Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що [PERSON] уклала з АТ Таскомбанк (первісним кредитором) Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №7351073_RESTRUCT від 04.12.2019 року, підписанням якого акцептувала публічну пропозицію АТ Таскомбанк, яка розміщена на веб-сайті Банку. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення кредитного ліміту. 15.05.2024 року між АТ Таскомбанк та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ ФК ЄАПБ зобовязується передати (сплатити) АТ Таксомбанк суму фінансування, а АТ Таскомбанк зобовязується відступити ТОВ ФК ЄАПБ права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року Реєстру прав вимоги, ТОВ ФК ЄАПБ набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 37784,00 грн, з яких: 18571,93 грн- загальна заборгованість за тілом кредиту; 0,07 грн - загальна заборгованість по відсотках; 17867,52 грн - загальна заборгованість по комісії; 1344,48 грн - пеня, штрафи. Відповідач не виконав свого зобов`язання всупереч умов договору. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №7351073_RESTRUCT від 04.12.2019 року у розмірі 37784,00 грн. Крім того, 31.07.2021 року між ТОВ ФК Інвеструм та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22963-07/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, зазначений відповідачем (п. 7 кредитного договору). Відповідно до п.п.1.1, п. 1 кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.п.1.7 п. 1 Кредитного договору, клієнт підтверджує, що на правовідносини за цим договором не розповсюджуються дія Закону України Про споживче кредитування. Відповідно до п.п.1.6 п. 1 Кредитного договору, невідємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства. 13.01.2023 року між ТОВ ФК Інвеструм та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № 13012023, у відповідності до умов якого ТОВ ФК Інвеструм передає (відступає) ТОВ ФК ЄАПБ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК ЄАПБ приймає належні ТОВ ФК Інвеструм права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року, ТОВ ФК ЄАПБ набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10670,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5670,00 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконав свого зобов`язання всупереч умов договору. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №22963-07/2021 в розмірі 10670,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5670,00 грн сума заборгованості за відсотками. На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість у загальному розмірі 48454,00 грн та стягнути з відповідача понесені судові витати. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.08.2025 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судовий розгляд. 14.10.2025 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд», в якому зазначено, що відповідач з вимогами позовної заяви позивача не погоджується, вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На думку представника відповідача, долучені розрахунки заборгованості, які надані позивачем, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ними, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, та не є належним доказом наявності заборгованості. Розрахунки з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в них, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає представник позивача. Окрім того, наданий позивачем на підтвердження заявлених вимог розрахунок щодо заборгованості за Договором №7351073_RESTRUCT від 04.12.2019 року, зроблений виключно за період, що починається часом набуття права вимоги за договором факторингу, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом у межах строку кредитування із зазначенням відповідних транзакцій як з боку фінансової установи так із боку клієнта. Відповідач вважає, що додатки до договору факторингу - витяг з реєстру боржників, в якому зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу, без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, та яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. Крім того, акт прийому передачі реєстру права вимоги за Договором Факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2025 року не містить жодної інформації відносно відповідача (кредитний договір, прізвище ім`я, по-батькові, заборгованість, тощо). Долучені до позовної заяви документи (договір та додаток до нього, а також таблиця з персональними даними відповідача та умовами кредитування), не містять інформації щодо номера банківської картки відповідача та перерахунку кредитних коштів. Позивач не довів належними та допустимими доказами факт того, що відповідач дійсно отримав грошові кошти у первинного кредитора, а також наявність у відповідача взагалі заборгованості перед позивачем. Розрахунок заборгованості в даному випадку не є належним доказом існування заборгованості або інших грошових правовідносин між сторонами, зокрема з первинним кредитором. Також, представник відповідача зазначив, що позивач, обґрунтовуючи своє право на стягнення заборгованості за укладеним між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвеструм» договором №22963-07/2021 від 31.07.2021 року, зазначає, що набув відповідне право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року, укладеного між ним та ТОВ «Інвеструм». Представником позивача, надано суду договір факторингу №13012023 від 13/01/2023 року не в повному обсязі, а саме, після аркушу № 4, який закінчується п. 3.10, слідує аркуш останній аркуш (не вказано його номер), на якому зазначаються реквізити сторін договору, що не дає можливості дослідити всі умови такого договору. В Акті прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №13012023 від 13.01.2023 року та у самому Договорі факторингу не зазначено жодних відомостей (кредитний договір, дата укладення, прізвище ім`я та по-батькові боржника, розмір заборгованості тощо), які б давали підстави вважати, що передається право вимоги щодо стягнення заборгованості з відповідача. Графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, Договір про надання фінансового кредиту №22963-07/2021 від 31.07.2021 року та всі заявки на відстрочення виконання зобов`язань за Договором про надання фінансового кредиту не місять підписи сторін цього договору. Крім того, вказані документи завірені лише підписом позивача, при цьому не завірені підписом ТОВ «Інвеструм», та не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. Розрахунок заборгованості також здійснений самостійно позивачем та завірений ним, а тому не є первинним документом, і не можу бути належним доказом у справі. Позивач не надав суду жодного належного доказу, який б підтверджував сам факт отримання коштів відповідачем, згідно Договору про надання фінансового кредиту, згідно якого виникла підстава щодо стягнення заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку. Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність відповідача, у задоволені позову просить відмовити в повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] уклала з АТ Таскомбанк (первісним кредитором) Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №7351073_RESTRUCT від 04.12.2019 року, підписанням якого акцептувала публічну пропозицію АТ Таскомбанк, яка розміщена на веб-сайті Банку. Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 24 місяців (з 04.12.2019 року по 04.12.2021 року), сума кредиту 25671,72 грн, встановлена процентна ставка за користування кредитом у розмірі 0,001%, комісія за обслуговування кредиту у розмірі 2,90% на місяць від основної суми кредиту. 15.05.2024 року між АТ Таскомбанк та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ ФК ЄАПБ зобовязується передати (сплатити) АТ Таскомбанк суму фінасування, а АТ Таскомбанк зобовязується відступити ТОВ ФК ЄАПБ права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року Реєстру прав вимоги, ТОВ ФК ЄАПБ набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 37784,00 грн, з яких: 18571,93 грн- загальна заборгованість за тілом кредиту; 0,07 грн - загальна заборгованість по відсотках; 17867,52 грн - загальна заборгованість по комісії; 1344,48 грн - пеня, штрафи. Відповідач не виконав свого зобов`язання всупереч умов договору. Таким чином, [PERSON] , у зв`язку з невиконанням забов`язання, має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №7351073_RESTRUCT від 04.12.2019 року у розмірі 37784,00 грн., з яких: 18571,93 грн- загальна заборгованість за тілом кредиту; 0,07 грн - загальна заборгованість по відсотках; 17867,52 грн - загальна заборгованість по комісії; 1344,48 грн - пеня, штрафи. 31.07.2021 року між ТОВ ФК Інвеструм та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22963-07/2021, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 14 днів, тобто до 13.08.2021 року, з встановленою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 328,5% річних від суми кредиту в розрахунку 0,90% на добу. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, зазначений відповідачем (п. 7 кредитного договору). Відповідно до п.п.1.1, п. 1 кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.п.1.7 п. 1 Кредитного договору, клієнт підтверджує, що на правовідносини за цим договором не розповсюджуються дія Закону України Про споживче кредитування. Відповідно до п.п.1.6 п. 1 Кредитного договору, невідємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства. У подальшому [PERSON] були подані заявки про відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 22963-07/2021 від 31.07.2021 року, а саме: від 20.08.2021 року, 02.09.2021 року, 19.09.2021 року та 20.11.2021 року. 13.01.2023 року між ТОВ ФК Інвеструм та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № 13012023, у відповідності до умов якого ТОВ ФК Інвеструм передає (відступає) ТОВ ФК ЄАПБ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК ЄАПБ приймає належні ТОВ ФК Інвеструм права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року , ТОВ ФК ЄАПБ набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10670,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5670,00 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконав свого зобов`язання всупереч умов договору. Таким чином, [PERSON] , у зав`язку з неналежним виконанням зобов`язання, має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №22963-07/2021 в розмірі 10670,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5670,00 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач, як на обставину, отримання відповідачем кредитних коштів, посилається на ту обставину, що між АТ «Таскомбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №7351073_RESTRUCT від 04.12.2019 року, згідно з умовами якого позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбаченим договором. Крім того, між ТОВ «ФК «Інсеструм» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22963-07/2021 від 31.07.2021 року, який підписано електронним підписом позичальника, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Позивачем на підтвердження розміру наданих відповідачеві кредитних коштів за вказаними кредитними договорами надані розрахунки заборгованості. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені, зокрема, відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 566 від 30 грудня 1998 року (чинного на час проведення грошових операцій за кредитним договором). При цьому, доказів не отримання відповідачем коштів стороною відповідача не надано. Відповідач лише заперечував заявлений позивачем розмір заборгованості за кредитним договором. Також, суд не приймає до уваги позицію відповідача, який вважав, що наданий позивачем розрахунок, є необґрунтованим, оскільки відповідач не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з наданим позивачем. Однак свого контрозрахунку стороною відповідача не надано. Крім того, факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наявними в матеріалах справи заявки, подані відповідачем, про відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту № 22963-07/2021 від 31.07.2021 року, а саме: від 20.08.2021 року, 02.09.2021 року, 19.09.2021 року та 20.11.2021 року. А тому, доводи сторони відповідача щодо неналежності та недопустимості наданих доказів позивачем є хибними та не приймаються до уваги. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. При цьому, реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Таким чином, позивачем було доведено належними та допустимими доказами факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі за кредитними договорами, які підлягають задоволенню у частині стягнення основної суми борг, нарахованих процентів за користування кредитними коштами. Щодо вимог про стягнення нарахованої позивачем пені у розмірі 1344,48 грн за кредитним договором №7351073_RESTRUCT від 04.12.2019 року, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Отже, суд дійшов висновку, що підлягають стягненню і заявлені позивачем вимоги щодо стягнення нарахованої неустойки (пені) у розмірі 1344,48 грн за кредитним договором №7351073_RESTRUCT від 04.12.2019 року. Крім того, як вбачається з наданого розрахунку заборгованості, позивач також просить стягнути з відповідача комісію у розмірі 17867,52 грн за кредитним договором №7351073_RESTRUCT від 04.12.2019 року. Судом встановлено, що згідно п. 1.1.5 кредитного договору позивачем нарахована комісія за обслуговування кредиту у розмірі 2,90% від основної суми кредиту. У постанові Велика Палата Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зазначено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону N 2121-III), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. А тому позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 17867,52 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Щодо відступлення прав вимоги за кредитним договором правонаступнику. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Позивач, як на підставу набуття ним права грошової вимоги до відповідача в сумі 37784,00 грн за кредитним договором №7351073_RESTRUCT від 04.12.2019 року, посилається на те, що 15.05.2024 року між АТ Таксомбанк та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № НІ/11/19-Ф, у відповідності до умов якого, ТОВ ФК ЄАПБ зобовязується передати (сплатити) АТ Таксомбанк суму фінансування, а АТ Таксомбанк зобовязується відступити ТОВ ФК ЄАПБ права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Зі змісту Акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги за договором факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року вбачається, що сторони уклали даний Акт про те, що на виконання п. 2.1 договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року, укладеного між Клієнтом та Фактором, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр прав вимоги кількістю 7234, після чого, з урахуванням п.2.1 Договору факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року, від клієнта до фактора переходять права вимоги боргу від позичальників і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно їх боргів. Загальна сума заборгованості складає 153 316 615,96 грн. Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року Реєстру прав вимоги, до ТОВ ФК ЄАПБ перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 37784,00 грн. Водночас за умовою зазначеного договору факторингу, клієнт зобов`язаний відступити фактору права вимоги, які зазначені у відповідному Реєстрі боржників. Позивачем наданий до суду належним чином оформлений витяг реєстру прав вимоги щодо боржника [PERSON] на умовах, передбачених Договором факторингу №НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року. 15.05.2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило плату за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № НІ/11/19-Ф від 15.05.2024 року, згідно платіжної інструкції № 21312 на суму 6388554,98 грн. Також,позивач, як на підставу набуття ним права грошової вимоги до відповідача в сумі 10670,00 грн за кредитним договором № 22963-07/2021, посилається на те, що 13.01.2023 року між ТОВ ФК Інвеструм та ТОВ ФК ЄАПБ укладено договір факторингу № 13012023, у відповідності до умов якого ТОВ ФК Інвеструм передає (відступає) ТОВ ФК ЄАПБ за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК ЄАПБ приймає належні ТОВ ФК Інвеструм права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року , ТОВ ФК ЄАПБ перейшло право грошової вимоги, зокрема до відповідача в сумі 10670,00 грн. Зі змісту Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № №13012023 від 13.01.2023 року вбачається, що сторони уклали даний Акт про те, що на виконання п. 1.2 договору факторингу №13012023 від 13.01.2023 року, укладеного між Клієнтом та Фактором, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників кількістю 10683, після чого, з урахуванням п.1.2 Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 року, від клієнта переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Загальна сума заборгованості складає 124208329,58 грн. 17.01.2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило плату за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 13012023 від 13.01.2023 року, згідно платіжної інструкції № 19284 на суму 2000413,14 грн. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Отже, позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за існуючими зобов`язаннями за кредитними договорами, та у позивача виникло таке право з моменту укладання відповідних договорів факторингу. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України позивачем повідомлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які понесені і які очукує понести позивач в зв`язку із розглядом справи становить - сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3028,00 грн; витрати пов`язані з розгляду справи, а саме витребування доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 1514 грн. Положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ціна позову за змістом позовної заяви становила 48454,00 грн. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково на загальну суму 30586,48 грн. З урахуванням наведеного, частка задоволених позовних вимог від загальної ціни позову становить 30586,48 грн:48454,00 (0,6312). Відповідно, пропорційний розмір витрат, понесених позивачем на сплату судового збору, у розмірі 1911,27 грн. З підстав викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1911,27 грн Щодо посилання позивача про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: витребування доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 1514,00 грн. судом визначене наступне. Частною 3 ст. 133 ЦПК України визначно, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем не надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження понесення ним витрат витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме: витребування доказів, проведенням огляду доказів за іх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у розмірі 1514,00 грн,підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вказаних грошових коштів відсутні На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial