Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Представник ПрАТ "Харківенергозбут" звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за електричну енергію за період з 01.03.2024 року по 01.09.2025 року в сумі 24818,64 гривень та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування позову зазначено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 26.10.2018 року № 1268, позивач є постачальником електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Харківської області. На підставі Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 року, позивачем розроблено Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який разом з комерційною пропозицією, копією ліцензії та іншими установчими документами розміщений для публічного доступу на офіційному сайті позивача: zbutenergo.kharkov.ua, та який, відповідно до положень статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України є Договором приєднання. Абзацом п`ятим пункту 13 розділу ХVІІ Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що фактом приєднання споживача до умов Договору постачання електричної енергії є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку постачальникові послуг та/або факт споживання електричної енергії. Відповідачка [PERSON] (Котенко) є власницею житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . За період з 01.03.2024 року по 01.09.2025 року за вказаною адресою на підставі показань приладу обліку проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 24818,64 гривень. Вказану суму боргу за виставленими рахунками відповідачка не сплатила, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав з відповідним позовом, та просить стягнути з відповідачки заборгованість за спожиту електроенергію та сплачений судовий збір. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.12.2025 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача подала заяву, в якій просить провести розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, яка належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подала. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області, у у зв`язку з повторною неявкою відповідачки, на підставі ч. 4 статті 223, ч. 1 статті 280 ЦПК України, постановлено ухвалити по справі заочне рішення. Враховуючи, що всі учасники в судове засідання не з`явилися, відповідно до положень ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В зв`язку з неподанням відповідачем відзиву на позовну заяву, суд вирішує спір згідно положень ч. 8 статті 178 ЦПК України за матеріалами, наявними в цивільній справі. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, додані на її обґрунтування, суд встановив наступне: Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 26.10.2018 року № 1268 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих не побутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" покладається виконання функції універсальної-послуги на закріпленій території", а саме відповідно до Переліку постачальників універсальних послуг на закріпленій території (додатку № 3 до Методичних рекомендацій) позивач - ПрАТ "Харківенергозбут" - є постачальником універсальних послуг на території Харківської області. Згідно ч. 4 статті 63 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Відповідно до пункту 13 розділу XVII цього Закону, фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, комерційна пропозиція, копія ліцензії на проведення відповідної діяльності та копії інших документів ПрАТ "Харківенергозбут" розміщені на веб-сайті: zbutenergo.kharkov.ua. Відповідно до п. 6 ч. 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 2189-VIII від 09.11.2017 року, предметом регулювання якого, крім іншого, згідно статті 2, є також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії, індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідачка [PERSON] ( [PERSON] ) є власницею в цілому житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Дата реєстрації 07.08.2021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2428082063254 (а. с. 12 - 13 зворот). Між [PERSON] та АТ «Харківобленерго» було укладено договір про користування електричною енергією № 154270 (о/р [NUMBER] ) від 17.09.2009 року (а. с. 10 - 11 зворот). Крім того, в обґрунтування позовних вимог позивачем до матеріалів справи надано Типовий договір про постачання електричної енергії, розроблений від імені ПрАТ "Харківенергозбут", Комерційна пропозиція № 24, № 26, № 28 як Додаток № 3 до Договору, які не містять підпису відповідача та доказів його ознайомлення зі змістом вказаних документів (а. с. 17 - 24). Згідно довідки про обсяг розподіленої електричної енергії по споживачу [PERSON] ( [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунок № [NUMBER] від 01.09.2019 року), за період березень 2024 року - серпень 2025 року, обсяг розподіленої електричної енергії, кВТ*год склав 6125 (а. с. 16 зворот). Згідно розрахунку заборгованості за електроенергію, складеного ПрАТ "Харківенергозбут", за період з 01.03.2024 року по 01.09.2025 року, за адресою: [ADDRESS] , (Договір № 100000154270) за відповідачкою виникла заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 24818,64 гривень, а саме спожито - 6125 кВт/год, нараховано - 24818,64 гривень, оплачено - 0,00 гривень (а. с. 7). Доказів невиконання чи неналежного виконання Електропостачальником зобов`язань з постачання електричної енергії відповідачу за цим Договором (зокрема Актів, претензій споживача, тощо) матеріали справи не містять. З викладеного вбачається, що відповідачка як користувач домоволодіння є побутовим споживачем послуг з постачання електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , та відповідно до абзацу п`ятого пункту 13 розділу ХVІІ Закону України "Про ринок електричної енергії" фактом споживання електричної енергії за період з 01.03.2024 року по 01.09.2025 року приєдналась до умов Договору про постачання електричної енергії. Тобто, між сторонами на підставі публічного договору (договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг та комерційних пропозицій № 24, 26, 28) склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання електричної енергії за вищевказаною адресою. Відповідно до пункту 2.1. Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, постачальник (позивач у справі) продає електричну енергію споживачу (відповідачеві) для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору. Пунктами 5.8, 5.10 Договору встановлено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць; оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятій споживачем. Згідно п. 6.2 Договору, споживач зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг відповідно до умов Договору, а також відшкодовувати постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань за Договором. Відповідно до п. 9.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. (а. с. 7 - 12). Разом з тим, до матеріалів цієї цивільної справи відповідачкою не надано доказів на спростування факту надання послуг з постачання електричної енергії чи правильності розрахунку заборгованості, складеної позивачем. Оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність наданих доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного: Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно ч. 4 статті 319, ч. 1 статті 322 Цивільного кодексу України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В ході судового розгляду встановлено, що договір про надання комунальних послуг між сторонами не укладався. Позивачем надано достовірні й допустимі докази існування між сторонами договірних відносин, пов`язаних з постачанням електричної енергії, та наявності з боку відповідачки невиконаних зобов`язань зі сплати наданих послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг само по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказаний висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13. В свою чергу доказів, які б спростовували суму заборгованості чи обов`язок щодо її погашення, відповідачкою не надано. За таких обставин, позовні вимоги ПрАТ "Харківенергозбут" про стягнення з відповідачки [PERSON] ( [PERSON] ) заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову суд, відповідно до ч. 1 статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача належить стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved