Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом та просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 ч. заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Вимоги обгрунтовує тим, що з 27.01.2023 р. з відповідачем перебуває в шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Добровільну матеріальну допомогу на потреби сім`ї відповідач не надає. [PERSON] є військовослужбовцем працездатним за віком, проходить військову службу в [NUMBER] ОЩБр, в/ч [NUMBER] . Вона одна утримує дитину, отримує допомогу від держави у розмрі 860 грн./міс., коштів на утримання сина не вистачає, що і змусило звернутись з позовом до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги задвольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги просить задовольнити позовні вимоги частково лише в 1/16 ч., про що надала письмовий відзив. Згідно ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Встановлено, що сторони перебувають з 27.01.2023 р. у шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, обґрунтовуючи свої доводи щодо необхідності стягувати з відповідача аліменти в 1/4 ч., посилається на те, що вона не працює, отримує допомогу від держави в розмірі 860 грн./міс., однак цих коштів не вистачає на утримання дитини (а.с.1). У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст.80 СК України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст.84 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, а також те, що [PERSON] ніде непрацює та не має доходів, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до переконання, що [PERSON] є працездатною особою, (військовослужбовцем, отримує заробітню платню), згідно судового наказу Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. від 24.02.2026 р. з нього стягуються аліменти на користь позивачки на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 ч. його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожитокивх мінімумів на дитину відповідного віку, що місяця, починаючи стягнення з 19.02.2026 р. до досягнення дитиною повноліття, а тому за своїм матеріальним станом взмозі і, відповідно до ст. 84 ч. 2 СК України, повинен утримувати [PERSON] з якою проживає дитина. При вирішенні питання розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, інші обставини, що мають істотне значення та приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути аліменти на її утримання, щомісячно у розмірі 1/7 ч. всіх видів заробітку (доходу) до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , 3-х років, тобто до [INFO] . Доказів про те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж 1/7 ч. з усіх видів заробітку(доходу) щомісяця позивач не надав. Крім цього з відповідача, на підставі ст.141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір в сумі 1331,20 грн. на рахунок держави.

Outcome: partial