Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування Представник позивачки [PERSON] адвокат Кожуховський О.В. звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 137835,00 гривень в якості компенсації вартості 1/2 частки автомобіля марки «Opel Vivaro», VIN: [NUMBER] , 2009 р.в., що є спільним майном подружжя. Також просив стягнути з відповідача на користь позивачки, понесені судові витрати у розмірі 15528,35 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. З 21.07.1984 по 18.03.2025 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в період якого 18.06.2013 придбали автомобіль марки «Opel Vivaro», VIN [NUMBER] , 2009 р.в., білого кольору, право власності на який було зареєстровано за відповідачем [PERSON] та отримано номерний знак [NUMBER] . За даними висновку експерта ринкова вартість такого автомобіля становить 275670,00 грн. Станом на сьогодні автомобіль знаходиться у користуванні відповідача. Оскільки автомобіль є спільною сумісною власністю сторін та являється неподільною річчю, враховуючи відсутність у позивачки навичок керування транспортним засобом та посвідчення водія, вона просить компенсації з боку відповідача 1/2 частки вартості спільного майна. Процесуальні рішення та дії у справі. Ухвалою від 02.01.2026 відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні. Відповідачу запропоновано подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у судові засідання 26.01.2026, 02.03.2026 та 16.03.2026 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно. За таких обставин, суд за згодою представника позивача розглянув справу за відсутності відповідача та 16.03.2026 вийшов на стадію ухвалення заочного рішення, оскільки для цього існують усі умови, передбачені ст. 280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні надав пояснення по суті спору та взяв участь в дослідженні поданих доказів. Копією свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] підтверджується, що 27 липня 1984 року в м. Переяслав-Хмельницькому Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за №107 (а.с.10). 18.03.2025 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано в судовому порядку на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 18.03.2025 у справі №373/230/25 (а.с.11-13). Територіальний сервісний центр № 3248 РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях на запит адвоката надав відповідь №31/33/3248/1341-аз-1360-2025 від 03.12.2025 про те, що за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів 18.06.2013 за [PERSON] зареєстрований автомобіль марки OPEL, модель VIVARO, рік випуску 2009, об`єм двигуна 1998 см. куб. Реєстраційні дії здійснювались у ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Переяслав-Хмельницький та Переяслав-Хмельницького району при УДАІ ГУМВС України в Київській області (а.с.25-26). Згідно висновку експерта Новоселецького В.А. №01/12 від 11.12.2025 з додатками до нього середня ринкова вартість (ціна) КТЗ Opel Vivaro, VIN [NUMBER] , 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , білого кольору, станом на час проведення експертного дослідження становить 275670,00 грн (а.с.14-23). Зміст спірних правовідносин та їх правове регулювання. За змістом ч.ч.1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України). В силу ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України) Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №373/504/17 від 21.11.2018). Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. За змістом ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділу натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку встановленому статтею 364 цього Кодексу. За змістом ч.1, ч. 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що йому належить. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу) співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. За приписами ч.2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] , будучи подружжям та перебуваючи у зареєстрованому шлюбі придбали (купили) автомобіль марки «Opel Vivaro», VIN [NUMBER] , білого кольору, 2009 року випуску, який 18.06.2013 було зареєстровано в ТСЦ МВС №3248 за [PERSON] . Реєстраційний номер автомобіля: [NUMBER] Отже, згідно положень ст. 60 СК України та ч.3 ст. 368 ЦК України вищевказаний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (позивача та відповідача), в якому їхні частки є рівними (по 1/2 частки автомобіля за кожним), що презюмується законом, зокрема: ч.1 ст. 70 СК України, ч.2 ст. 372 ЦК України. Автомобіль є неподільною річчю. Після розірвання шлюбу ним користується лише відповідач, а позивачка не має ні потреби в автомобілі, ні навичок керування ним та бажає отримати від відповідача компенсацію вартості належної їй 1/2 частини автомобіля, оскільки транспортний засіб є неподільною річчю та не може бути поділений в натурі. Перевіряючи заявлену суму компенсації 137835,00 грн, суд встановив, що це половина вартості автомобіля Opel Vivaro, 2009 року випуску, р//н [NUMBER] , білого кольору, ринкова вартість якого згідно висновку експерта-оцінювача 275670,00 грн. Враховуючи встановлені обставини та вищевикладені мотиви, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Вирішення питання розподілу судових витрат. За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на проведення експертизи та на професійну правничу допомогу. У позовній заяві позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати у загальній сумі 15528,35 грн, до якої включено: судовий збір - 1378,35 грн, вартість експертного дослідження 6150,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу - 8000,00 грн. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Сплата позивачем судового збору підтверджується квитанцією №2.462395309.1 від 24.12.2025 на суму 1378,35 грн та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Понесені витрати на проведення експертизи позивачка підтверджує договором № 01/12 від 06.12.2025 між [PERSON] та ФОП [PERSON] , де вказана вартість послуг, та квитанцією №0.0.4658067445.1 від 08.12.2025 на суму 6150,00 грн На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правничої допомоги від 02.12.2025 між адвокатом Кожуховським О.В. та клієнтом [PERSON] ; додатковою угодою №1 до договору із зазначенням вартості послуг; прибутковим касовим ордером від 02.12.2025, виписаним адвокатом на суму 8000 грн. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати у загальній сумі 15528,35 грн, оскільки їх розмір та співмірність з наданими послугами доведено. На підставі викладеного,

Outcome: approved