Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

29.09.2025 представник ТОВ «Діджи Фінанс» - Романенко М.Е. звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 103142812 від 13.07.2021 у розмірі 80030,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що 13.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 103142812, шляхом оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та перерахувало грошові кошти на картковий рахунок [PERSON] , проте останній належним чином умови кредитного договору не виконав у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість. Крім того 13.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення прав вимоги № 10Т, згідно з умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги за кредитними договорами, у тому числі і до відповідача за кредитним договором № 103142812 від 13.07.2021. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем не сплачена та становить 80030,00 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 60030,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2025 головуючим суддею у справі визначено Боброву І.В. Суд своєю ухвалою від 08.10.2025 відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку. Судом встановлено, що 13.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 103142812 (далі договір) шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується копією договору, анкетою-заявою на кредит № 103142812, у якій міститься виклад процесу оформлення та розгляду заяви позичальника, прийняте рішення та погоджені умови кредитування; паспортом споживчого кредиту № 103142812. Вказаний договір підписано електронним цифровим підписом. За умовами цього договору ТОВ «Мілоан» зобов`язується надати кредит у сумі 20000 грн строком на 15 днів з 13.07.2021 (п. 1.2, 1.3). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом до 28.07.2021 (п.1.4). Комісія за надання кредиту: 0,00 грн (п.1.5.1). Проценти за користування кредитом: 30,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6). Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з пунктом 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4. договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування. Розділом 2.3 договору врегульовано порядок пролонгації строку кредитування на пільгових у мовах та на стандартних умовах. Так для продовження строку кредитування на пільгових умовах позичальник має сплатити комісію за управління та обслуговування по кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п. 2.3.1.1 договору). Для пролонгації на стандартних умовах: позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилось до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту) (п. 2.3.1.2 договору). Відповідно до п. 6.4 договору укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Згідно з п. 6.5 договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання виконало та перерахувало кредитні кошти [PERSON] , що підтверджується копією платіжного доручення № 29855965 від 13.07.2021. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Наведене свідчить про належне укладення вказаного вище договору з [PERSON] , шляхом проставляння електронного підпису. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 1 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Відповідно до відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення, відповідачем продовжувався строк кредитування на стандартних умовах та останній має заборгованість у сумі 80030,00 грн, з яких: 20000,00 грн грн заборгованість за тілом кредиту; 60030,00 грн заборгованість за процентами. Крім того 13 жовтня 2021 року між ТОВ Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 10Т, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 103142812 від 13.07.2021 на суму 80030,00 грн, з яких: 20000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 60030,00 грн заборгованість за процентами. Вказане підтверджується такими копіями: договору факторингу, акту приймання-передачі реєстру боржників, витягу з реєстру боржників, платіжних інструкцій. Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); факторингу (гл.73 ЦК України). 25.07.2025 [PERSON] надіслано досудову вимогу про погашення на користь ТОВ «Діджи Фінанс» кредитної заборгованості у сумі 80030,00 грн. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 року у справі №6-979цс15 «… боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення права вимоги відповідач також не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «Діджи Фінанс» за договором № 103142812 від 13.07.2021. Відповідачем існування заборгованості не спростовано, власного розрахунку суду не надано. Отже відповідно до ст. 526, 530, 1054 ЦК України існують підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за наданим кредитом. Щодо заявленої вимоги про відшкодування понесених судових, суд зазначає таке. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 04 червня 2021 року по справі № 380/887/20). Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав суду такі документи: копію договору про надання правової допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» та ФОП [PERSON] , копію додаткової угоди № 251 від 31.07.2025 до договору про надання правової допомоги № 01-05/05 від 05.05.2025, копію детального опису робіт, виконаних [PERSON] , необхідних для надання правничої допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення заборгованості від 31.07.2025. Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Отже, враховуючи викладене вище, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі 5000,00 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved