Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

І. Правовідносини сторін У березні 2026 року [PERSON] , в інтересах та від імені якої діє адвокат Денисенко С.В. (далі Позивач), через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до Першої прилуцької державної нотаріальної контори про зняття арешту з майна, у якому просить скасувати (зняти) обтяження щодо будинку, розташованого за адресою [ADDRESS] , внесене у Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна з такими відомостями: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 3691653; дата реєстрації 06.09.2006 10:46:55 за номером 3691653; реєстратор: Прилуцька міська державна нотаріальна контора, 17500, Чернігівська обл., Прилуцький р., м. Прилуки, вул. Шевченка, 107, (04637) 5-36-54, (04637) 5-22-62; підстава обтяження: не вказано, б/н, не вказано; додаткові дані: архівний номер: 1929989СНERNIGOV10, архівна дата: 18.02.2000, дата виникнення: 12.04.1957, № реєстра: 1402-20, внутр. № 9D012A3323F12F2F8347; об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис. Позивач обґрунтовує вимоги тим, що після смерті бабусі 09.05.2025 успадкувала будинок у м. Прилуки та 15.12.2025 отримала свідоцтво про право на спадщину. При спробі зареєструвати місце проживання їй відмовили через наявність у реєстрі архівного обтяження (заборони відчуження), зареєстрованого у 2006 році на підставі запису від 1957 року щодо невідомої особи. Позивач звернулася до нотаріальної контори для зняття обтяження, однак їй рекомендовано вирішувати питання в судовому порядку через відсутність додаткових відомостей. Жодної інформації про підстави обтяження чи особу боржника вона не має, а також не має боргових зобов`язань. На думку позивача, обтяження безпідставно обмежує її право власності, а з урахуванням спливу строків позовної давності підлягає скасуванню. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Давидчука Д.П. від 26 березня 2026 року відкрито провадження у справі. Згідно ч.1ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Відтак, 14.04.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення. ІІІ. Позиції сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, але надали заяву, в якій просять суд розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Першої Прилуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася. Була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2ст. 247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] , народилася [INFO] (а.с.4), яка є онукою [PERSON] (а.с. 5). [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на будинок за адресою [ADDRESS] (а.с. 5). [PERSON] успадкувала вказаний будинок та 15.12.2025 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний будинок (а.с. 5). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено наступне: тип обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 3691653; дата реєстрації 06.09.2006 10:46:55 за номером 3691653; реєстратор: Прилуцька міська державна нотаріальна контора, 17500, Чернігівська обл., Прилуцький р., м. Прилуки, вул. Шевченка, 107, (04637) 5-36-54, (04637) 5-22-62; підстава обтяження: не вказано, б/н, не вказано; додаткові дані: архівний номер: 1929989СНERNIGOV10, архівна дата: 18.02.2000, дата виникнення: 12.04.1957, № реєстра: 1402-20, внутр. № 9D012A3323F12F2F8347; об`єкт обтяження: будинок, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса нерухомого майна: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , причина відсутності коду: архівний запис (а.с. 6-7). Згідно з повідомленням Першої прилуцької державної нотаріальної контори від 19.03.2026 нотаріус зазначила, що оскільки запис є архівним, то інших відомостей, крім тих, які зазначені у реєстрі, вона не може надати. Рекомендовано звернутися до суду (а.с. 7-8). Згідно з відомостями будинкової книги, яка ведеться з 1959 року, відсутні записи про особу [PERSON] (а.с. 10-13). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права". Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст.ст. 55,124Конституції України та ст.3ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 328ЦК України чітко прописує, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно дост.391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться відомості про обтяження у вигляді заборони щодо житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а саме: реєстраційний номер обтяження 3691653, дата реєстрації 06.09.2006 о 10:46:55, реєстратор Прилуцька міська державна нотаріальна контора; підстава обтяження не зазначена; додаткові дані: архівний номер 1929989СНERNIGOV10, архівна дата 18.02.2000, дата виникнення 12.04.1957, № реєстру 1402-20, внутрішній № 9D012A3323F12F2F8347; об`єкт обтяження будинок (цілий, добудований, житловий); власник [PERSON] (архівний запис, ідентифікаційні дані відсутні). Відомостей на підставі яких документів виникла вказана заборона на нерухоме майно та хто є ініціатором такої заборони, не має. Станом на день звернення до суду не має виконавчих проваджень щодо стягнення боргу з [PERSON] . [PERSON] набула право власності на вказаний житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину, підстав для перебування цього майна під арештом на даний час немає, а отже суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а право власника на вільне розпорядження своїм майном підлягає поновленню шляхом скасування заборони відчуження нерухомого майна. Внесений до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна запис щодо заборони відчуження нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано за позивачем, обмежує його права на здійснення своїх прав з розпорядження житловим будинком, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, позивачем не заявлено вимоги про стягнення судового збору з відповідача, відтак, сума сплаченого судового збору залишається за ним.

Outcome: approved