Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представник позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" - Король В.А. звернувся до суду із позовом (а.с. 1-4) до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №71579111, в розмірі 13 200 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" (право вимоги 27.03.2025 перейшло до позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" на підставі договору факторингу №27/03/25) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №7157911. Даний кредитний договір було укладено в електронній формі, а кошти були надані відповідачу у безготівкоій формі, шляхом їх перерахунку на його банківську картку. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, у нього перед відповідачем утворилась заборгованість, у розмірі 13 200 грн., яка складається з: 4 000 грн - заборгованості за тілом кредиту; 600 грн - заборгованість за відсотками; 8 000 грн - заборгованість за пенею; 600 грн - комісія. Зазначає, що з моменту переходу прав вимоги за вказаним вище кредитним договором, позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У судове засідання представник позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" - Король В.А. не з`явився, безпосередньо у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення таких повідомлявся належним чином (а.с. 52, 54). ІІ. Процесуальні дії у справі: 09 лютого 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження. 30 березня 2026 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Беручи до уваги предмет спору, його значення для сторін, враховуючи, що відповідач [PERSON] повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, дату і час судового засідання у встановленому порядку, однак в таке повторно не з`явився, представник позивача щодо ухвалення заочного рішення не заперечив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що 06.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачем [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №7157911 (а.с. 8-14), який підписано відповідачем електронним підписом (одноразовий ідентифікатор 07636). Даний договір було укладено на таких умовах: сума кредиту - 4 000 грн (п. 2.2.1.); строк кредитування - 30 днів (п. 2.2.2.); денна процентна ставка 0,500% (п. 2.2.3.); комісія за надання кредиту - 15% від суми наданого кредиту (п. 2.2.4.). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №71579111 від 06.03.2025 (а.с. 20), розмір такої становить 13 200 грн., яка складається з: 4 000 грн - заборгованості за тілом кредиту; 600 грн - заборгованість за відсотками; 8 000 грн - заборгованість за пенею; 600 грн - комісія. Відповідно до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 (а.с. 21-25), право вимоги за кредитним договором №7157911 (а.с. 29), від ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" перейшло до позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ". Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані стороною позивача на обґрунтування своєї позиції, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд доходить такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Так, суд встановив, що відповідач [PERSON] уклав договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №71579111. Право вимоги до відповідача [PERSON] за даним кредитним договором перейшло від ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" до позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ". Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, наслідком неповідомлення боржника про проведену заміну кредитора у зобов`язанні є лише те, що боржник може виконати свої зобов`язання первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитор. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Про що, в тому числі, вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15. Суд встановив, що після отримання права вимоги до відповідача, ТОВ "ФК "ЄАПБ" не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідачки за кредитним договором. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів за цим договором відповідач [PERSON] суду не надав, не подав будь - яких доказів на спростування користування наданими йому коштами, а також не подав будь - яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач [PERSON] порушив умови укладеного кредитного договору, у встановленому порядку та строки не погашав заборгованість, суд доходить висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню і з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 4 000 грн., заборгованість за відсотками 600 грн та 600 грн - комісія за надання кредиту. Таким чином, загальна сума заборгованості яка підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитним договором №71579111 становить 5 200 грн. Стосовно стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" пені у розмірі 8 000 грн., суд вважає за необхідне зазначити таке. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи те, що кредитні правовідносини за вказаним вище кредитним договором тривали з 2025 року, відповідно нарахування пені відбулось за період після 24.02.2022, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідач [PERSON] звільняється від сплати нарахованого штрафу у розмірі 8 000 грн за цим договором. V. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №150583 від 16.01.2026 (а.с. 7), а тому, беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача 5 200 грн., що становить 39,39% від розміру заявлених позовних вимог, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 1 048,72 грн (2 662,40 грн х 39,39% / 100%) сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст. 207, 215, 526, 614, 626, 639, 1046, 1077, 1078, 1082 ЦК України та

Outcome: partial