Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Представник Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, просив стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 127348 грн та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 13.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 6425899223. Відповідно до умов Кредитного договору № 6425899223 від 13 липня 2022 року та Паспорту кредиту № 5899223 та позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 126 315,00 гривень; строк користування 60 місяців; річні проценти 0,01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2, 49% від суми кредиту. Кредит надавався безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. Кредит відповідачкою було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.1.2..1.4. Кредитного договору), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі. 14 липня 2022 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу № 01/09/21 від 14 липня 2022 року. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 01/09/21 від 14 липня 2022 року, позивач є новим кредитором [PERSON] за Кредитним договором № 6425899223 від 13 липня 2022 року з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував па момент передачі підтверджуються Реєстром прав вимоги до Договору відступлення права вимоги, Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви. Дана інформація с добре відомою Боржнику. Умови вищезазначеного Кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Як наслідок, станом на 22.10.2023 року заборгованість позичальника за Кредитним договором № 6425899223 від 13 липня 2022 року, становить 127348 грн, в т.ч.: - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 124201 грн. 76 коп.;заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 0 грн. 99 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 3145 грн. 25 коп. що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками. Таким чином, позичальником було грубо порушено умови Кредитного договору № 6425899223 від 13 липня 2022 року, а також норми чинного законодавства. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29.11.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, пояснила, що кредит брала 13.07.2022 року, коли почалась війна вона перестала погашати заборгованість. Предстаник відповідачки в судовому засіданні просив не стягувати з відповідачки судові витрати у виді судового збору. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 13.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 6425899223. Відповідно до умов Кредитного договору № 6425899223 від 13 липня 2022 року та Паспорту кредиту № 5899223 та позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 126315,00 гривень; строк користування 60 місяців; річні проценти 0,01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти 2, 49% від суми кредиту. Кредит надавався безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору. Кредит відповідачкою було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в Кредитному договорі (п.1.2..1.4. Кредитного договору). 14 липня 2022 року права вимоги за Кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору факторингу № 01/09/21 від 14 липня 2022 року. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 01/09/21 від 14 липня 2022 року, позивач є новим кредитором [PERSON] за Кредитним договором № 6425899223 від 13 липня 2022 року з усіма наступними додатками та змінами. Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував па момент передачі підтверджуються Ресстром прав вимоги до Договору відступлення права вимоги, Випискою та Розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви. Дана інформація с добре відомою Боржнику. Умови вищезазначеного Кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями Банку позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни. Як наслідок, станом на 22.10.2023 року заборгованість позичальника за Кредитним договором № 6425899223 від 13 липня 2022 року, становить 127348 грн, в т.ч.: - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 124201 грн. 76 коп.;заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 0 грн. 99 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 3145 грн. 25 коп. що підтверджується відповідним Розрахунком заборгованості по кредитному договору та Виписками. Таким чином, позичальником було грубо порушено умови Кредитного договору № 6425899223 від 13 липня 2022 року, а також норми чинного законодавства. Відтак між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо порушення боржником грошового зобов`язання й застосування кредитором відповідних наслідків цього, у тому числі й за договором позики та за кредитними договорами, у тому числі й новими кредиторами, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), Законами України «Про електронну комерцію», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів», «Про споживче кредитування», іншими актами цивільного законодавства. Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно З ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач позов визнав, викладені позивачем обставини знайшли своє підтвердження, позовна заява ґрунтується на законних підставах та підлягає задоволенню в повному обсязі. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на те, що відповідачка визнає позовні вимоги, позивачем доведено обставини, зазначені у позовній заяві, а відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову є підставою для задоволення позову. З відповідачки на користь позивача стягнути заборгованість за кредитним договором №6425899223 від 13.07.2022 року в сумі 127348 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 124201,76 грн, заборгованості за річними процентами в сумі 0,99 грн., заборгованості за щомісячними процентами в сумі 3145,25 грн. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що ухвалою суду від 19.06.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті, судовий розгляд розпочався, суд дійшов висновку, що вимоги ч.1 ст. 142 ЦПК України не застосовуються, а тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у виді судового збору в сумі 2684 грн.

Outcome: approved