Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Представник позивача АТ «Таскомбанк» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 09.10.2023 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем [PERSON] укладено Заяву-Анкету №002/21757186-SP щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту Sportbank. Кредитний договір укладений в електронній формі за допомогою мобільного застосунку «Sportbank». За умовами договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення ліміту кредитування рахунку в межах максимальної суми загального ліміту, що встановлений в Тарифах та складає 100 000 грн. з урахуванням умов, визначених у Публічній пропозиції. Умови кредитного договору відповідач не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 30.09.2025 в сумі 83016,97 грн., яка складається з наступного: 49760,34 грн. строкова заборгованість по основному боргу, 3393,56 грн. строкова заборгованість за відсотками, 29 863,07 грн. за річними відсотками (в тому числі прострочена). Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №002/21757186-SP від 09.10.2023 в сумі 83 016,97 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 03.02.2026 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проти винесення заочного рішення суду не заперечував, просив справу розглядати без його участі, про що до суду подав письмову заяву. Відповідач [PERSON] , двічі у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. Повідомлявся належним чином, шляхом надсилання судової повістки за місцем проживання. Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таки х умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надано, про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяв по суті справи не подав. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку представника позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст. 281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.10.2023 між АТ «Таскомбанк» та відповідачем [PERSON] укладено Заяву-Анкету №002/21757186-SP щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту Sportbank. Відповідач був ознайомлений з паспортом продукту «Кредит готівкою», що засвідчено його електронним підписом. Згідно з паспортом продукту відповідач отримав кредитні кошти в сумі 50 000грн. строком на 18 місяців шляхом безготівкового перерахування на рахунок (в тому числі з використанням реквізитів платіжної картки) споживача. Відповідач зобов`язався повернути кредит щомісячними платежами та сплатити відсотки в розмірі 90% річних (а.с.20-21). Відповідач користувавсь наданим кредитом, однак кредитні кошти не повернув, про що свідчить виписко по особовому рахунку (а.с.22-111). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №002/21757186-SP від 09.10.2023, станом на 30.09.2025 сума заборгованості становить 89694,62 грн., яка складається з наступного: 49760,34 грн. заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена), 39934,28 грн. заборгованість за відсотками (в т.ч. прострочена) (а.с.112-123). У зв`язку з наявною заборгованістю, [PERSON] направлено повідомлення-вимогу про сплату заборгованості станом на 27.08.2025 (а.с.18). За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Як вбачається з матеріалів справи та відповідачем не оскаржено, між [PERSON] та АТ «Таскомбанк» був укладений кредитний договір №002/21757186-SP від 09.10.2023. Під час укладення договору, сторони узгодили всі істотні умови, про що свідчить підписаний відповідачем електронним підписом Паспорт продукту, в якому викладені всі істотні умови кредитного договору. Відповідач зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом 30.09.2025 в сумі 83016,97 грн., яка складається з наступного: 49760,34 грн. строкова заборгованість по основному боргу, 3393,56 грн. строкова заборгованість по процентам, 29863,07 грн. заборгованість по річним процентам. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2662,40 грн..

Outcome: approved