Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у сумі 29789 гривень 71 копійка, з яких: 6958 гривень 95 копійок - заборгованість за основною сумою боргу, 8350 гривень 76 копійок за відсотками, 14480 гривень за пенею, штрафами. Свої вимоги мотивує тим, що 25 березня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту №8892310, за умовами якого останній отримав у кредит грошові кошти в сумі 8000 гривень. Відповідач зобов`язання щодо повернення коштів за договором не виконав належним чином, у результаті чого і виникла зазначена вище заборгованість. Окрім цього, на підставі укладеного з позивачем договору факторингу первісний кредитор відступив належне йому право вимоги до відповідача, а позивач набув всі права кредитора за зазначеним вище кредитним договором й має право вимоги до відповідача. Ухвалою суду від 05 березня 2026 року було відкрито провадження у цій цивільній справі та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, представник позивача в позовній заяві просить проводити розгляд справи за його відсутності, відповідач про причину неявки суд не повідомив. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 25 березня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено в електронній формі договір про надання споживчого кредиту №8892310 (далі Договір 1), згідно з яким останньому було надано кредит у сумі 8000 гривень строком на 360 днів, з фіксованою процентною стандартною ставкою за користування кредитом у розмірі 1 % за кожен день користування кредитом та зниженою процентною ставкою 0,63 % в день, за умови сплати споживачем до 24 квітня 2025 року або протягом наступних трьох календарних днів коштів у сумі не менше суми першого платежу, визначеного у Графіку, або часткового дострокового повернення кредиту (пункти 1.3., 1.4., 1.5. Договору 1). Відповідно до пункту 1.2. Договору 1 на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Пунктом 1.4. Договору 1 визначено, що періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до договору. Відповідно до пункту 1.8. Договору загальні витрати на дату укладення договору складають: за стандартною ставкою 28800 гривень, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 27912 гривень. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: за стандартною ставкою 2333,95% річних, за стандартною процентною ставкою, з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, - 1816,38% річних; орієнтовна загальна вартість кредиту: за стандартною ставкою складає 36800 гривень, за стандартною процентною ставкою, з урахуванням періоду застосування зниженої ставки, 35912 гривень (пункти 1.9., 1.10. Договору 1). Згідно з пунктом 2.1. Договору 1 кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача за реквізитами платіжної картки [NUMBER] . Суму кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення договору. Дата надання кредиту 25 березня або 26 березня 2025 року. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з пунктом 2.1. договору (пункти 2.1., 2.2., 2.4. Договору 1). Пунктом 9.6. Договору 1 передбачено, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку товариства електронним підписом, що створений шляхом накладення на договір аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, в Особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що створений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується автоматично та стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в ІТС товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис споживача на договорі та вважається направленням товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов договору. 25 березня 2025 року товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» через платіжну систему ТОВ «Пейтек» було перераховано відповідачу на електронний платіжний засіб [NUMBER] грошові кошти у сумі 8000 гривень відповідно до укладеного договору №8892310. Факти укладання договору про надання споживчого кредиту та перерахування відповідачу коштів за договором підтверджується копіями договору про надання споживчого кредиту №8892310 з Додатком №1, паспорту споживчого кредиту, що підписані сторонами договору електронними підписами, зокрема, відповідачем електронним підписом одноразовими ідентифікаторами А4351 та QN0624 відповідно, листом товариства з обмеженою відповідальністю «Пейтек» №20251231-1.1 від 31 грудня 2025 року. З розрахунку заборгованості за Договором 1 вбачається, що станом на 23 грудня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором ( з урахуванням здійснених відповідачем оплат) складає 29789 гривень 71 копійка, з яких: 6958 гривень 95 копійок - заборгованість за основною сумою боргу, 8350 гривень 76 копійок заборгованість за відсотками, 14480 гривень заборгованість за пенею, штрафами. 24 грудня 2025 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №24122025/3 (далі-Договір 2), за умовами якого перше відступило останньому за плату належні йому права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому, а позивач прийняв належні первісному кредитору права вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у Реєстрі боржників, складеному за формою згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною договору (пункт 1.1 Договору 2). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу 2 позивачу було відступлено право вимоги до [PERSON] , порядковий номер 5769, за кредитним договором №2899017432 в сумі 29789 гривень 71 копійка. Плата за Договором 2 позивачем була здійснена 26 грудня 2025 року на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» в сумі 8000879 гривень 04 копійки. Зазначене копіями договору факторингу №24122025/3 від 24 грудня 2025 року, акту прийому-передачі від 24 грудня 2025 року, витягу з Реєстру боржників за Договором 2, платіжної інструкції №221 від 26 грудня 2025 року. Обмірковуючи правомірність позовних вимог позивача, суд зважає на таке. За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отож, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень частини 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Проаналізувавши зазначені вище докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що між первісним кредитором та відповідачем було укладено в електронній формі кредитний договір, на виконання умов якого відповідачу було надано у кредит грошові кошти, відповідач заборгованість погашав не в повному обсязі, чим порушив договірні зобов`язання по сплаті заборгованості за кредитним договором. Позивач, який набув право вимоги до відповідача за Договором 1, має право на стягнення з відповідача коштів, передбачених цим договором, а саме: заборгованості за основною сумою боргу та процентами за користування кредитом. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача неустойки, суд зважає на пункт 18 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, та приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. З огляду на зазначене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Позивач сплатив судовий збір в сумі 2662 гривні 40 копійок, в порядку статті 141 ЦПК України вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених позовних вимог (51,39%) у сумі 1368 гривень 20 копійок.

Outcome: partial