місяці 2025 року, коли він уклав у нотаріуса договір купівлі- продажу частини будинку. А іншій частині даного будинку, проживали і на даний час проживають інші орендарі. Також [PERSON] була зареєстрована в будинку [PERSON] до жовтня 2025 року. При цьому перейшовши проживати в житловий будинок по [ADDRESS] , [PERSON] не передала ключі від будинку представнику позивача, та доступу до будинку не мав ніхто крім [PERSON] . Тільки 22.09.2025 року, представник позивача- [PERSON] , разом із працівниками поліції зайшли в житловий будинок, де було виявлено нестачу майна, яке було в будинку. Також в цей день, представник позивача [PERSON] , 22.09.2025 року зробила знімки електро та газових лічильників (фото додано). До даного часу будинком ніхто крім [PERSON] не користувався. У своєму відзиві відповідач не визнаючи заборгованість за комунальні послуги, вказує, що при вселенні вона була вимушена оплатити заборгованість власника будинку за комунальні послуги. її твердження про своєчасну сплату комунальних послуг за споживання та транспортування газу, споживання електроенергії та води, оплату заборгованості власника будинку по комунальних послугах не підтверджуються ніякими квитанціями про оплату даних послуг. Також у відзиві відповідач стверджує, що забране нею майно, а саме: газовий котел [PERSON] , детектор для виявлення природного та чадного газів, бойлер, гофра, унітаз, насос - помпа та інші запчастини необхідні для установки газового котла є її власністю, мотивуючи це тим, що вони придбані нею та є її власністю, що підтверджується наявними у неї технічних паспортів, гарантійних талонів, тощо. Дане твердження відповідача спростовуються наданими суду доказами про купівлю даних речей саме уповноваженим представником позивача, мною [PERSON] , маючи згідно довіреності право поточного управління даним будинком, я вчиняла дані покупки в інтересах власника будинку [PERSON] та за її кошти. Належність даного майна власнику будинку, а саме: газовий котел Данко-7УС 5ІТ (4716) - підтверджується рахунком на оплату РАХ-51827-Н8КЗ від 15.03.2023 року, детектора для виявлення природного та чадного газів - підтверджується рахунком на оплату РАХ-51831-О868 від 15.03.2023 року, бойлер, гофра, унітаза - підтверджується товарним чеком від 14.03.2023 року ФОП [PERSON] . Насосу - помпи та інших запчастини необхідних для установки газового котла - товарним чеком в магазину « [INFO] » в сел. Теплик. Також у відзиві відповідач зазначає, що погодилась на вселення без укладення відповідних договорів в силу довіри до позивача та її представника, не вказуючи того, що саме вона, після того, як їй запропонували звільнити раніше орендований нею житловий будинок, просила та вмовляла представника позивача, домовитись із [PERSON] про дозвіл на проживання в її будинку. Саме [PERSON] , зв`язалась в телефонному відео режимі, в присутності [PERSON] з [PERSON] , та просила надати дозвіл проживати в належному їй будинку [PERSON] , в зв`язку з тим, що будинок, де вони раніше проживали, а це з [PERSON] по сусідству, їх попросили звільнити . [PERSON] не погоджувалась, в зв`язку з тим, що бажала продати будинок, проте, після роз`ясненні їй ситуації, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, з двома дітьми, [PERSON] пішла на поступки, та дала відповідний дозвіл на проживання з умовами оплати відповідачем оренди, комунальних послуг та догляду за могилами батьків позивача. У зв`язку із зазначеними обставинами представник позивача просить суд у відповіді на відзив задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. 27.02.2026 року представник позивача [PERSON] подала суду для долучення до матеріалів справи наступні документи: квитанцію-рахунок за спожитий газ за вересень 2025 року, квитанцію - розрахунок за травень 2025 року, квитанцію - розрахунок за електроенергію за квітень 2025 року, квитанцію розрахунок за електроенергію за травень 2025 року. 04.03.2026 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла письмова думка щодо приєднання документів до матеріалів справи, де вказала, що подані рахунки за спожитий газ містять нарахування за травень місяць та за вересень 2025 року, тоді, як ще з перших днів травня 2025 року відповідач газ не споживала, адже 07.05.2025 року повністю вибралась з спірного будинку, а опалювати його припинила ще на прикінці квітня. Тоді, як розрахунковий показник у даному рахунку містить обсяг спожитого газу станом на 31.05.2025 року. Щодо рахунків за спожиту електроенергію, то один із рахунків також містить розрахунок електроенергії станом на 31.05.2025 року, тоді, як у цей час відповідач електроенергію не споживала, а щодо рахунку станом на 30.04.2025 року у розмірі 3403 грн. відповідач заявила, що позивач не зняла показники у день її виселення, а тому не може стверджувати про наявність заборгованості, адже відповідач при виселенні вимушена була оплатити заборгованість зі сплати комунальних платежів. 18.03.2026 року представник позивача [PERSON] подала суду пояснення на письмову думку [PERSON] від 04.03.2026 року, де вказала, що до житлового будинку по [ADDRESS] до 22 вересня 2025 року ніхто із сторонніх осіб, крім [PERSON] доступу не мав. В будинок представник позивача, як довірена особа власника, вимушена була заходити в присутності працівників поліції, так як на ім`я [PERSON] стали поступати квитанції про заборгованість по кумунальних послугах. Фактично [PERSON] користувалась будинком до 08 червня 2025 року. А 10 червня 2025 року, за несплату послуг за користування електроенергією житловий будинок [PERSON] було від`єднано від електромереж. Представник позивача [PERSON] вважає, що відповідач намагається шляхом введення суду в оману, уникнути відповідальності за несплату комунальних послуг. 26.03.2026 року відповідач [PERSON] подала суду для долученння до справи наступні документи: скріншот переписки, договір оренди будинку, платежі за комунальні послуги, постанову. Сторони в судове засідання не з`явилися. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦПК України). Судом встановлено, що 17 березня 2023 року [PERSON] уклала з [PERSON] усний договір оренди належного їй житлового будинку, яка разом із членами своєї сім`ї заселилась в житловий будинок. .За попередньою, усною домовленістю, було погоджено, що [PERSON] дозволяє [PERSON] , разом зі членами її сім`ї проживати в житловому будинку, при цьому [PERSON] , як орендар буде щомісячно сплачувати орендну плату в розмірі 1000 грн. та самостійно сплачувати комунальні послуги за електропостачання, газ та воду. Відповідач умови усного договору виконувала неналежним чином, орендну плату за користування житловим будинком не сплачувала, за комунальні послуги оплатила не в повному обсязі, у наслідок чого утворилась заборгованість: -за оренду житла:житловим будинком позивача відповідач користувалась з 17 березня 2023 року по 08.06.2025 року, орендну плату не сплачувала, таким чином розмір заборгованості по орендній платі становить - 26646,80 грн. (14 днів березня 2013 року -14*33,34= 466,76 грн., квітень 2023 року - травень 2025 року, 26 місяців *1000 грн=26000 грн., 8 днів червня 2025 року - 8*33,34=200,04). -за спожитий газ в сумі 6037,37 грн., та за послуги з розподілу газу в сумі 165,79 грн., що підтверджується рахунком за спожитий газ за вересень 2025 року та рахунком за послуги з розподілу газу за червень 2025 року; -за електроенергію в сумі 4801,04 грн., що підтверджується рахунком за спожиту електроенергію; -за воду в сумі 377,28 грн. (а. с. 21), всього за комунальні послуги заборгованість на суму 11381.48 грн. (а. с. 19-24). Так, за період з 17.03.2023 по 08.06.2025 відповідач [PERSON] усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, користувалися комунальними послугами в будинку, однак не здійснила дій по сплаті за спожиті нею комунальні послуги. Так, як [PERSON] не сплачувала за користування електроенергією, працівниками ТОВ «ЕНЕРА ВІННИЦЯ» було відключено належний [PERSON] житловий будинок від електромережі. Тому за відключення та підключення житлового будинку до електромережі, позивачем було сплачено 1088,57 грн., що підтверджується рахунком - фактурою № 1600022137 від 17.10.2025 року (а. с. 28). З метою подальшого недопущення відключення житлового будинку від постачання газу, електроенергії та води, представником власника було проведено розрахунок за борги, які утворились внаслідок порушення орендарем своїх обов`язків по сплаті комунальних послуг за газ (споживання і транспортування), електроенергію, воду. Крім того [PERSON] звільняючи належний позивачу житловий будинок, самовільно забрала з нього належне [PERSON] майно, а саме: газовий котел Данко-7УС5ІТ (4716) вартістю 10848 грн., підтверджується рахунком на оплату PAX-51827-H8R3 від 15.03.2023 року, детектор для виявлення природного та чадного газів «104.UA» НМ-712 GS-AB вартістю 830 грн., що підтверджується рахунком на оплату PAX-51831-Q8G8 від 15.03.2023 року. Також забрано бойлер вартістю 4815 грн., гофра вартістю 145 грн., унітаз вартістю 3050 грн., що підтверджується товарним чеком від 14.03.2023 року у магазині ФОП [PERSON] . Також забрано: насос - помпа та інші запчастини необхідні для установки газового котла, вартістю 5954 грн., які були придбані згідно товарного чеку в магазині « [INFO] » в сел. Теплик та сплачено майстрові за виконані роботи 2500 грн. (а. с. 25). [PERSON] , при звільненні будинку, також було самовільно забрано особисті речі власниці будинку: ліжко двох спальне з матрацом, вартістю 1200 грн., та стіл дерев`яний полірований вартістю 800 грн., на загальну суму 2000 грн. Таким чином загальна сума матеріальної шкоди, завданої власнику становить самовільним забраним майном становить 31142 грн. Таким чином загальна сума боргу за оренду житлового приміщення, комунальних витратах та самовільно забране майно становить 70258,85 грн. (де: оренда 26646,80 грн. + газ споживання 6037,37 грн. + газ розподіл 165.79 грн. + електроенергія 4801,.04 грн. + вода 377,28 грн. + підключення електроенергії 1088,57 грн. + самовільно забране майно 31142 грн.). Також відповідачем умисно пошкоджено системи газопроводу та водогону в будинку, приведено в неналежний стан земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку. Відповідно до акту обстеження будинку по [ADDRESS] від 25.04.2025 року, встановлено, що власником будинку по [ADDRESS] [PERSON] , в будинку проживає сім`я внутрішньопереміщеної [PERSON] , яку попереджено, що власниця будинку вимагає її виселення з цього будинку, в звязку з його продажем (а. с. 14). Відповідно до довідки від 13.05.2025 № 1133, виданої виконавчим комітетом Теплицької селищної ради про те, що будинок за адресою: [ADDRESS] , використовується [PERSON] (внутрішньо переміщена особа) з березня 2023 року по час видачі довідки (а. с. 15). Судом оглянуто довідку т.в.о. начальника відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області майора поліції Поліщука С. № 281053-2025 від 26.09.2025 про результати розгляду заяви жительки с-ща Теплик, Гайсинського району Вінницької області, [PERSON] по факту крадіжки з будинку, який розташований в [ADDRESS] (а. с. 17). Судом оглянуто витребувані у ВП №1 Гайсинського РУП у Вінницькій області матеріали перевірки заяви [PERSON] від 22.09.2025. Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є недоторканим. У статті 13 Конституції України закріплено важливий принцип інституту права власності «власність зобов`язує». Це означає, що власник повинен не лише користуватися майном, але й турбуватися про нього. А тому видається справедливим, що кожен власник має брати участь в різноманітних витрат, пов`язаних з управлінням, утриманням та збереженням спільного майна. Відповідно до частини першої статті 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово- комунальних послуг належать централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів, послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Отже, з урахуванням положень статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносно утримання об`єкту нерухомого майна - квартири - до таких витрат належать: оплата послуг з централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та енергопостачання, централізованого опалення, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будівель та споруд та прибудинкових територій. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (частина перша статті 530 ЦК України). Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно із пунктом 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Статтею 179 ЖК Української РСР передбачено, що користування будинками державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і при будинковими територіями, які затверджуються КМУ. Статтею 13 Конституції України та частиною четвертою статті 319 ЦК України передбачено положення про те, що власність зобов`язує. Стаття 322 ЦК України встановлює, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, [PERSON] є власником житлового бкдинку за адресою: [ADDRESS] , тому в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є споживачем комунальних послуг та несе обов`язок щодо сплати їх вартості. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилається на факт укладення усного договору оренди житлового приміщення 17 березня 2023 року та покладання обов`язку сплати житлово-комунальних послуг на орендаря [PERSON] . Вирішуючи спір суд виходить з такого. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, не визнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). У частині першій статті 810 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Договір найму житла укладається у письмовій формі (стаття 811 ЦК України). Договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років. До договору найму житла, укладеного на строк до одного року (короткостроковий найм), не застосовуються положення частини першої статті 816, положення статті 818 та статей 822-824 цього Кодексу (частина перша, друга статті 821 ЦК України). Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму (частина третя статті 816 ЦК України) Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутній договір оренди житлового приміщення, укладений між власником будинку [PERSON] , як орендодавцем, та [PERSON] , як орендарем, таким чином, між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини щодо оренди об`єкта нерухомого майна. Окремо суд звертає увагу позивача, що долучені до матеріалів справи рахунки на оплату спожитих комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , відображають стан заборгованості на конкретну дату, та не містять детальної інформації про період формування такої заборгованості. Оскільки відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення матеріальної шкоди за самовільно забране майно 31142 грн., суд зазначає, що позивачем не надано доказів, як неправомірності дій відповідача, щодо вилучення (крадіжки) речей позивачки, так і спричинення їй матеріальної шкоди. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 77 ЦПК України - належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на проаналізовані правові норми, встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за оренду житлового приміщення, комунальних витрат та самовільно забране майно слід відмовити у зв`язку із необґрунтованістю. Щодо стягнення витрат з позивача [PERSON] но користь відповідача [PERSON] на правову допомогу суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до вимог ст. 141 ч. ч. 1 та 2 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому заява відповідача [PERSON] про стягнення з позивача на її користь витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню. На підтвердження витрат, пов`язаних з правовою допомогою стороною відповідача надано: копію угоди про надання правничої допомоги від 20.05.2025, акт приймання-передачі послуг адвоката, а тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved