Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

ТОВ "ФК "ЄАПБ" 04.02.2026 звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач аргументував тим, що [PERSON] 25.12.2024 уклав з ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" договір надання коштів у кредит № 73619129. Згідно з п.п 2.1 кредитного договору, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Згідно з п.п. 11.1 кредитного договору, підписанням цього договору відповідач підтверджує, що ознайомився на сайті кредитодавця https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування", ст. 7 Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії" та нормативно-правовими актами Національного банку України. А також погодився, що до до моменту підписання договору вивчив умови договору та правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на веб-сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, а його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. 27.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"та ТОВ "ФК "ЄАПБ"укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ"за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ"приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 10 від 25.07.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ "ФК "ЄАПБ"набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23687,24 грн, з яких: 9290,04 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2700,00 грн сума заборгованості за відсотками; 8997,20 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом; 0,00 грн сума заборгованості за пенею; 2700,00 грн комісія за надання кредиту. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконував своїх зобов`язань та після відступлення права грошової вимоги не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ "ФК "ЄАПБ", ні на рахунок попереднього кредитора, у зв`язку із чим має заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 73619129 у розмірі 23687,24 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ" суму заборгованості за кредитним договором № 73619129 в розмірі 23687,24 грн, з яких: 9290,04 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2700,00 грн сума заборгованості за відсотками; 8997,20 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом; 0,00 грн сума заборгованості за пенею; 2700,00 грн комісія за надання кредиту та понесені судові витрати. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 11.02.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] про розгляд справи був належно повідомлений в силу приписів п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву до суду не подав. Так, згідно з відповіддю з УДМС України у Вінницькій області від 10.02.2026 та ЦНАП Сутисківської селищної ради Вінницького району Вінницької області від 06.02.2026 № 12.05/15 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На зазначену адресу рекомендованим листом скеровано копію ухвали Тиврівського районного суду Вінницької області про відкриття провадження у справі. Однак поштове відправлення повернулось до суду з відміткою - "Адресат відсутній". Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 25.12.2024 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73619129 (а.с.5-11). Крім того сторони погодили додаток №1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73619129 від 25.12.2024 - таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.13). Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73619129 від 25.12.2024, додаток №1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73619129 від 25.12.2024 - підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) - 73134. Відповідно до умов договору: сума кредиту 18000,00 грн (п.2.2.1), строк кредитування (строк договору) 30 днів (п.2.2.2), процентна ставка (денна) 0,500% (фіксована) (п.2.2.3), комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 2700,00 грн, дата надання кредиту - 25.12.2024, дата повернення кредиту (останній день) - 23.01.2025, денна процентна ставка (день) - 1,000%, проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною) - 4,00%, пеня - 4,00%, орієнтована реальна річна процентна ставка - 2617,16%, орієнтована загальна вартість кредиту - 23400,00 грн (п.2.2.4). ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" умови договору виконало, надавши відповідачу грошові кошти в розмірі 18000,00 грн, що стверджується квитанцією №a44e0084-fb92-45c1-8c8c-1b118316a9ab від 25.12.2024 (а.с.14). Відповідач умови договору не виконував, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в розмірі 23687,24 грн, що складається із: 9290,24 грн - тіло, 2700,00 грн - проценти, 8997,20 грн - відсотки за понадстрокове користування, 2700,00 грн - комісія, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.16-19). 27.03.2025 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"та ТОВ "ФК "ЄАПБ"укладено договір факторингу № 27/03/25 (а.с.21-25), відповідно до умов якого ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"передає (відступає) ТОВ "ФК "ЄАПБ"за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ"приймає належні ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів"права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. 25.07.2025 сторонами договору факторингу підписано акт прийому-передачі реєстру боржників № 10 від 25.07.2025 за договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 (а.с.27). На виконання умов договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ "ФК "ЄАПБ" здійснило оплату ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за відступлення прав вимоги, що стверджується платіжною інструкцією від 31.07.2025 №747 (а.с.28). Відповідно до реєстру боржників № 10 від 25.07.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ "ФК "ЄАПБ"набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23687,24 грн, з яких: 9290,04 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 2700,00 грн сума заборгованості за відсотками; 8997,20 грн сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом; 0,00 грн сума заборгованості за пенею; 2700,00 грн комісія за надання кредиту, що також стверджується розрахунком заборгованості ТОВ "ФК "ЄАПБ" (а.с.20). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення вказаних статей, ТОВ "ФК "ЄАПБ"є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Водночас суд зазначає, що [PERSON] відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що [PERSON] уклав договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73619129 від 25.12.2024,отримав кредит, користувався кредитними коштами й допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Однак, що стосується нарахувань відсотків за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73619129 від 25.12.2024, суд враховує наступне. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, нарахування позивачем відсотків за користування коштами поза межами строку дії договору позики є безпідставним. У постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 зазначено, що суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Згідно з умовами договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73619129 від 25.12.2024 кредит надано у розмірі 18000 грн, на 30 днів, під 0,500 % процентної ставки (базової, фіксованої) за один день, комісія за видачу кредиту 15,00 % - 2700,00 грн. Номінальна відсоткова ставка 0,500 % за один день користування кредитом від 18000 грн становить 90 грн за день (18000/100 х 0,500). Отже, заборгованість за відсотками становить 2700 грн за 30 днів (90 х 30). Тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредит (основний борг) за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73619129 від 25.12.2024 у розмірі 18000,00 грн, та проценти за цим же договором позики у розмірі 2700,00 грн, комісія за видачу кредиту - 2700,00 грн. Разом з тим, із розрахунку заборгованості убачається, що відповідачем здійснено часткову оплату тіла кредиту (24.01.2025 - 4824,00 грн, 27.02.2025 - 3885,96 грн) та відсотків за понадстрокове користування (31.03.2025 - 371,60 грн). Що стосується заборгованості за процентами за понадстрокове користування у розмірі 8997,20 грн, суд враховує наступне. Суд звертає увагу, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні. Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 (пункт 6.28)). На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором. Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 уточнила висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в пункті 123 постанови від 18.01.2022 у справі № 910/17048/17, про те, що з огляду на умови кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом припиняється у день фактичного повернення кредиту незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів. Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у п. 141 зазначеної постанови вказала, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Отже, з урахуванням системного аналізу норм ЦК України, що регулюють правовідносини із надання грошових коштів у позику, та правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що умови п. 2.2.4 укладеного між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в частині нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом (його частиною), тобто строку, на який надавався кредит з 24.01.2025 по 08.02.2025 у розмірі 8997,20 грн, за понадстрокове користування кредитом, є саме мірою відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у розумінні ст. 625 ЦК України. Так, відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З цих причин у цій частині позов задоволенню не підлягає, а сплачені відповідачем відсотки за понадстрокове користування у розмірі 371,60 грн, суд вважає за необхідне зарахувати в оплату відсотків по кредиту. Отже, з урахування часткової оплати заборгованості з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредит (основний борг) за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73619129 від 25.12.2024 у розмірі 9290,04 грн (18000-4824-3885,96), та проценти за цим же договором позики у розмірі 2328,40 грн (2700-371,60), комісія за видачу кредиту - 2700,00 грн, всього - 14318,44 грн. Встановивши всі фактичні обставини справи, дослідивши кожний доказ з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, та сукупність доказів з точки зору їх достатності, надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі грн 1609,36 грн (14318,44*2662,4/23687,24).

Outcome: partial