Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

У січні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11.02.2025 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №7762099. Відповідно до умов Договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 10 000,00 грн., строком на 345 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті позивача та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти були перераховані відповідачу на банківську картку. 13.01.2025 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №102334880. Відповідно до умов Договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 17 624,00 грн., строком на 345 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті позивача та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти були перераховані відповідачу на банківську картку. 08.02.2025 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №5416296. Відповідно до умов Договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 2 155,00 грн., строком на 345 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті позивача та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти були перераховані відповідачу на банківську картку. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №7762099 від 11.02.2025 року, станом на дату подання позову утворилась заборгованість в загальній сумі 27 079,10 грн., яка складається з: 10 000,00 грн. заборгованість по тілу кредит; 9800,00 грн. заборгованість по комісії за обслуговування; 1250,00 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту; 5 000,00 грн. заборгованість за пенею, 1 029,10 грн. інфляційні витрати. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №102334880 від 13.01.2025 року, станом на дату подання позову утворилась заборгованість в загальній сумі 48 481,05 грн., яка складається з: 17 271,52 грн. заборгованість по тілу кредит; 10 350,73 заборгованість за відсотками; 9 869,44 грн. заборгованість по комісії за обслуговування; 8 776,76 грн. заборгованість за пенею; 2 212,60 грн. інфляційні витрати. У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №5416296 від 08.02.2025 року, станом на дату подання позову утворилась заборгованість в загальній сумі 8 915,73 грн., яка складається з: 2 155,00 грн. заборгованість по тілу кредит; 2 111,90 грн. заборгованість по комісії за обслуговування; 4 310,00 грн. заборгованість за пенею; 338,83 грн. інфляційні витрати. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даною позовною заявою. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2 662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою суду від 10 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, однак до суду не з`явилася, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надала. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомила. При таких обставинах, враховуючи позицію представника позивача, судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 11.02.2025 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №7762099. Відповідно до умов Договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 10 000,00 грн., строком на 345 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті позивача та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти були перераховані відповідачу на банківську картку. 13.01.2025 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №102334880. Відповідно до умов Договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 17 624,00 грн., строком на 345 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті позивача та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти були перераховані відповідачу на банківську картку. 08.02.2025 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №5416296. Відповідно до умов Договору, кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 2 155,00 грн., строком на 345 днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті позивача та підписання договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Кредитні кошти були перераховані відповідачу на банківську картку. Також 11.02.2025 року [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту № 7762099, який містить інформацію, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит; 13.01.2025 року [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту № 102334880, який містить інформацію, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит; 08.02.2025 року [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту № 5416296, який містить інформацію, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на суму 10 000,00 грн., 17 624,00 грн., 2155,00 грн., шляхом перерахування на банківську картку позичальника, що підтверджується квитанціями. Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши грошові кошти в кредит. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання за Кредитними договорами належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість розмір якої, відповідно до наданих позивачем розрахунків, складає: -За договором №7762099 від 11.02.2025 в сумі 27 079,10 грн., яка складається з: 10 000,00 грн. заборгованість по тілу кредит; 9800,00 грн. заборгованість по комісії за обслуговування; 1250,00 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту; 5 000,00 грн. заборгованість за пенею, 1 029,10 грн. інфляційні витрати; -За договором №102334880 від 13.01.2025 в сумі 48 481,05 грн., яка складається з: 17 271,52 грн. заборгованість по тілу кредит; 10 350,73 заборгованість за відсотками; 9 869,44 грн. заборгованість по комісії за обслуговування; 8 776,76 грн. заборгованість за пенею; 2 212,60 грн. інфляційні витрати; -За договором №5416296 від 08.02.2025 в сумі 8 915,73 грн., яка складається з: 2 155,00 грн. заборгованість по тілу кредит; 2 111,90 грн. заборгованість по комісії за обслуговування; 4 310,00 грн. заборгованість за пенею; 338,83 грн. інфляційні витрати. Договір укладено в електронній формі, в Особистому кабінету Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1. Кредитного договору). Укладення договору є юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом відповідача, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4. Кредитного договору). Укладений ТОВ «Міолан» з відповідачем договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5. Кредитного договору). Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Пунктом 1 ч. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до а. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачем було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Договорі позики і вона користувалася кредитними коштами. Враховуючи викладене, оскільки доказів повернення кредитів чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за Договорами про споживчий кредит: -За договором №7762099 від 11.02.2025 в сумі 27 079,10 грн., яка складається з: 10 000,00 грн. заборгованість по тілу кредит; 9800,00 грн. заборгованість по комісії за обслуговування; 1250,00 грн. заборгованість по комісії за надання кредиту; 5 000,00 грн. заборгованість за пенею; 1 029,10 грн. інфляційні витрати; -За договором №102334880 від 13.01.2025 в сумі 48 481,05 грн., яка складається з: 17 271,52 грн. заборгованість по тілу кредит; 10 350,73 заборгованість за відсотками; 9 869,44 грн. заборгованість по комісії за обслуговування; 8 776,76 грн. заборгованість за пенею; 2 212,60 грн. інфляційні витрати; -За договором №5416296 від 08.02.2025 в сумі 8 915,73 грн., яка складається з: 2 155,00 грн. заборгованість по тілу кредит; 2 111,90 грн. заборгованість по комісії за обслуговування; 4 310,00 грн. заборгованість за пенею; 338,83 грн. інфляційні витрати. Щодо стягнення судових витрат, зокрема витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт; 2) часом, витраченим адвокатом; 3) обсягом наданих послуг; 4) ціною позову. Позивачем заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат надано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд вважає зазначену справу такою, що є невеликої складності (малозначною), оскільки вона є типовою з усталеною судовою практикою. Справа розглянута в спрощеному провадженні без виклику сторін, доказова база формується на підставі стандартного пакету документів. Проаналізувавши обсяг наданих послуг (складання типової позовної заяви) та беручи до уваги невелику складність справи, суд дійшов висновку, що заявлений гонорар у розмірі 10 000,00 грн. не відповідає принципу розумності, співмірності та пропорційності. Тому,

Outcome: partial