Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У лютому 2026 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 01 лютого 2020 року зареєстрували шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають малолітню дитину. Подружнє життя не склалося, оскільки подружжя має різні погляди на сімейне та спільне життя. Спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинили з вересня 2025 року. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені. Позивач [PERSON] просив розглядати справу без його участі. /вх.№1801/26 від 02.03.2026/. Відповідачка [PERSON] подала заяву, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги винає /вх.№2574/26 Вх. від 24.03.2026/. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 01 лютого 2020 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №24), свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 01 лютого 2020 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " /а.с.2/. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується записами даних про батьків у копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданому повторно 24 лютого 2023 року за актовим записом №129, місце державної реєстрації: Дніпровський районний у місті Херсоні відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) /а.с.6/. Позивач стверджує, що сторони разом не проживають, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, дитина проживає разом із відповідачкою, примирення сім"ї є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідачка позов визнає, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та порушуватиме інтереси сторін, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України відповідачка має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті. За таких обставин, з відповідачки на користь позивача має бути стягнуто 50 відсотків судового збору у розмірі 665,60 грн, інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved