Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

В лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 21 березня 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №530480-КС-001 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаним у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 11000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 21617,05 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 9425,30 грн, заборгованість за процентами 6691,75 грн, заборгованість по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦК України 5500 грн. З врахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються із судового збору. Ухвалою Славутського міськрайонного суду від 25 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у позовній заяві до суду просив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неприбуття до суду не повідомила, відзив на позов не подала. Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін та їх представників. У відповідності до положень ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 березня 2025 року між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 530480-КС-001 про надання кредиту, який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «UA-0843». Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 11000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти, сплатити проценти та комісію за надання кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами про надання споживчих кредитів. Строк кредиту 16 тижнів. Процентна ставка в день 1% фіксована. Комісія за видачу кредиту 2200 грн. Загальний розмір наданого кредиту 11000 грн. Строк дії договору до 11.07.2025 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 22378,15 грн. ТОВ «ПрофітГід» повідомило ТОВ «Бізнес Позика» про успішне перерахування 21.03.2025 року о 09:26 коштів в сумі 11000 грн. на карту [NUMBER] . Призначення платежу: перерахунок коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. № 530480-КС-001 від 21.03.2025. Повідомленням АТ «Ощадбанк» від 30.03.2026 року та випискою по банківській карті № [NUMBER] за період з 21.03.2025 по 11.07.2025 підтверджується, що на ім`я [PERSON] емітовано платіжну карту № [NUMBER] , на яку 22.03.2025 року зараховано 11000 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відносити плату за такі послуги до загальних витрат за споживчим кредитом. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд встановив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Бізнес Позика» було укладено кредитний договір № 530480-КС-001 від 21.03.2025 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «Бізнес Позика» надало відповідачу кошти в сумі 11000 грн. строком на 16 тижні, а остання зобов`язалася повернути кошти, сплатити відсотки за користування ними та комісію, розмір яких визначений договором. 22 березня 2025 року кредитні кошти були перераховані відповідачці. Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «Бізнес Позика» суд вважає доведеним, крім цього зазначена обставина не заперечується відповідачкою. Згідно із наданого ТОВ «Бізнес Позика» розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість станом на 07.01.2026 року становить 21617,05 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 9425,30 грн, заборгованість за процентами 6691,75 грн, заборгованість по відсоткам відповідно до ст. 625 ЦК України 5500 грн. Враховуючи, що отримані відповідачем кредитні кошти та проценти за їх користування в добровільному порядку позивачу не сплачені, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 530480-КС-001 від 21 березня 2025 року в частині стягнення 9425,30 грн. тіла кредиту та 6691,75 грн. процентів. Щодо стягнення заборгованості за процентами на підставі статті 625 ЦК України в розмірі 5500 грн. суд зазначає наступне. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки проценти згідно ст. 625 ЦК України нараховані у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України. За таких обставин, позовна заява ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 16117,05 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. При розподілі судових витрат по сплаті судового збору, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 21617,05 грн. та задоволено на суму 16117,05 грн, тобто на 74,56 %. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1985,08 грн. З цих підстав позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial