Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду через підсистему "Електронний суд" з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №971375037 від 17.07.2021 у розмірі 70 789,00 грн., а також судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 17.07.2021 між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 971375037 на суму 22 000,00 грн. Даний кредитний договір було підписано відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора MNV47N7K, що є належним підтвердженням укладення правочину між сторонами. Сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі, щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. На виконання власних зобов`язань кредитором 17.07.2021 року на банківську картку № [NUMBER] , яку вказано відповідачем у заявці при укладенні договору, перераховано кошти в сумі 22 000,00 грн. Позивач додає, що між первісним кредитором - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 року укладено договір факторингу, у подальшому до якого внесено зміни на підставі додаткових угод. Учасниками договору на виконання його положень підписано реєстр прав вимоги № 152 від 21.09.2021 року, за яким від первісного кредитора право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». На підставі договору факторингу, укладеного 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», наведеними учасниками складено реєстр прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року з підтвердженням переходу права вимоги за укладеним договором кредиту до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс». Крім того, договір факторингу укладено 08.07.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (реєстр боржників №б\\н від 08.07.2025 року), за результатом чого позивач набув право вимоги до відповідача за вищевказаним договором кредиту. Оскільки відповідач належним чином не виконує свого зобов`язання щодо повернення коштів, на момент подання позовної заяви виникла заборгованість в сумі 70 789,82 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 22 000,00 грн., заборгованість за відсотками - 48 789,00 грн. З огляду на відповідні обставини, позивач просить стягнути з відповідача наведену суму заборгованості, відшкодувати витрати з оплати судового збору в сумі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу 7 000,00 грн. Ухвалою суду від 09.09.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що стверджується довідками про доставку смс-повідомленнь, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 17.07.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір кредиту, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» як кредитодавець надав, а [PERSON] позичальник, отримав грошові кошти в сумі 22 000,00 грн. Умовами договору сторони визначили, що строк користування кредитом складає 30 днів (дисконтний період) (п.1.7 договору), нарахування процентів за користування кредитом на період такого строку здійснюється в розмірі 3,65 % річних. Згідно з п.1.8 договору сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження дисконтного періоду. Згідно з п.1.9.2 договору за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п.1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в.п.1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 310,25 процентів річних, що становить 0,85 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Відповідно до п.1.9.3 договору якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 ЦК України сторони домовились, що відкладальною обставиною за цим договором щодо виникнення у позичальника зобов`язань по оплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду, є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п,1.8 договору. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом дисконтного періоду виключно за умови, якщо розмір базової процентною ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, в усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору. Згідно з п. 1.10 договору позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня дисконтного періоду з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п.1.8 договору, оплатити всі фактично нараховані на термін платежу проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду. За змістом п.1.11 договору основана сума кредиту має бути повернена не пізніше дати закінчення дисконтного періоду, у а у разі, якщо позичальник продовжує користуватися грошовими коштами після закінчення дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду, та у разі продовження строк дії договору на умовах п.1.12 договору, основна сума кредиту має бути повернена не пізніше дати, визначеної за правилами п.1.12.1 договору, але в будь-якому разі не пізніше граничного строку дії договору. Відповідно до п. 1.12.1 договору зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. Згідно п.1.12.2 договору з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 року укладено договір факторингу, згідно якого клієнт (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») зобов`язався відступити фактору (ТОВ «Таліон Плюс») права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором. Матеріли справи містять додаткові угоди до договору факторингу: № 19 від 28.11.2019 року, № 26 від 21.12.2020 року, № 27 від 31.12.2021 року, № 31 від 31.12.2022 року, №32 від 31.12.2023 року, за змістом яких, зокрема, продовжено строк договору факторингу до 31.12 2024 року. Судом досліджено витяг з реєстру прав вимоги, складений сторонами правочину 21.09.2021 року за № 152, з даними про боржника [PERSON] та відтворенням відомостей про суму заборгованості 48 271,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 22 000,00 грн., заборгованість за відсотками 26 271,00 грн. Також, договір факторингу укладено 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», на підставі чого 30.05.2023 року складено реєстр прав вимоги № 9 з наведенням відомостей про боржника та суму заборгованості за договором кредиту - 70 789,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 22 000,00 грн., заборгованість за відсотками 48 789,00 грн. В подальшому, 08.07.2025 року договір факторингу укладено між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», за наслідком чого позивачем набуто право грошової вимоги до відповідача як позичальника за договором кредиту. Матеріали справи містять реєстр боржників як додаток до договору факторингу від 08.07.2025 року, де відтворено відомості про суму заборгованості боржника [PERSON] в сумі 70 789,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За положеннями ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). З дослідженої судом інформації за укладеним договором слідує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника виникла заборгованість. Так, з дослідженого судом розрахунку слідує, що позичальником ініційоване продовження строку дисконтного періоду шляхом оплати нарахованих протягом первісних 30 днів відсотків на суму 72,60 грн. В періоду продовженого дисконтного періоду кредитодавцем проведено нарахування відсотків згідно умов п.1.9.2 договору з розрахунку 310,25 % річних, та, у зв`язку із несплатою позичальником нарахованих відсотків в останній день дисконтного періоду додатково, згідно п. 1.9.3 договору, за період усього строку дисконтного періоду за ставкою 620,50 % річних. В подальшому, внаслідок завершення строку пролонгованого дисконтного періоду, кредитодавцем започатковано нарахування відсотків за пунктом 1.12.2 договору - 839,50 процентів річних, а ТОВ «Таліон Плюс» як особою, що набула право кредитодавця відносно позичальника, продовжено нарахування відсотків за такою ставкою без виходу за визначений п.1.12.1 строк. Отже, вирішуючи спір в межах заявлених стороною позивача вимог суд приходить до висновку про належне обгрунтування заявленої до стягнення суми, що включає розмір заборгованості за основним зобов`язанням, суму нарахованих відсотків. Оскільки за результатами вирішення спору знайшли свого підтвердження обставини порушення відповідачем взятих на себе згідно договору кредиту зобов`язань, що виявляє порушення прав кредитора та необхідність їх поновлення, суд вважає необхідним задовольнити позов, стягнути заявлену учасником та обґрунтовану поданими доказами суму заборгованості. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до п.2 ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Надаючи оцінку поданим стороною позивача доказам: договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025 року, укладеного між Адвокатським бюро «Тараненко та Партнери» і ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», акту прийому передачі наданих послуг з наведенням даних про види отриманих послуг, їх тривалість та вартісну оцінку, суд дійшов висновку про невідповідність заявленої суми складності справи, ціні позову, рівню необхідного втручання адвоката на досягнення бажаного результату у відповідних правовідносинах.

Outcome: approved