Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Представник позивача - адвокат Слєпченко Сергій Анатолійович, що діє в інтересах позивача та на підставі ордеру про надання правничої допомоги серії СВ № 1141991 від 05.01.2026, звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області через систему «Електронний суд» з позовом до відповідача та просив визнати за [PERSON] , [INFO] (РНОКПП: [NUMBER] ) право власності на будинок садибного типу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 55,2 кв.м., з яких житлова 23,0 кв.м., та який позначений у технічному паспорті наступним чином: житловий будинок (А-1), прибудова (а-2), погріб з люком а3, сарай Б, ворота з хвірткою 1, огородження -2 в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] . Позов обґрунтовується наступним. [INFO] помер батько позивача [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після смерті батьків позивача заведені спадкові справи у приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Неволько В.А. За життя батькам позивача належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок відносився до суспільної групи «Колгоспний двір». У зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на будинок позивачу було відмовлено в оформленні спадщини в нотаріальній конторі. Ухвалою від 13 січня 2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження (а.с.71-72). Представник позивача у судове засідання не з`явився. Представник відповідача Седнівської селищної ради Чернігівіського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв не надіслав. Згідно ч. 3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З урахуванням встановлених обставин, суд не вбачає підстав, які б можливо визнати поважними, для неявки відповідача, тому розглядає справу у їх відсутності на підставі поданих позивачем письмових доказів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.127). Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У свою чергу згідно положень ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши і оцінивши наявні у справі матеріали прийшов до наступних висновків. Із дослідженого свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області 06 листопада 2013 року, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у селі Макишин, Городнянського району, Чернігівської області, про що складено відповідний актовий запис за № 14 від 22.06.2000 (а.с.38). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Макишинської сільської ради Городнянського району Чернігівської області 10.01.2007 встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у селі Макишин, Городнянського району, Чернігівської області, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 02 від 07.01.2007 (а.с.55). Дослідженням свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що батьками [PERSON] значаться [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно заповіту, посвідченого 08 лютого 1995 року секретарем виконкому Макишинської сільської Ради народних депутатів Городнянського району Чернігівської області Трухан Г.Г. [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] і [PERSON] (а.с.80). Дослідивши заповіт, посвідчений 08 лютого 1995 року секретарем виконкому Макишинської сільської Ради народних депутатів Городнянського району Чернігівської області Трухан Г.Г. встановлено, що [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] і [PERSON] (а.с.86). Відповідно до заяви, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 176/2017 до майна [PERSON] , померлого [INFO] , встановлено, що [PERSON] спадщину після смерті її батька не прийняла. До суду за встановленням факту прийняття спадщини шляхом вступу в управління та користування спадковим майном, визнання права власності на спадкове майно або ж за продовженням строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Не заперечує щодо видачі свідоцтв про право на спадщину на майно, яке належало померлому [INFO] [PERSON] , спадкоємцю як за заповітом так і за законом, сину спадкодавця [PERSON] (а.с.115). Згідно довідки Макишинського старостинського округу № 2 Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 14 липня 2025 року за № 154 встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , були зареєстровані та постійно проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Відповідно до довідки Макишинського старостинського округу № 2 Седнівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 14.07.2025 за № 141 вбачається, що згідно записів в погосподарській книзі № 2 за 1986-1990 року, особовий рахунок № [NUMBER] в будинку [ADDRESS] станом на 01.07.1990 були постійно зареєстровані та постійно проживали: [PERSON] , якій належала частина цього будинку з побутовими та господарськими спорудами, та [PERSON] , якому належала частина цього будинку з побутовими та господарськими спорудами. Вищезазначене домоволодіння мало статус колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 члени колгоспного двору [PERSON] та [PERSON] не втратили права на частку в його майні (а.с.16). З дослідженого витягу з погосподарської книги № 2 за 1986-1990 роки щодо домоволодіння за адресою: [ADDRESS] встановлено, що вказане домоволодіння перебувало у приватній власності у громадян: [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Згідно статті 120 ЦК УРСР (1963 року), колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності`від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність`застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, за життя [PERSON] та [PERSON] належало по частині домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Підстав вважати домоволодіння, що є предметом позову самочинно збудованим майном суд не вбачає. У відповідності до довідки КП «Городнянське госпрозрахункове бюро технічної інвентаризації» Городнянської міської ради від 14 липня 2025 року за № 262 суд встановив, що право власності на будинок садибного типу за адресою: [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 не зареєстровано, правовстановлюючий документ не видавався. Після проведення технічної інвентаризації об`єкта нерухомого майна станом на 10 липня 2025 року встановлено, що від відповідає таким характеристикам: щодо будинку садибного типу: А1-1 основна частина житлового будинку загальною площею 41,3 кв.м., в т.ч. житловою 23,0 кв.м., а2-прибудова загальною площею 55,2 кв.м., в т.ч. житловою 23,0 кв.м., а3-погріб з люком площею основи (забудови) 7,5 кв.м., розташований біля а2, вхід по сходах під верандою 1-1. Щодо господарських будівель та споруд: Б сарай, № 1 ворота з хвірткою, № 2 огородження. Будинок садибного типу 100 % готовності, побудований станом до 05.08.1992 дозвільних документів на будівництво згідно чинного законодавства не передбачено. Інвентаризаційна вартість будинку садибного типу станом на 10.07.2025 становить сто три тисячі вісімсот п`ятдесят одна гривня (а.с.15). Суд також бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано до 05 серпня 1992 року в системі колгоспного двору. Зокрема, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`від 01 липня 2004 року N 1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. За заявами позивача приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Неволько В.А. відкриті спадкові справи до майна [PERSON] , померлого [INFO] , та до майна [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.77-89). Враховуючи, що право власності на будинок садибного типу, який розташований за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано та відсутній правовстановлюючий документ на вищевказане майно, то позивач позбавлений можливості реалізації спадкових прав через нотаріальну контору. Підсумовуючи викладене, суд дійшов об`єктивного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved