Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором №8298882 в розмірі 46290 грн., за кредитним договором №38445-06/2025 в розмірі 27960 грн. та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 01 лютого 2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено кредитний договір №8298882. 27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №9 від 25.07.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 46290 грн., з яких: 20000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17290 грн. - сума заборгованості за відсотками; 9000 грн. - сума заборгованості за неустойкою. Крім того, 16 червня 2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено кредитний договір №38445-06/2025. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора. До моменту підписання Договору Відповідач підтверджує, що ознайомився на сайті Кредитодавця з повною інформацією щодо Кредитодавця та його послуги. 25.11.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №25112025, у відповідності до умов якого, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №25112025 від 25.11.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 27960 грн., з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5480 грн. - сума заборгованості за відсотками; 14480 грн. сума заборгованості за штрафом. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитними договорами №8298882 та №38445-06/2025 у загальному розмірі 74250 гривень. Стислий виклад позиції (заперечень) відповідача. 26.03.2026 відповідач [PERSON] подав відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі з наступних підстав: позивачем не надано доказів укладення кредитних договорів; відсутні докази фактичного отримання ним грошових коштів; не надано доказів переходу права вимоги до позивача; розрахунок заборгованості є необгрунтованим та не підтвердженим належними доказами. Інші процесуальні дії у справі. З урахуванням положень ст.187 ЦПК України, 03.03.2026 суддею Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області з метою отримання інформації щодо місця проживання (перебування) відповідача зроблено відповідний запит за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд" та отримано відповідь №2408967 від 03.03.2026 про те, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03.03.2026 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Разом з тим, відповідач просить витребувати у позивача оригінали документів. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Вищевказане клопотання про витребування доказів не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки у такому відсутнє зазначення про обставини, які можуть підтвердити цей доказ, або аргументи, які вони можуть спростувати. Суд додатково зазначає, що позивач, надаючи копії документів та завіряючи їх підписом представника та печаткою товариства, підтверджує достовірність, наданих документів. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом. Між [PERSON] та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір №8298882 про надання споживчого кредиту від 01.02.2025. Згідно з п.2.1. Договору, Позикодавець зобов?язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов?язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату від суми кредиту та комісію за надання кредиту. У п.2.1.1. договору вказано, що мета отримання кредиту: придбання товарів для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З п.2.2. Договору вбачається, що сума позики становить 20000 грн., строк позики 360 днів, розмір першого обов`язкового платежу 9150 грн. Період сплати Мінімального обов`язкового платежу дорівнює строку сплати Позичальником процентів за користування Кредитом та становить 30 календарних днів, що означає, що всі проценти за користування Кредитом нараховані за 30 календарних днів користування підлягають сплаті в останній з 30 днів користування. Кількість мінімальних обов`язкових платежів становить 11. Дата сплати Першого обов`язкового платежу 02.03.2025. Тип кредиту невідновлювальна кредитна лінія. Комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого Кредиту, що у грошовому виразі складає 3450 гривень. Процентна ставка 0,95%. Орієнтовна загальна вартість кредиту 91850 гривень. Неустойка 1000 гривень в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 3194,73%. Денна процентна ставка 0,998 відсотків в день. Відповідно до п.5.1. Договору, [PERSON] перед укладенням договору ознайомився з Паспортом споживчого кредиту та Офертою, що містить в тому числі проект Договору, Політикою конфіденційності, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит. Згідно із п.6.1. Договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Кредитодавцю проценти у розмірі встановленому п.2.2. Договору. Проценти за користування Кредитом нараховуються на суму Кредиту (його залишок), виходячи зі строку фактичного користування Кредитом, за кожен день користування Кредитом, починаючи з дня видачі Кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення Заборгованості за Договором. Відповідно до 12 розділу Договору, [PERSON] підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] станом на 25.07.2025 становила 46290 грн., з яких: 20000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17290 грн. - сума заборгованості за відсотками; 9000 грн. - сума заборгованості за неустойкою. 27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п.1.1. Договору Факторингу). Відповідно до п.1.2. Договору, перехід від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В день, коли здійснюється Перехід від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Заборгованості до Боржників, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язаний передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» інформацію згідно Реєстру Боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку №5 до Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток № 3). 26.06.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Додаткову угоду №5 до Договору факторингу №27/03/2025. В п.2 Додаткової угоди вказано, що загальна сума Прав Вимоги, що відступається, згідно Реєстру боржників №9 від 25.07.2025, становить 5170230,98 гривень. Згідно із Актом приймання-передачі Реєстру Боржників №9 від 25.07.2025 за Договором Факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло Реєстр Боржників за договором Факторингу №27/03/25 від 27.03.2025. Відповідно до Реєстру боржників №9 від 25.07.2025 за Договором Факторингу №27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 46290 грн., з яких: 20000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 17290 грн. - сума заборгованості за відсотками; 9000 грн. - сума заборгованості за неустойкою. Крім того, 16 червня 2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено кредитний договір №38445-06/2025. Згідно із п.1.1. Договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 8000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, комісію за видачу кредиту (в разі застосування) та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених Договором. У п.1.2. Договору вказано, що тип кредиту кредит. Мета отримання кредиту на власні потреби Клієнта, не пов`язані з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту - 16.06.2025. Відповідно до п.1.4. Договору, за користування кредитом Товариством нараховуються проценти в розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видача кредиту в сумі 800 гривень. Денна процентна ставка становить 0,98%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 2572,74%. Орієнтовна загальна вартість кредиту становить 17440 гривень. Загальні витрати по кредиту складають 9440 гривень. Згідно із п.1.6. Договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок Клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки №4028-08хх-хххх-1380. У п.3.2. Договору вказано, що сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за видачу кредиту, нарахована неустойка складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором. Відповідно до 8 розділу Договору, [PERSON] підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Згідно із Листом вих.№3426_251230091528 від 30.12.2025, кредитодавець виконав свій обов`язок, передбачений договором, надіславши [PERSON] грошові кошти у розмірі 8000 гривень на платіжну картку вказану відповідачем. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] станом на 31.12.2025 становила 27960 грн., з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5480 грн. - сума заборгованості за відсотками; 14480 грн. сума заборгованості за штрафом. 25.11.2025 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №25112025, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за плату, а ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання, яких належить ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП». Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору (п.1.1. Договору Факторингу). Відповідно до п.1.2. Договору, перехід від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. В день, коли здійснюється Перехід від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Заборгованості до Боржників, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» зобов`язаний передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» інформацію згідно Реєстру Боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку №4 до Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток № 5). Згідно із Актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 25.11.2025 за Договором Факторингу №25112025 від 25.11.2025, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передало, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло Реєстр Боржників за договором Факторингу №25112025 від 25.11.2025. Відповідно до Реєстру боржників від 25.11.2025 до Договору факторингу №25112025 від 25.11.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 27960 грн., з яких: 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5480 грн. - сума заборгованості за відсотками; 14480 грн. сума заборгованості за штрафом. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст.627 Цивільного кодексу України) Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Положенням ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» передбачено, що правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст.610 ЦК України). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не надано належних доказів укладення кредитних договорів, суд зазначає наступне: [PERSON] підписав кредитний договір №8298882 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 204687 (дана інформація підтверджується розділом 11 Кредитного договору) та кредитний договір №38445-06/2025 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Y358 (дана інформація підтверджується розділом 8 Кредитного договору). Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням Договору відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Згідно частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, наявність електронних підписів сторін Договору підтверджує їх волю, прийняття відповідних умов надання кредиту, а також повідомлення кредитодавцем у встановленій законом формі всіх умов, які є необхідними відповідно до вимог чинного законодавства України. Договори про надання кредиту підписані відповідачем [PERSON] за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а отже належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Зокрема, без верифікації, без здійснення входу на сайт товариства, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення кредитний договір між Первісним кредитором та Відповідачем не був би укладений. Таким чином, у вказаному Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20). Щодо посилань відповідача на те, що відсутні докази фактичного отримання ним коштів, суд зазначає наступне: згідно статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Відповідачем належним чином необгрунтовано та не доведено обставини на які він посилається. Разом з тим, в матеріалах справи наявна довідка, яка підтверджує факт перерахування коштів відповідачу. За положеннями п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно правової позиції ВС в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, - боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Щодо посилань відповідача на те, що не надано доказів переходу права вимоги до позивача, суд зазначає наступне: позивачем разом із позовною заявою до суду надано: копію договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025; копію акту прийому передачі інформації згідно Реєстру