Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Зміст заявлених вимог: [PERSON] звернувся в суд із заявою, заінтересована особа: Надвірнянська міська рада Івано-Франківської області про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] померла заявника мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на однокімнатну квартиру [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на квартиру підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Індексний номер: 13398165 від 25.11.2013р., договором дарування №1631 від 25.11.2013р., посвідченим приватним нотаріусом Грицюком П.І. З батьком [PERSON] мати розлучилася ще в 1999р. Інших дітей його мати [PERSON] не мала, заповіту не складала. Заявник є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. На момент відкриття спадщини він постійно проживав разом з матір`ю в придбаній нею квартирі [ADDRESS] , не відмовлявся від спадщини, а тому відповідно до ч.3 ст. 1268 Цивільного кодексу України прийняв спадщину. 19 грудня 2025 року він звернувся до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини та заведення спадкової справи після смерті матері. Листом від 19.12.2025р. за №444/01-16 нотаріус відмовила заявника в зв`язку з не підтвердженням факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та рекомендувала звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. В листі також підтверджено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Причиною відмови є та обставина, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Однак за вказаною адресою він ніколи не проживав. До того часу, як його мати придбала власне помешкання, він з нею проживали у гуртожитку НГВУ. На момент отримання паспорта необхідна була реєстрація місця проживання. Так як власного житла на той час у них не було, його прописали в квартиру, що належить його діду по лінії батька на [ADDRESS] . Після придбання матір`ю квартири [ADDRESS] , вони перейшли проживати в це помешкання. Після його одруження в 2016 році в квартирі [ADDRESS] також поселилась і його дружина. На момент відкриття спадщини він фактично постійно проживав разом з матір`ю в квартирі [ADDRESS] , однак не зареєстрував своє місце проживання за цією адресою. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини. Стислий виклад позиції сторін. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала в повному об`ємі з підстав, зазначених в заяві, просила встановити юридичний факт, що [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , постійно проживав з матір`ю [PERSON] , [INFO] , на момент відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Представник заінтересованої особи Надвірнянська міськарада в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином, рекомендованою кореспонденцією, про що свідчить розписка про вручення. Від представника поступила заява в якій просить справу слухати в його відсутності. Неявка представника заінтересованої особи не перешкоджає розгляду справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2026 р. по даній справі відкрито окреме позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов наступних висновків. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що заявник [PERSON] народилася [INFO] та зареєстрований в [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорту та витягом про реєстрацію місця проживання ( зворот. бік а.с.11-12 ). Батьками заявника [PERSON] є мати - [PERSON] , та батько [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] проживали в зареєстрованому шлюбі, який був розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] , виданим 17.11.1999р. відділом реєстрації актів громадянського стану Надвірнянського району (а.с. 8). Матері заявника - [PERSON] належала на праві власності однокімнатна квартира [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Індексний номер: 13398165 від 25.11.2013р., договором дарування №1631 від 25.11.2013р., посвідченим приватним нотаріусом Грицюком П.І. (зворот. бік а.с.9-10 ). Мати заявника - [PERSON] зареєстрована та проживала в квартирі за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією будинкової книги (ас.с. 5-6). [INFO] померла [PERSON] , про що 01.11.2019р. Надвірнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області, зроблено актовий запис №208 від 01.11.2019р та видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] (зворот. бік а.с.7). 19 грудня 2025 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Надвірнянського районного нотаріального округу Кузнєцової Н.М. із заявою про прийняття спадщини та заведення спадкової справи після смерті матері. Листом від 19.12.2025р. за №444/01-16 нотаріус відмовила [PERSON] у зв`язку з не підтвердженням факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та рекомендувала звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання зі спадкодавицею. В листі також підтверджено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 4). З акту обстеження № 1227 від 10.12.2025 року, виготовленим депутатом Надвірнянського міської ради встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , однак постійно проживав із матір`ю в її квартирі за адресою [ADDRESS] в період з 2014 до 01.11.2019 рік. Крім того, в зазначеній квартирі разом з ними проживає і його дружина, що підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він є батьком заявника. Ствердив, що його син та заявник [PERSON] був приписаний за адресою [ADDRESS] , однак завжди постійно проживав разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] з моменту купівлі квартири і до смерті матері. Разом із ним проживали його дружина [PERSON] та дитина. За місцем реєстрації заявника за адресою [ADDRESS] , [PERSON] ніколи не проживав. За цій адресі фактично проживав сам свідок [PERSON] та його батьки. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що вона є дружиною заявника. Після їх знайомства у 2015 році [PERSON] проживав разом з його матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Після одруження вона також проживала із ними до смерті матері заявника 01.11.2019. Ствердила, що [PERSON] завжди постійно проживав разом зі своєю матір`ю, вів з нею спільне господарство, доглядав її, здійснив її поховання. За місцем реєстрації за адресою [ADDRESS] її чоловік не проживав. Висновки суду: Враховуючи наведені обставини, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, суд дійшов висновку, що зазначений факт постійно проживання на час відкриття спадщини [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Встановлення вказаного факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину. Іншої можливості встановити цей факт заявник не має.

Outcome: approved