Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (далі ТОВ "Коллект Центр") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами. В обґрунтування позову зазначено, що між ТОВ "Інфінанс" та [PERSON] 20.10.2020 було укладено договір позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 0979305109/5, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит в розмірі 4000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов договору, його додатків та правил. Кредит надано строком на 30 днів, строк дії договору 3 роки. Відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом, застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Річна відсоткова ставка 638,75 % застосовується за умови належного виконання умов договору та відсутності пролонгації. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2L3Z8W. 11.02.2022 між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 11-02/22, відповідно до умов якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0979305109/5. 10.01.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект центр" було укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект центр" права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором № 0979305109/5. Таким чином ТОВ "Коллект центр" наділено правом вимоги до відповідача за договором № 0979305109/5. Загальний розмір заборгованості за договором № 0979305109/5 від 20.10.2020 становить 150090,00 грн з яких: 4000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 106470,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 39620,00 заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованості у розмірі 63850,00 грн, з яких: 4000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 59850,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму боргу за кредитним договором №0979305109/5 від 20.10.2020 в розмірі 63850,00 грн, понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 16000,00 грн. Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 12.12.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ТОВ "Коллект Центр" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. В позовній заяві просив розгляд даної справи проводити без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с. 5, 132). Відповідач [PERSON] неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду та судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Поштові повідомлення повернулися до суду з відміткою: «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.117,120,128,130). Відзиву або будь-яких інших документів на спростування доводів позивача не подав, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань до суду не направив. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом вирішено здійснити заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК України), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України). За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Пунктом 5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Нормою ст.639 ЦК передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У цій справі встановлено, що згідно пропозиції укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0979305109/5 від 20.10.2020 (оферта) та надання кредиту згідно заявки-анкети №3355485 від 26.11.2020, кредитодавець ТОВ «Інфінанс» надав позичальнику [PERSON] кредит в сумі 4000,00 грн терміном на 30 днів зі сплатою 1,75 % в день за користування кредитом. Підписанням електронним підписом одноразовим ідентифікатором 2L3Z8W заяви-анкети №3355485 відповідач (позичальник) підтвердила, що ТОВ «Інфінанс» у чіткій та зрозумілій формі ознайомило його з інформацією, вказаною в ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.12. Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги. Приймаючи умови договору, відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма його умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується їх дотримуватись. В договорі вказаний строк його дії 3 роки та максимальна відсоткова ставка 3,5% за один день користування кредитом за умови неналежного виконання його умов (а.с. 12, 22, 23-42). Всі інші умови викладені у Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, з якими відповідач ознайомився до укладення договору, та які є невід`ємною частиною договору (оферти та акцепту оферти). Договір укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Інфінанс», розміщеної на сайті moneyboom.ua в мережі Інтернет. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд вважає, що пропозиція про укладення договору (оферта), що розміщена у вільному доступі на офіційному сайті кредитодавця, є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначає порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, між відповідачем та ТОВ «Інфінанс» правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами позичальник ознайомилася, погодився та не сприймав їх, як невигідні для себе. Відповідно до інформації сервісу онлайн платежів ТОВ «Універсальні платіжні рішення» iPay повідомило ТОВ «Інфінанс» про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 26.11.2020 14:25 на суму 4000 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay 73611818, призначення платежу: зарахування 4000,00 грн на картку [NUMBER] (а.с. 43). Відповідно до інформації ТОВ «Інфінанс», останнє повідомило ТОВ «Вердикт Капітал» про підтвердження зарахування кредитних коштів на банківську картку клієнта, право вимоги за якими передано ТОВ «Вердикт Капітал» відповідно до договору факторингу №11-02/22 від 11.02.2022: боржник [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , кредитний договір 0979305109, платіжна система iPay дата 26.11.2020, транзакція №73611818, сума 4000,00 грн (а.с. 44). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 11.02.2022 між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено договір факторингу № 11-02/22, відповідно до умов якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 0979305109/5 (а.с. 67-71). До договору долучено акт прийому-передачі реєстру боржників та реєстр боржників, де в реєстрі зазначено, що за договором №0979305109 заборгованість [PERSON] становить 63850,00 грн, яка складається з 4000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 59850,00 грн заборгованості за відсотками (а.с. 72, 73-80, 81). 10.01.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект центр" було укладено договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ "Коллект центр" права вимоги за кредитним договором до позичальників, в тому числі за договором № 0979305109/5 (а.с. 82-88). До договору долучено акт прийому-передачі реєстру боржників від 10.01.2023, акт зарахування однорідних вимог від 28.02.2023, реєстр боржників до договору від 10.01.2023 та витяг з реєстру, де зазначено, що за договором №0979305109 заборгованість [PERSON] становить 110470,00 грн, яка складається з 4000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 106470,00 грн заборгованості за відсотками (а.с. 93-94, 96, 97, 99-100, 10189-97, 98-100, 101). Відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] , зробленого кредитодавцем ТОВ «Інфінанс», за договором №0979305109 від 20.10.2020 заборгованість за основною сумою складає 4000,00 грн та 59850,00 грн заборгованості за відсотками (а.с. 45-49) Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст.1077 ЦК України) За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України). Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між позичальником [PERSON] та кредитодавцем ТОВ «Інфінанс» склалися договірні правовідносини, договір укладений між ними в електронній формі та вони обумовили усі істотні його умови, як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування коштами, строк дії, тощо. Також позивачем доведено факт надання грошових коштів відповідачу та правові підстави набуття права вимоги за договором. Втім, всупереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України, ТОВ «Коллект Центр» не долучено доказів на підтвердження розміру заборгованості за вказаним договором за відсотками. У позовній заяві зазначено, що [PERSON] має невиконані зобов`язання щодо сплати відсотків у загальному розмірі 63850,00 грн, проте з наданого розрахунку заборгованості первісним кредитором вбачається, що відсотки за користування кредитом нараховані за період з 20.10.2020 до 11.02.2022, хоча договір укладений на строк 30 днів. Доказів його пролонгації, яка передбачена умовами правил, не надано. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 11.02.2022, укладеного між ТОВ "Інфінанс" та ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованість [PERSON] за договором №0979305109 становить 63850,00 грн, яка складається з 4000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 59850,00 грн заборгованості за відсотками. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 10.01.2023, укладеного між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект центр", заборгованість [PERSON] за договором №0979305109 становить 110470,00 грн, яка складається з 4000,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 106470,00 грн заборгованості за відсотками. Розрахунок заборгованості відсутній. Нарахування відсотків поза межами дії строку кредитного договору не відповідає вимогам закону, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд (постанова ВП ВС від 25.05.2021 у справі №149/1499/18, постанова ВП ВС від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). Тому вимоги позивача за договором №0979305109/5 від 20.10.2020 підлягають частковому задоволенню у розмірі суми тіла кредиту 4000,00 грн та відсотків за період з 20.10.2020 по 20.11.2020 в сумі 2100,00 грн (4000*1,75%*30), що разом становить 6100,00 грн. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 16000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Так, для підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: договір № 01-07/2024 про надання правничої допомоги від 01.07.2024 АО «Лігал Ассістанс», тарифи на послуги АО «Лігал Ассістанс», заявку № 2509 від 01.10.2025 на надання юридичної допомоги, витяг з акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.07.2025, яка складається з усної консультації з вивченням документів 2 год - 4000,00 грн, складання позовної заяви 4 год - 12000,00 грн, що разом складає 16000,00 грн (а.с. 15-17, 18, 19, 20, 21). Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Також у постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Так, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи у даній справі, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та спірних правовідносин, часткове задоволення позову ( на 9,55%) суд дійшов висновку про необхідність стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 1528,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 231,43 грн (2422,40 х 6100,00 /63850,00).

Outcome: partial