Боржників №9 від 25 липня 2025 року в електронному вигляді за Договором факторингу №27/03/25 від 27 березня 2025; копію витягу з Реєстру Боржників №9 від 25 липня 2025; копію договору факторингу №25112025 від 25 листопада 2025; копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №25112025 від 25 листопада 2025 року; копію витягу з Реєстру Боржників від 25 листопада 2025 року. Позивачем надано усі належні та достатні докази, які у свої сукупності дають змогу встановите те, що право вимоги дійсно перейшло від первісних кредиторів до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитних договорів, що були укладені між первісними кредиторами та [PERSON] . Щодо посилань відповідача на те, що розрахунок заборгованості є необгрунтованим та не підтверджений належними доказами, суд зазначає наступне: нарахування відсотків здійснювалось, згідно із умовами кредитного договору №8298882 та кредитного договору №38445-06/2025, з якими Відповідач ознайомився та погодився, що підтверджується електронними підписами одноразовими ідентифікаторами 204687 та Y358, які були використані [PERSON] для укладення кредитних договорів. Будь-яких доводів чи доказів, які б спростовували проведені позивачем розрахунки заборгованості за вказаними кредитними договорами, відповідачем по справі суду надано не було. Таким чином, суд вважає нарахування відсотків та надані розрахунки заборгованості позивачем повністю обгрунтованими та такими, що підтверджується належними доказами. Щодо частини позовної вимоги про стягнення неустойки за кредитним договором №8298882 в розмірі 9000 гривень та штрафу за кредитним договором №38445-06/2025 в розмірі 14480 гривень, суд зазначає наступне: з ст.549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно із ч.3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідник положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно із п.6. Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Таким чином, норма, зазначена в п.18 Прикінцевих та Перехідник положень ЦК України, та норма, зазначена в п.6 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» суперечить один одному. З огляду на таку ситуацію, суд зазначає наступне: Закон України «Про правотворчу діяльність» прийнятий з метою впорядкування правотворчої діяльності в Україні, посилення взаємодії між учасниками правотворчої діяльності у процесі підготовки нормативно-правових актів, а також контролю за їх реалізацією, забезпечення участі громадянського суспільства у правотворчій діяльності та якості законодавства України. Згідно із ч.2 ст.9 Закону України «Про правотворчу діяльність», законодавство України включає: 1) Конституцію України - Основний Закон України; 2) закони; 3) підзаконні нормативно-правові акти. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про правотворчу діяльність», закон - це нормативно-правовий акт, прийнятий Верховною Радою України та (або) на всеукраїнському референдумі в установленому Конституцією України та законом порядку, що регулює найбільш важливі суспільні відносини. Закон приймається у формі, зокрема кодексу України. Згідно із ч.1 ст. 11 Закону України «Про правотворчу діяльність», кодекс - це закон, який створений шляхом систематизації норм права, містить загальні засади, на підставі яких комплексно регулює однорідну сферу суспільних відносин, забезпечуючи стабільність правового регулювання. В ч.2 і ч.3 ст.11 Закону України «Про правотворчу діяльність» заначено, що при прийнятті законів, що розвивають положення кодексу у відповідній сфері, повинні дотримуватися основні принципи правового регулювання суспільних відносин, встановлені кодексом. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подає до Верховної Ради України проект закону, що регулює суспільні відносини інакше, ніж кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до кодексу. Такий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до кодексу. В ч.2 ст.4 Цивільного кодексу України зазначено, що основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу (далі - закон). Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов`язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Разом з тим, 25 січня 2023 року Верховний Суд у справі №676/47/21 зробив висновок про те, що основним актом цивільного законодавства України с Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу. Якщо суб`єкт права законодавчої ініціативи подав до Верховної Ради України проект закону, який регулює цивільні відносини інакше, ніж цей Кодекс, він зобов?язаний одночасно подати проект закону про внесення змін до Цивільного кодексу України. Поданий законопроект розглядається Верховною Радою України одночасно з відповідним проектом закону про внесення змін до Цивільного кодекси У країни. Додатково суд вказує, що внесення змін до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України відбулось у зв`язку із прийняттям Закону № 2120-IX від 15.03.2022, а внесення змін до п.6 Прикінцевих та Перехідних положень «Про споживче кредитування» у зв`язку із прийняттям Закону № 3498-IX від 22.11.2023. Таким чином, в даній ситуації застосовуватися мають норми Цивільного кодексу України. З огляду на вищевказане, стягнення заборгованості за неустойкою за кредитним договором №8298882 в розмірі 9000 гривень та штрафу за кредитним договором №38445-06/2025 в розмірі 14480 гривень, не підлягає задоволенню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню. Таким чином, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄАПБ» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №8298882 від 01.02.2025 у розмірі 37290 гривень, з них: 20000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу та 17290 гривень сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №38445-06/2025 від 16.06.2025 у розмірі 13480 гривень, з них: 8000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу та 5480 гривень сума заборгованості за відсотками, що разом становить 50770 гривень. Щодо розподілу судових витрат. При зверненні до суду з даним позовом позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» сплатило судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 3328 гривень. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З врахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2275,59 гривень.

Outcome: approved