Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за договорами у загальному розмірі 187 270,65 грн, що складається з наступного: - за Кредитним договором № 8276128 в розмірі 20 017,50 грн; - за Кредитним договором № 73338745 в розмірі 20 700,00 грн; - за Кредитним договором № 5979752 в розмірі 47 100,00 грн; - за Кредитним договором № 103145410 в розмірі 21 207,09 грн; - за Кредитним договором № 1920307 в розмірі 17 040,00 грн; - за Кредитним договором № 42986-02/2025 в розмірі 8 150,00 грн; - за Кредитним договором № 8266266 в розмірі 53 056,06 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 16.01.2025 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі у порядку, визначену Законом України «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір № 8276128, за яким відповідач отримала кошти, які зобов`язана була повернути, сплатити проценти та комісію, але умови договору не виконує. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27/03/25, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру прав вимоги №7 від 26.06.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 сума заборгованості відповідача складає 20 017,50 грн, з яких: - 8 500 грн - сума заборгованості по основному боргу; - 7 267,50 грн - сума заборгованості по процентам; - 4 250 грн - неустойка. Крім того, 06.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено аналогічний кредитний договір №73338745, але в порушення умов договору відповідач кошти не повернула. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №27/03/25, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників №10 від 25.07.2025 до Договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 сума заборгованості відповідача складає 20 700 грн, з яких: - 6 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 1 800 грн - сума заборгованості по процентам; - 12 000 грн - сума заборгованості за пенею; - 900 грн - комісія за надання кредиту. 02.11.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] в електронній формі у порядку, визначену Законом України «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір №5979752, за яким відповідач отримала кошти, які зобов`язана була повернути, сплатити проценти та комісію, але умови договору не виконує. 28.07.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №28072025, за умовами якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників №2 від 28.07.2025 до Договору факторингу №28072025 від 28.07.2025 сума заборгованості відповідача складає 47 100 грн, з яких: - 17 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 23 800 грн - сума заборгованості по комісії; - 6 300 грн - сума заборгованості за неустойкою. Крім того, 15.01.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] в електронній формі у порядку, визначену Законом України «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір №103145410, за яким відповідач отримала кошти, які зобов`язана була повернути, сплатити проценти та комісію, але умови договору не виконує. 28.07.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №28072025, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників №3 від 28.07.2025 до Договору факторингу №28072025 від 28.07.2025 сума заборгованості відповідача складає 21207,09 грн, з яких: - 4 800 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 3 909,49 грн - сума заборгованості по процентам за користування кредитом;- - 3 500,00 грн - сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту; - 8 997,60 грн - сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). Крім того, 20.02.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та [PERSON] в електронній формі у порядку, визначену Законом України «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір №1920307, за яким відповідач отримала кошти, які зобов`язана була повернути, сплатити проценти та комісію, але умови договору не виконує. 25.07.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №25072025, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №25072025 від 25.07.2025 сума заборгованості відповідача складає 17 040 грн, з яких: - 4 000,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; - 5 040,00 грн - заборгованість по комісії за обслуговування кредиту; - 8 000,00 грн - сума заборгованості за неустойкою. Крім того, 19.02.2025 між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] укладено кредитний договір №42986-02/2025, за яким відповідач отримала кошти, які зобов`язана була повернути та сплатити проценти, але в умови договору не виконує. 29.07.2025 між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №29072025, за яким ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №29072025 від 29.07.2025 сума заборгованості відповідача складає 8150 грн, з яких: - 2500,00 грн - сума заборгованості за основним зобов`язанням; - 1575,00 грн - заборгованість за відсотками; - 4075,00 грн - сума заборгованості за штрафом. Крім того, 08.09.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №8266266, за яким відповідач отримала кошти, які зобов`язана була повернути та сплатити проценти, але умови договору не виконує. 17.10.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №17102025, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до [PERSON] . Відповідно до Реєстру боржників №1 від 17.10.2025 до Договору факторингу №17.10.2025 від 17.10.2025 сума заборгованості відповідача складає 53 056,06 грн, з яких: - 19 230,02 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 23 076,04 грн - заборгованість за відсотками; - 10 750 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами. Посилаючись на норми ЦК України та умови укладених договорів, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 187 270,65 грн. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалась. Дослідивши подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Порядок укладення електронного договору визначено ст. 11 вищезазначеного Закону. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч.1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 513 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наданими доказами підтверджується укладання відповідачем наступних кредитних договорів: - 16.01.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронній формі у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію» укладено кредитний договір № 8276128, за яким відповідач отримала кошти в сумі 8500 грн, строком на 360 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,998% на день та комісії за надання кредиту 17,25% від суми кредиту; переказ коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується повідомленням ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 26.11.2025; - 06.02.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено кредитний договір №73338745, за яким відповідач отримала кошти в сумі 6000 грн, строком на 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,2 % на день та комісії за надання кредиту 15% від суми кредиту; переказ коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується повідомленням ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 01.12.2025; - 02.11.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладений кредитний договір №5979752, за яким відповідач отримала кошти в сумі 17 000 грн, строком на 345 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,93% на день, комісії за надання кредиту 12,5% від суми кредиту, комісії за обслуговування кредиту за ставкою 14% від суми кредиту; переказ коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується платіжним дорученням від 02.11.2024; - 15.01.2025 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладений кредитний договір №103145410, за яким відповідач отримала кошти в сумі 5000 грн строком на 345 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,99% на день, комісії за надання кредиту в розмірі 1000 грн, яка нараховується за ставкою 20% від суми кредиту, комісії за обслуговування кредиту за ставкою 7% від суми кредиту; переказ коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується платіжним дорученням від 15.01.2025; - 20.02.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Незалежні фінанси» та [PERSON] укладений кредитний договір №1920307, за яким відповідач отримала кошти в сумі 4000 грн, строком на 345 днів, зі сплатою процентів у розмірі 0,97% на день, комісії за надання кредиту в розмірі 1000 грн, яка нараховується за ставкою 25% від суми кредиту, комісії за обслуговування кредиту за ставкою 14% від суми кредиту; переказ коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується платіжним дорученням від 21.02.2025; - 19.02.2025 між ТОВ «Стар файненс груп» та [PERSON] укладено кредитний договір №42986-02/2025, за яким ТОВ «Стар файненс груп» зобов`язано було надти [PERSON] кошти в сумі 2500 грн строком на 120 днів, які вона зобов`язана була повернути та сплатити проценти за ставкою 0,90% в день; позивачем не надано доказів отримання коштів відповідачем; - 08.09.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №8266266, за яким відповідач отримала кошти в сумі 21 500 грн строком на 360 дні, зі сплатою процентів у розмірі 1% на день; переказ коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується повідомленням ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» від 23.10.2025. Суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується перехід до нього прав вимоги за кредитними договорами: - № 8276128 від 16.01.2025 в розмірі 15 767 грн 50 коп, що складається з тіла кредиту в сумі 8 500 грн та процентів у сумі 7 267,50 грн; - № 73338745 від 06.02.2025 в розмірі 6 360 грн, що складається з тіла кредиту в сумі 6 000 грн та процентів у сумі 360 грн; - № 5979752 від 02.11.2024 в розмірі 17 000 грн, що складається з тіла кредиту; - № 103145410 від 15.01.2025 в розмірі 8709 грн 49 коп, що складається з тіла кредиту в сумі 4 800 грн та процентів у сумі 3909,49 грн; - № 1920307 від 20.02.2025 в розмірі 4000 грн, що складається з тіла кредиту; - № 8266266 від 08.09.2024 в розмірі 42 306 грн 06 коп, що складається з тіла кредиту в сумі 19230,02 грн та процентів у сумі 23 076,04 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 94 143,05 грн. У задоволенні позовних вимог у частині стягнення решти нарахованої заборгованості суд відмовляє, з наступних підстав. Нарахування процентів за межами строку кредитування є безпідставним, оскільки суперечить ст. 1050 ЦК України. Суд зазначає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Щодо вимоги про стягнення комісії за надання кредитів суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Як встановлено ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниє обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року в справі №524/5152/15. За таких обставин, умови кредитного договору щодо встановлення плати за послуги з надання кредиту і відповідно сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту є нікчемними з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави визнати [PERSON] боржником за цими платежами, що свідчить про безпідставність заявлених у цій частині вимог, які не підлягають задоволенню. Позивачем також необґрунтовано включено до розрахунку заборгованості за кредитними договорами неустойку, з огляду на зміст п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення позичальника від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошового зобов`язання у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено воєнний стан, дію якого продовжено і він триває до теперішнього часу. Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у частині стягнення заборгованості за Кредитним договором № 42986-02/2025 від 19.02.2025 в розмірі 8 150 грн, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту отримання відповідачем коштів від первинного кредитора ТОВ «Стар файненс груп» за цим договором. Згідно ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Необхідність дослідження саме первинних документів у справах щодо стягнення кредитної заборгованості визнана у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891/15-ц. Правова позиція щодо первинних документів викладена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2018 по справі №364/737/17, де зазначено, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані у позовній заяві. Таким чином, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від первинного кредиторів платіжні документи, які підтверджують розмір заборгованості по кредитним договорам. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Враховуючи відсутність належних доказів отримання відповідачем коштів, суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу та процентів на неї. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факт виникнення заборгованості відповідача за Кредитним договором № 42986-02/2025 та її розмір, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню відшкодування витрат зі сплати судового збору пропорційно частині задоволених вимог - у сумі 1522,21 грн.

Outcome: partial