Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернулось до суду з позовом, у якому прохає ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за договором №502739-КС-003 про надання кредиту від 01.10.2024 в розмірі 70460,00 грн., що складається з: 29000,00 грн. прострочених платежів по тілу кредиту; 40600,00 грн. прострочених платежів по процентах, 860,00 грн комісія. Позов обґрунтовано тим, що 01.10.2024 між позивачем та відповідачем укладено Договір № 502739-КС-003 про надання кредиту на умовах визначених офертою, шляхом надання одноразового ідентифікатора у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 01.10.2024 направлено відповідачу, пропозицію (оферту) укласти Договір № 502739-КС-003 про надання кредиту. Відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено відповідачу, через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор, на номер телефону (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Відповідно до Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 29000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит, строк на який надається кредит: 24 тижні, строк дії договору до 13.03.2025. Стандартна процентна ставка 1%, денна процентна ставка 0,86%. Сторонами в п. 4.2.2 Договору кредиту встановлено графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 29000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Разом з тим, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором на загальну суму 15708,00 грн., чим порушив свої зобов`язання за Кредитним договором щодо повного виконання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за Договором про надання кредиту. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту на загальну суму 70460,00 грн. Ухвалою суду від 01.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, письмово клопотав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзиву на позов не подав. Згідно ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Судом 25.03.2026 оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку зі складністю справи його складення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 11 год. 30 хв. 30.03.2026. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, з матеріалів справи встановлено, що шляхом підписання пропозиції (оферти) укласти договір від 01.10.2024 та прийняття (акцепту) такої пропозиції, між позивачем та відповідачем укладено Договір №502739-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно умов договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 29000,00 грн.на засадах строковості, платності,а позивальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та правил про надання споживчих кредитів. Строк на який надається кредит - 24 тижні, строк дії договору - до 13.03.2025. Вказаний Договір підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису (одноразового ідентифікатора). Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 28.10.2025 підтверджується, що на ім`я відповідача в банку емітовано карту № [NUMBER] , за якою відображено рух коштів з 01.10.2024 по 13.03.2024. Позивач виконав умови Договору та надав відповідачу вказані кредитні кошти у загальній сумі 29000,00 грн., які зараховані на картку № [NUMBER] [PERSON] , що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» та наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором. З розрахунку заборгованості позивача та інформації АТ КБ «Приватбанк» встановлено, що [PERSON] користувався кредитними коштами, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Залишок заборгованості за кредитом 29000 грн, по відсоткам 40600 грн, по комісії 860 грн. Крім того, з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідач 01.11.2024 перерахував позивачу кошти в сумі 15708,00 грн, 6960 грн сплачено по відсоткам, 4940 грн - по комісії, 3808 грн по штрафам, тобто виконав умови кредитного договору частково. Доказів на спростування розміру заборгованості відповідач до суду не надав. Суд погоджується із наданим розрахунком заборгованості за період з 01.10.2024 по 13.03.2025 - строк кредитування (169 днів) із встановленою процентною ставкою 1%, що відповідає умовам договору кредитування та ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», з врахуванням частково сплаченої відповідачем суми на погашення заборгованості. Таким чином, суд дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача 29000 грн. (сума заборгованості по тілу кредиту) + 40600 грн. (сума заборгованості прострочених платежів) = 69600 грн. (заборгованості за договором про надання кредиту). Разом з тим, безпідставними є позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією в розмірі 860,00 грн, оскільки відповідно до умов кредитного договору позичальнику кредит надавався на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін у даній частині визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 276/4216/16-ц, відповідно до яких, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У зв`язку з вище вказаним позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 860,00 грн не підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов ТОВ «ФК «БІЗНЕС ПОЗИКА» задоволено частково, виходячи з розрахунку задоволених позовних вимог 98,78% (69600/70460*100%=98,78), то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2392,85 грн (2422,40*98,78%=2392,85 грн).

Outcome: partial