Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором №1528490про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 02.02.2021 у розмірі в 5270 грн., понесені судові витрати та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначає, що 02.02.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»та [PERSON] укладено кредитний договір № 1528490 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді, який підписаний за допомогою електронного підпису. 07.09.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-07092021, згідно з умовами якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» відступив ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» право вимоги за вказаним кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 5270 грн. Ухвалою від 08.08.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання з викликом сторін (а.с. 44). Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. 24.02.2026 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що позивачем не доведено як факт отримання ним кредитних коштів, так і факт належності платіжної картки, на рахунок якої було здійснено перерахування кредитних коштів. Також, відповідач звертає увагу суду на те, що позивач просить суд стягнути прострочену заборгованість за комісіями і відсотками в розмірі 3270 грн, однак останнім не зазначено по яку дату вони нараховувалися та з якою ставкою, оскільки з 14.12.2024 він перебуває на військовій службі в ЗСУ (а.с. 58-84). 04.03.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, у яких останній просив залишити без розгляду та відмовити у задоволенні відзиву поданого відповідачем, посилаючись на те, що останній мав повідомити первісного кредитора, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи щодо застосування відповідної пільги, а також зазначає, що твердження відповідача про незаконність нарахування процентів є необґрунтованими, оскільки останній погодився на умови визначені вказаним кредитним договором щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи без його участі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, до суду також не з`явився, причину неявки не повідомив, тому суд розглянув справу без його участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. 02.02.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА»та [PERSON] було укладено договір №1528490про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит в розмірі 2000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на його платіжну картку, строком на 15 днів зі сплатою 1,9 % в день користування кредитом (а.с. 8-9, 10-14). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 12.06.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 5270,00 грн, яка складається з: 2000 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 3270 грн - прострочена заборгованість за відсотками (а.с. 17) 07.09.2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу №1-07092021 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1528490 від 02.02.2021 укладеним [PERSON] (а.с. 25-28). 07.09.2021 року ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», як новий кредитор, відповідно до умов договору відступлення права вимоги № 2-07/09/2021, відступив право вимоги за вище вказаним кредитним договором до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН».(а.с.21) У відповідності до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Разом з тим, враховуючи викладене вище правове регулювання та встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт надання відповідачу кредитних коштів за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту, адже жодних документів, які б підтверджували фактичне перерахування позичальнику [PERSON] кредитних коштів матеріали справи не містять. Саме позивач мав довести факт перерахування коштів на користь відповідача. Суд враховує, що за приписами ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (положення про договір позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Одночасно ст. 1046 ЦК України передбачає, що договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З системного аналізу вказаних правових норм слід дійти висновку, що необхідною умовою для констатації наявності зобов`язань за договором кредиту є не лише факт укладення такого договору, що в даній справі підтверджується наданими доказами, а й доведеність, власне, перерахунку кредитних коштів позичальнику. При цьому за приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України при заміні кредитора у зобов`язанні, як у цій справі, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відтак, всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем не надано суду жодного первинного документу, який би засвідчив, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як позикодавець, перерахував [PERSON] грошові кошти в розмірі 2000 грн, що передбачено п. 2.1 договору про споживчий кредит №1528490, а відповідач ці кошти отримав. У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Матеріали справи не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи надавалися в дійсності кошти позичальнику, а будь-яких доказів перерахування коштів на картку чи на рахунок саме відповідача позивачем не надано. При цьому суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, в той час, клопотань від ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» про витребування таких доказів, як це передбачено ЦПК України, до суду не подавалось. Вказані висновки ґрунтуються на правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18. Враховуючи наведені обставини позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed