Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

10 грудня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області через підсистему "Електронний суд" надійшла позовна заява Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просить суд cтягнути з [PERSON] (Адреса: [ADDRESS] , Дата народження: [INFO] , Паспорті дані: [PERSON] [NUMBER] , Паспорт виданий: Піщанським РВ УМВС України у Вінницькій обл. 05.06.2006 року, РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 30, ідентифікаційний код ЄДРПОУ 09806443) кредитну заборгованість за Заявою - договором №002/13245350-SP від 17.12.2021 року, що в частині тіла кредиту та процентів станом на 02.09.2025 року становить 91 088.05 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) - 50 974,91 грн.; заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) - 40 113,14 грн.; стягнути понесені позивачем судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.12.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] підписано заяву №1024770 про приєднання до Публічної пропозиції Банку в межах проєкту «Sportbank», на підставі якої відкрито поточний рахунок та укладено кредитний договір №002/13245350-SP. Відповідачу встановлено кредитний ліміт у сумі 51 000 грн (у межах максимального ліміту 100 000 грн) строком на 12 місяців із процентною ставкою 0,22 % на споживчі потреби. Підписанням заяви Відповідач підтвердив ознайомлення та згоду з умовами Публічної пропозиції, тарифами і паспортом споживчого кредиту, а також погодився з правом Банку змінювати кредитний ліміт із повідомленням через мобільний додаток. Банк свої зобов`язання виконав, що підтверджується виписками по рахунку. Натомість Відповідач належним чином умови договору не виконав, кредит та проценти у встановлені строки не сплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Станом на 02.09.2025 вона становить 91 088,05 грн, з яких: 50 974,91 грн заборгованість за тілом кредиту, 40 113,14 грн заборгованість за процентами, що підтверджується розрахунком та виписками. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2025 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 10 грудня 2025 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 18 грудня 2025 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Тульчинського району Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 2345 від 12 грудня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року постановлено відкрити провадження у даній цивільній справі, призначити справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановити сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Призначено по цивільній справі судове засідання, яке востаннє відкладено на 11 год. 00 хв. 31 березня 2026 року. Ухвалою суду від 31 березня 2026 року постановлено провести заочний розгляд цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач АТ «ТАСКОМБАНК» повноважного представника в судове засідання 31 березня 2026 року не направив, представником позивача за довіреністю Попов Є.В., на адресу суду подано клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримання позовних вимог, та згода на ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання по даній цивільній справі, в тому числі 31 березня 2026 року, не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується повернутими конвертами з рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, в яких відповідачу за встановленою судом адресою реєстрації місця проживання було направлено повістки про виклик до суду з відміткою відділення поштового зв`язку про невручення по причині відсутності адресата за вказаною адресою. При цьому суд враховує, що відповідно до положень п. 1, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. На підставі наданих суду доказів встановлено, що 17.12.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було підписано Заяву №1024770 про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проєкту «Sportbank». Згідно з умовами Заяви №1024770 та Публічної пропозиції, Відповідач з 17.12.2021 року є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , відкритого до Заяви №1024770, з укладеним Кредитним договором №002/13245350-SР (надалі Кредитний договір). Відповідно до пункту 1 Заяви про приєднання до 1 частини Публічної пропозиції, Відповідач підтвердив, що приймає всі умови Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК», у тому числі тарифи, Довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Паспорт споживчого кредиту, що розміщені на сайтах Банку https://tascombank.ua/ та https://sportbank.com.ua і надані Відповідачу через мобільний додаток «Sportbank». Відповідач ознайомлений з усіма положеннями Публічної пропозиції, згоден із ними та зобов`язався їх неухильно дотримуватися. Відповідно до пунктів 8.1, 8.5, 8.6 та 8.10 Порядку Кредитування рахунку, підписанням Заяви-анкети або Заяви про приєднання до частини 2 Публічної пропозиції Відповідач: Прийняв умови Кредитування рахунку та підписав Паспорт споживчого кредиту, що містить усі істотні умови договору, зокрема загальний ліміт кредитування рахунку, у межах якого Банк встановлює конкретний Ліміт кредитування. Погодився з тим, що Банк має право в односторонньому порядку змінювати розмір Ліміту кредитування та повідомляти про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток. Підтвердив встановлений Ліміт кредитування здійсненням операцій з розрахунку за товари та послуги, отриманням готівкових коштів або здійсненням безготівкових переказів після встановлення чи зміни Ліміту. Мав право відмовитися від одержання Кредиту або ініціювати скасування/зменшення Ліміту кредитування через мобільний додаток або Узгоджені канали зв`язку, при цьому зміни Ліміту відображаються Банком у додатку протягом 48 годин. Зобов`язався сплачувати проценти за користування Кредитом за фіксованою процентною ставкою, що вказана у Тарифах, із можливістю зміни ставки відповідно до розділу 11 Публічної пропозиції, яка застосовується виключно до нової кредитної заборгованості. Відповідно до пункту 1 Заяви про приєднання до 2 частини Публічної пропозиції, Відповідач просив надати банківські та фінансові послуги, зокрема: Відкрити поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті. Позичальнику було надано послугу Кредитування рахунку та встановлено Ліміт кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту кредитування для вказаного продукту (що складає 100 000 гривень), а саме надані кредитні кошти в сумі 51 000 грн. Процентна ставка за встановленим кредитним лімітом - 0,22%. Строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією місяців з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. На підставі наданих суду доказів встановлено, що виконання Банком своїх зобов`язань за Кредитним договором підтверджується відповідними виписками по поточному рахунку № [NUMBER] . Водночас судом також встановлено, що Відповідач не дотримувався умов Кредитного договору, зокрема: не здійснював своєчасну сплату заборгованості за кредитом та нарахованих процентів у строки, визначені договором. У результаті таких дій виникла прострочена заборгованість за Кредитним договором, що підтверджується розрахунками Банку та офіційними виписками з рахунку.Станом на 02.09.2025 року заборгованість за Заявою-договором №002/13245350-SР становить 91 088,05 грн, у тому числі: за тіло кредиту (в тому числі прострочене) - 50 974,91 грн; За проценти (в тому числі прострочені) - 40 113,14 грн. Таким чином, між сторонами виник спір щодо виконання грошового зобов`язання за кредитним договором. Доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, які б спростовували зазначені розрахунки заборгованості, відповідач суду не надав. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року (із змінами та доповненнями). З огляду на положення частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладена між сторонами угода визнається правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. ч. 2 та 4 статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що двосторонні правочини є договорами, в яких погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Відповідно до положень частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що статтею 204 ЦК України регламентована презумпція правомірності правочину. Так, відповідно до наведеної норми права правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Жодних судових рішень про визнання укладеного між сторонами правочину недійсним або встановлення його нікчемним суду не надано. Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами статті 530 ЦК України, обумовлено що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Приписами статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом частини 2 статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідач у порушення умов договору свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів не виконав, а доказів спростування розрахунку заборгованості суду не надав, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами і підлягають задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved