Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У лютому 2026 року [PERSON] , звернулася до суду із зазначеною заявою, у якій просила встановити факт належності виписки (довідки) до акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААВ № 112917 від 24 березня 2022 року [PERSON] , [INFO] , картка платника [NUMBER] . Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що у довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ № 112917 від 24 березня 2022 року [PERSON] , [INFO] , встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності інвалід дитинства, інвалідність встановлена безтерміново. Однак, під час складання цієї виписки допущено описку у написанні по-батькові заявника, а саме помилково вказано « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». Вказана технічна помилка є однією з підстав відмови Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області у призначенні заявнику пенсії по інвалідності; встановлення зазначеного юридичного факту необхідно заявнику для призначення пенсії по інвалідності; повноваження, права та обов`язки органу, який допустив зазначену описку, припинені на підставі пункту 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медикосоціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», тому іншого позасудового порядку для виправлення описки не передбачено. Ухвалою від 12 лютого 2026 року суд прийняв заяву до розгляду, відкрив провадження та призначив судове засідання для розгляду справи. Заявник та її представник у судове засідання не з`явилися, остання звернулася до суду з клопотанням, у якому заяву підтримала у повному обсязі та просила проводити судовий розгляд справи без їх участі. Окрім того, просила врахувати, що під час вивчення доданих документів до відзиву на заяву було встановлено, що під час вирішення питання щодо розгляду заяви [PERSON] заінтересованою особою було враховано виписку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААВ №112917 від 24 березня 2022 року. При цьому заявнику у березні 2022 року було видано довідку до акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААВ №112917 від 24 березня 2022 року, яка є продовженням документа, так як виписка до акта огляду МСЕК та довідка до акту огляду МСЕК є єдиним документом. Тому, з метою уникнення неточностей, просить суд прийняти уточнення до прохальної частини заяви [PERSON] та встановити факт належності виписки (довідки) до акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААВ №112917 від 24 березня 2022 року [PERSON] , [INFO] , картка платника податків [NUMBER] . Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, заперечуючи проти задоволення заяви, зазначило, що 16 вересня 2025 року [PERSON] звернулася із заявою про призначення пенсії по інвалідності згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено відповідний структурний підрозділ Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області. До заяви від 16 вересня 2025 року, зокрема, долучила виписку з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 24 березня 2022 року серії 12 ААВ № 112917 на ім`я [PERSON] , відповідно до якої заявнику з 01 березня 2022 року встановлено 3 групу інвалідності з дитинства. Зазначене у виписці з акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 24 березня 2022 року серії 12 ААВ № 112917 по батькові « [PERSON] » не відповідає паспортним даним « [PERSON] ». В електронній пенсійній справі наявний лист від 26 серпня 2025 року № 01-15/2120 КНМП «Лікарні інтенсивного лікування «Кременчуцька», в якому підтверджується факт направлення медичної документації [PERSON] на МСЕК у 2022 році, але він не може слугувати підставою для призначення пенсії по інвалідності (документами, що підтверджують встановлення інвалідності є виписка з акта огляду МСЕК або відомості про результати проведеного оцінювання повсякденного функціонування особи). За результатом розгляду документів і заяви від 16 вересня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийняло рішення від 23 вересня 2025 року № 163950034967 про відмову в призначенні пенсії за віком, оскільки у виписці акта огляду МСЕК по батькові не відповідає паспортним даним заявника та у зв`язку з відсутністю інформації про припинення виплати державної соціальної допомоги. За доводами заінтересованої особи, для виправлення помилки в виписці акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 24 березня 2022 року серії 12 ААВ № 112917 [PERSON] потрібно звернутися до КНМП «Лікарня інтенсивного лікування Кременчуцька», тобто до органу, що її видав. Окрім того, за твердженням представника Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, між цим органом та [PERSON] існує спір про право на пенсію, а не про встановлення факту, що має юридичне значення. Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 23 вересня 2025 року № 163950034967 про відмову в призначенні пенсії по інвалідності [PERSON] є рішенням суб`єкта вданих повноважень, тому підлягає оскарженню у порядку адміністративного судочинства. Ураховуючи наведене, заінтересована особа просить закрити провадження у цій справ, розгляд проводити без участі її представника. Заперечуючи проти доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, зокрема, щодо наявності у даному випадку спору про право, представник заявника зауважив, що для останнього встановлення факту належності виписки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААВ №112917 від 24 березня 2022 року має саме юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; метою встановлення цього факту є, як реалізація у подальшому права на пенсійне забезпечення, так і права на пільги працюючим інвалідам 3 групи, отримання освіти, знижки на ліки та транспорт; встановлення цього факту буде мати виключно юридичні наслідки, які не пов`язуються з подальшим вирішенням спору про право. Щодо досудового врегулювання спору представник заявника, посилаючись на положення пункту 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи», зазначив, що оскільки медико-соціальні експертні комісії, які б могли виправити допущену технічну помилку припинили свою діяльність, то доводи представника Пенсійного фонду про необхідність здійснення такими органами виправлень у виписці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААВ №112917 від 24 березня 2022 року є необґрунтованими. Водночас зауважив, що внаслідок звернення до правонаступника медико-соціальних експертних комісій Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради», як правонаступника Комунального підприємства «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи» Полтавської обласної ради» з метою усунення описки відповіді досі не отримано. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України). Відповідно до частини сьомої статті 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Зокрема, передумовою для звернення до суду про встановлення факту, що має юридичне значення у цій справі, є звернення заявника до органу, який допустив описку в документі для її виправлення. Так, пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 19 грудня 2024 року № 4170-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» установлено, що повноваження, права і обов`язки медико-соціальних експертних комісій щодо проведення медико-соціальної експертизи, а також повноваження, права і обов`язки Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України припиняються 31 грудня 2024 року. У зв`язку з наведеним, заявник 13 січня 2026 року направила головному лікарю Комунального підприємства «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського Полтавської обласної ради», як правонаступнику Комунального підприємства «Полтавський обласний центр медико-соціальної експертизи» Полтавської обласної ради» заяву, у якій просила усунуту допущену у довідці серії 12 ААВ №112917 від 24 березня 2022 року описку в написанні її по-батькові шляхом прийняття відповідного рішення. Згідно з фіскальним чеком АТ «Укрпошта» заява направлена рекомендованим листом 13 січня 2026 року, однак відповіді на цю заяву [PERSON] не отримала, у зв`язку з чим змушена була звернутися до суду. Щодо доводів заінтересованої особи про наявність спору у даному випадку між нею та заявником, суд вважає за необхідним зазначити наступне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 569/7589/17 (провадження № 14-560цс18) зазначено, що: «вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) зазначено, що з метою розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (пункт 30 постанови) […]. Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, закриває провадження у ній (пункти 33, 34 постанови). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, заявник не має можливості в позасудовий спосіб встановити факт, що має юридичне значення, та виправити помилку в його по-батькові з унесенням змін до акта огляду медико-соціальної експертної комісії; іншого позасудового порядку встановлення такого юридичного факту чинним законодавством не передбачено. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19, провадження № 61-13847св20; від 17 листопада 2021 року у справі № 759/3119/16-ц, провадження № 61-19109св20, якими також підтверджено, що факти, які мають юридичне значення, підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства відповідно до пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 серпня 2024 року у справі № 522/7723/23. Також у постановах Верховного Суду від 15 вересня 2021 року у справі № 733/324/21, від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 та від 05 лютого 2025 року у справі № 595/1959/23 вказано, що заява про встановлення факту належності документів, серед іншого, трудової книжки та довідок про уточнення стажу роботи, в яких по-батькові заявника вказано неправильно, за загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою 6 розділу IV ЦПК України. Суд критично оцінює доводи заінтересованої особи про наявність між нею та заявником спору про право, оскільки предметом розгляду у цій справі є саме встановлення факту, що має юридичне значення для заявника. При цьому звертає увагу, що встановлення факту належності заявнику виписки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААВ №112917 від 24 березня 2022 року впливає на виникнення, зміну або припинення його особистих чи майнових прав, зокрема, реалізацію у подальшому права на пенсійне забезпечення та інші пільги, встановлені для інвалідів. Об`єктом перевірки судом у цій справі є встановлення обставин, що підтверджують або спростовують факт правильності зазначення інформації у виписці (довідці) до акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААВ №112917 від 24 березня 2022 року, а не дотримання органами Пенсійного фонду України процедури розгляду звернення заявника про призначення пенсії по інвалідності й оцінка правомірності дій щодо відмови в задоволенні цього звернення. Так, суд установив, що у довідці до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 112917 від 24 березня 2022 року та виписці з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 112917 від 22 березня 2022 року по-батькові заявника зазначено [PERSON] . Водночас в паспорті громадянина України, картці платника податків, свідоцтві про народження, посвідченні серії [NUMBER] [PERSON] ; у свідоцтві про її народження батьком вказано [PERSON] . З відповіді Комунального некомерційного медичного підприємства «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» від 26 серпня 2025 року № 01-15/2120 вбачається, що цей заклад підтверджує факт проходження огляду МСЕК [PERSON] , [INFO] , за результатами якого останній встановлена безтермінова інвалідність з дитинства; згідно з медичною документацією хворої, яка була направлена на МСЕК у 2022 році, а саме заповненої ф088/о, було вказано по-батькові [PERSON] . Рішенням від 23 вересня 2025 року № 163950034967 Головне управління Пенсійного фонду в Луганській області відмовило в призначенні пенсії по інвалідності з дитинства 3 групи [PERSON] , зокрема, у зв`язку з тим, що у виписці акта МСЕК по-батькові не відповідає паспортним даним заявника. На думку суду, надані заявником документи свідчать про розбіжність у зазначенні по-батькові заявника у виписці (довідці) до акта огляду медико-соціальної експертної комісії до довідки серії 12 ААВ №112917 від 24 березня 2022 року та інших документах, виданих на її ім`я; наведене ймовірно могло статися внаслідок допущеної описки саме у зазначеній виписці (довідці). Таким чином, оскільки встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, а встановити цей факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. За правилами частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухвалені судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved