Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

До Літинського районного суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Позов мотивує тим, що 30 листопада 2009 року я розірвала шлюб зі своїм чоловіком [PERSON] . В шлюбі із ним народилася спільна дитина: [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі до досягнення ним повноліття, згідно виконавчого листа від 2009 року, виданого на підставі рішення Літинського районного суду про стягнення аліментів. На теперішній час син досяг повнолітнього віку, продовжує навчання за кошти фізичних та/або юридичних осіб у ВСП «Барський фаховий коледж транспорту та будівництва Національного транспортного університету» на II курсі денного відділення за спеціальністю G 11 Машинобудування (Технологічні машини та обладнання), освітньо-професійна програма «Експлуатація та ремонт підйомно-транспортних, будівельних і дорожніх машин і обладнання». За таких обставин, син і надалі потребує матеріального утримання від батька на час навчання, так як він є студентом денної форми навчання, не має можливості працювати, а тому не може самостійно забезпечити себе матеріально на час навчання. Крім того, її одній важко утримувати повнолітнього сина. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з продовженням ним навчання в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходу щомісячно і до закінчення навчання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність Позовні вимоги підтримує повністю і просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. До суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній». Також, про дату, час та місце розгляду цивільної справи відповідач був повідомлений шляхом розміщення оголошення через офіційний веб-портал «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет. Однак, відповідач про наявність поважних причин про неприбуття суд не повідомив, відзиву на позов не подав. З урахуванням письмової позиції позивача, досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне за згодою позивача на підставі ст. 280 ЦПК України постановити заочне рішення, яким позов задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.6) 30.11.2009 року шлюб між сторонами розірваний. [PERSON] , народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, актовий запис №19 (а.с.7). Відповідно до довідки Літинської селищної ради про склад сім`ї № 848 від 11.12.2025 р. (а.с.9) судом встановлено, що до складу сім`ї позивачки входить син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Згідно виконавчого листа від 2009 року, виданого на підставі рішення Літинського районного суду Вінницької області від 17.02.2009 р. (а.с.10) з відповідача на утримання сина стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 250 грн., що місячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до довідки за №389 від 12.09.2025 (а.с.11) та договору про надання освітніх послуг № 45 від 20.08.2025 (а.с.12-14) [PERSON] навчається за кошти фізичних та/або юридичних осіб у ВСП «Барський фаховий коледж транспорту та будівництва Національного транспортного університету» на II курсі денного відділення за спеціальністю G 11 Машинобудування (Технологічні машини та обладнання), освітньо-професійна програма «Експлуатація та ремонт підйомно-транспортних, будівельних і дорожніх машин і обладнання». Наказ про зарахування від 20.08.2025 р. № 156. Строк навчання з 01.09.2025 по 30.06.2028 р. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятого статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 490/4522/16-ц. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відсутність офіційних доходів у батьків не позбавляють їх від обов`язку утримувати неповнолітню дитину. Законом не передбачено звільнення платника аліментів від зобов`язання щомісячної сплати аліментів на утримання дитини в разі втрати роботи чи перебуванні в статусі безробітного. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду роз`яснив, що батько не може бути звільнений від сплати аліментів на тій підставі, що він не працює і на його утриманні знаходиться непрацездатна мати. Вказані факти також не є достатньою підставою для зменшення присудженого нижчими судами розміру аліментів. Відповідна постанова у справі № 234/6207/17 (№ 61-7802св18) була ухвалена 15 травня 2018 року. Отже, нормами чинного законодавства визначено, що відсутність доходів не знімає з боржника обов`язки по сплаті аліментів. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 23 грудня 2019 року у справі № 344/10971/16-ц, провадження № 61-46794св18. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. Отже, батьки рівні не тільки в правах на дитину, але і в обов`язках щодо її забезпечення. До того ж, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. За правилами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони позивача та відсутність заперечень зі сторони відповідача, суд вважає необхідним позов задовольнити і стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на його утримання в розмірі , як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в ВСП «Барський фаховий коледж транспорту та будівництва Національного транспортного університету», оскільки позивачка потребує матеріальної допомоги від чоловіка, який є працездатним і має можливість надавати таку матеріальну допомогу, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду не надано. На підставі ст. 191 СК України, аліменти з відповідача підлягають стягненню з моменту пред`явлення позову до суду, тобто з 18.12.2025. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1 331,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved