Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань, посилаючись на наступне. 25 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 23.05.2025-100001167. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів. Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, однак відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на дату подання позову утворилася заборгованість у сумі 35 400,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000,00 грн, по процентам у розмірі 18 400,00 грн, по комісії (пов`язаної з наданням кредиту) у розмірі 2 000,00 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 5 000,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання та заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «Споживчий центр». 1.2. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 09 січня 2026 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження у змішаній формі, з викликом (повідомленням) сторін. 1.3. 04 лютого 2026 року від [PERSON] засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, як необґрунтованих та недоведених. В обґрунтування вказав про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази усвідомленого, добровільного та належним чином підтвердженого волевиявлення на укладення кредитного договору (оферти) та недоведення факту отримання грошових коштів. Додатково повідомив суд про проходження військової служби з 23.05.2022 по теперішній час у складі військової частини [NUMBER] , що підтверджується довідкою Міністерства оборони України. До матеріалів відзиву на позовну заяву вказаної довідки надано не було, про що складено акт від 04.02.2026 про відсутність вказаних у додатку документів, а саме копії довідки № 17 від 12.01.2026 на 1 арк. 1.4. 10 лютого 2026 року від представника позивача через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на відзив в якій вказано про те, що сторона позивача наголошуючи про відсутність доказів перерахування кредитних коштів, не надала до суду виписки по рахунках відповідача в банківських установах, у тому числі по рахунку, який відповідач зазначив в договорі, як номер особистого платіжного засобу, на спростування доказів, наданих стороною позивача. Відтак, відповідач заперечуючи факт отримання грошових коштів, не надав виписку з банку про наявні чи відсутні банківські рахунки, інформацію про рух коштів за спірний період по цим рахункам. Представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог. 1.5. Представник відповідача адвокат Поліщук О.Ю. у судовому засіданні підтримав заперечення викладені у відзиві на позовну заяву та клопотав про долучення до матеріалів справи копії довідки виданої військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України № 17 від 12.01.2026. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просив проводити розгляд даної справи за відсутністю представника ТОВ «Споживчий центр». 1.6. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. 25 березня 2026 року суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України, та у зв`язку зі складністю справи відклав його ухвалення та проголошення на один день - до 26 березня 2026 року о 09 год 40 хв. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 25 травня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 23.05.2025-100001167, шляхом підписання електронним підписом (одноразовим ідентифікатором) E148 заявки, відповіді позичальника, інформаційного повідомлення щодо укладення даного договору. Відповідно до умов договору, [PERSON] надано кредит у розмірі 10 000,00 грн строком на 184 днів з дати його надання, датою повернення зазначено - 24.11.2025. Згідно з копією пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) № 23.05.2025-100001167 від 25.05.2025, підписаного відповідачем, містяться відомості про умови кредитування. Згідно з копією пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) відповідачу надано інформацію про те, що тип кредиту кредитна лінія, а основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту визначено в заявці. Згідно з п. 3.1. договору, встановлено, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію(ї) (якщо комісія (ії) встановлена (і) договором). Пунктом 3.2. договору, встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Позичальник зобов`язується не використовувати кредит для участі в азартних іграх та не перераховувати кредит на рахунки організаторів азартних ігор. Пунктом 4.1. договору, встановлено, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74XX-XXXX-9033. Відповідно до умов договору, денна процентна ставка та її розрахунок: 0,88% = (16254,15 / 10000) / 184 ? 100%. Відповідно до п. 6 заявки, процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (надалі «процентна ставка»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Відповідно до п. 7. заявки, комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі «комісія», економічна сутність плата за надання кредиту) 20% від суми кредиту та дорівнює 2 000,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Договором встановлена неустойка: 100,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Згідно інформаційного повідомлення [PERSON] надав згоду на передавання всім близьким та третім особам, зазначеним у даному інформаційному повідомленні, інформації про укладення споживачем фінансових послуг договору про споживчий кредит, його умови, стан виконання, наявність та розмір простроченої заборгованості (розмір кредиту, процентів за користування кредитом, розмір комісії та інших платежів, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту), розмір неустойки та інших платежів, що стягуються в разі невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит або відповідно до законодавства України. У випадку відсутності згоди на таке передавання окремим особам, позичальник мав право вказати про це у полі для виключень. Підписанням даного інформаційного повідомлення позичальник підтвердив, що повідомлений про кримінальну відповідальність, передбачену статтею 182 Кримінального кодексу України. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору № 23.05.2025-100001167 від 25.05.2025 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи Bank ID Національного банку. 2.2. Відповідно до листа ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» ТОВ «УПР» Вих. №1-2412 від 24.12.2025 встановлено, що на платіжну картку клієнта 25 травня 2025 року об 19:43:14 перераховано кошти на суму 10 000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 752403724, призначення платежу: Видача за договором кредиту №23.05.2025-100001167 (на підставі договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024). ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію Національного банка України №3 від 11.11.2013. Згідно з розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором від 25.05.2025, заборгованість [PERSON] станом на 24.11.2025 становить 35 400,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10 000,00 грн, по процентам у розмірі 18 400,00 грн, по комісії (пов`язаної з наданням кредиту) у розмірі 2 000,00 грн, по неустойці за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання, у розмірі 5 000,00 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 3.2. Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» еквайринг платіжних інструментів - платіжна послуга, що полягає у прийнятті платіжних інструментів, результатом якої є переказ коштів отримувачу та/або видача коштів у готівковій формі. Загальні вимоги Національного банку України до емісії/еквайрингу платіжних інструментів, що емітуються (уключаючи електронні платіжні засоби, передплачені платіжні інструменти), та здійснення розрахунків з їх використанням встановлені Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено постановою Правління Національного банку України від 29.07.2022 № 164. 3.3. Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. 3.4. У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. 3.5. Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. У ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка була чинною з 13.04.2022 до 17.08.2022, вказано, що військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. 3.6. У постанові Верховного Суду від 14 травня 2021 року по справі № 502/1438/18 вказано, що дія частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Судом установлено, що 25 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 23.05.2025-100001167, шляхом використанням електронного підпису, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». З досліджених судом доказів установлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Документи, що складають кредитний договір, підписувались позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий 0636102848. Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційної системи кредитодавця, доступ до якої забезпечується споживачу, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). Враховуючи принцип свободи договору, визначений у статті 627 ЦК України, суд звертає увагу, що відповідач мав можливість не вступати у кредитні відносини із ТОВ «Споживчий центр», натомість він погодив такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Також, слід звернути увагу на те, що відповідач мав право відмовитися в односторонньому порядку від кредитного договору, що прямо передбачено як ЗУ «Про споживче кредитування», так і п. 10.4. договору, проте таких дій протягом 14 календарних днів з дня укладення договору не вчинив. З огляду на зазначене, суд вважає, що в діях ТОВ «Споживчий центр» відсутні порушення вимог чинного законодавства, в тому числі й ЗУ «Про споживче кредитування», оскільки перед укладенням договору товариством не було вчинено дій стосовно введення в оману позичальника щодо істотних умов договору та надано відповідачу інформацію щодо обов`язкових для нього умов договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору № 23.05.2025-100001167 від 25.05.2025 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи Bank ID Національного банку. Відповідно до листа ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» ТОВ «УПР» Вих. № 1-2412 від 24.12.2025 встановлено, що на платіжну картку клієнта 25 травня 2025 року об 19:43:14 перераховано кошти на суму 10 000,00 грн, номер картки [NUMBER] (номер картки співпадає з тією, що вказана у договорі), номер транзакції в системі iPay.ua 752403724, призначення платежу: Видача за договором кредиту №23.05.2025-100001167 (на підставі договору на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024). Відтак, стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 10 000,00 грн є обґрунтованим. 4.2. Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості до [PERSON] , позивач, окрім заборгованості за кредитом, просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Як установлено судом, відповідач згідно з копією довідки виданою військовою частиною [NUMBER] Міністерства оборони України № 17 від 12.01.2026, перебуває на військовій службі з 23 травня 2022 року та по теперішній час у військовій частині [NUMBER] . 25 травня 2025 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 23.05.2025-100001167, в якому просив видати йому кредит в розмірі 10 000,00 (десять тисяч гривень). Згаданий кредит за своєю сутністю не належить до категорії кредитів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду та/або автомобіля, кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії. Таким чином, на позивача, як на військовослужбовця, який був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, дійсно поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Наведене дозволяє дійти висновку про те, що нарахування кредитором процентів за користування кредитом відповідачеві є неправомірним та суперечить вимогам закону. 4.3. Щодо нарахованої комісії за кредитним договором суд зазначає наступне. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до п. 7. заявки, комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі «комісія», економічна сутність плата за надання кредиту) 20% від суми кредиту та дорівнює 2 000,00 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Відтак, стягнення з відповідача комісії у розмірі 2 000,00 грн є обґрунтованим. 4.4. Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки у розмірі 5 000,00 грн суд зазначає, що вказаний розмір коштів не підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. При цьому виключення зі змісту Законі України «Про споживче кредитування» норм щодо заборони стягнення під час воєнного стану з боржника неустойки за невиконання позикових (кредитних) зобов`язань немає правового значення, оскільки якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України (п. 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17). 4.5. Підводячи підсумок суд зазначає, що з відповідача не можуть бути стягнуті відсотки за користування кредитом та неустойки і у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Задоволенню підлягають лише вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі 10 000,00 грн та комісії в розмірі 2 000,00 грн, які згідно з розрахунком позивача у загальному розмірі складають 12 000,00 грн. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням від 29.12.2025 про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (33,90%), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 821,19 грн. 5.2. У позовній заяві

Outcome: partial