Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. Представник Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (позивач) Дубравська О.І. звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із позовом до [PERSON] (відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за послуги із централізованого опалення, постачання теплової енергії у розмірі 18 259,51 грн. 1.2. В обґрунтування позову зазначала, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , що забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії, які надає КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. Вказувала, що нарахування за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії з 01.10.2019 по 01.11.2025 проведено по розрахунковому тарифу, що залежав від температури зовнішнього повітря, згідно п.п. 40-49 постанови КМУ №630 від 21.07.2005 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення» в опалювальний період, який охоплює весь період заборгованості по кінець опалювального періоду 2021 року. Нарахування за послуги постачання теплової енергії починаючи з опалювального періоду з жовтня 2021 року проводилося у відповідності до ст. ст. 12, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» №2189 від 09.11.2017. 1.3. Зазначала, що в КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради відкрито особовий рахунок на кв. [ADDRESS] . Із виписки по особовому рахунку вбачається, що з 01 грудня 2010 по 01 листопада 2025 року відповідач не в повному обсязі сплачує за надані послуги, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість в розмірі 18 259,51 грн. Крім того, звертає увагу на те, що зважаючи на запровадження в Україні з 24.02.2022 воєнного стану та з 12.03.2020 карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, позивачем не було пропущено строк позовної давності, у зв`язку з продовженням такого строку згідно законодавства та неможливістю пред`явлення позову під час активних воєнних дій. Враховуючи вищевикладене просила задовольнити позов в повному обсязі. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 26.12.2025 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №296/13950/25, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 2.2. Відповідач повідомлялася про розгляд справи шляхом направлення копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання. Однак, поштове відправлення адресоване [PERSON] повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній». 2.3. Відповідно до норм ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. 2.4. У постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у cправі №910/1730/22 зазначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (близький за змістом висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2021 року у справі №910/8197/19, від 09 грудня 2021 року у справі №911/3113/20). 2.5. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. 2.6. Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. 2.7. Враховуючи вжиття заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених процесуальним законом, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №448827206 від 22.10.2025 відсутні відомості про реєстрацію права власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . 3.2. [PERSON] проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 17.11.2025. 3.3. 12.03.2011 між КП «Житомиртеплокомуненерго» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, за умовами якого позивач як виконавець зобов`язався своєчасно надавати відповідачу як споживачеві відповідної якості послуги, зокрема, з централізованого опалення, а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. 3.4. Відтак, вказане вище житлове приміщення забезпечується послугами КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради з централізованого опалення і постачання теплової енергії, що також підтверджується відкриттям особового рахунку № [NUMBER] . 3.5. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач періодично сплачувала борг, а саме: у січні 2012 року 67,77 грн., у серпні 2012 року 100 грн., у вересні 2012 року 200 грн., у лютому 2013 року 160 грн., у вересні 2013 року 300 грн., у жовтні 2013 року 300 грн., у серпні 2014 року -150 грн., у вересні 2014 року 100 грн., у жовтні 2014 року 150 грн., у листопаді 2015 року 170 грн., у червні 2016 року 280 грн., у вересні 2016 року 450 грн., у жовтні 2016 року 200 грн., у листопаді 2016 року 200 грн., у лютому 2017 року 340 грн., у січні 2018 року 200 грн. 3.6. Відповідно до розрахунку КП «Житомиртеплокомуненерго» вбачається, що за оплату послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] за період з 01.12.2010 по 01.11.2025 наявна заборгованість в розмірі 18 259,51 грн. IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Правовідносини між виконавцем послуг з постачання централізованого опалення та споживачем - фізичною особою регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. 4.2. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. 4.3. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. 4.4. Згідно статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії. 4.5. Відповідно до частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 4.6. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. 4.7. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 4.8. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. 4.9. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 4.10. Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. 4.11. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у встановлені строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настав за розрахунковим. 4.12. Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. 4.13. Статтею 322 Цивільного кодексу України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 4.14. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. 4.15. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 4.16. Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за надані позивачем послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , споживачем якої є відповідач за період з 01.12.2010 по 01.11.2025. 5.2. З матеріалів справи слідує, що [PERSON] є споживачем вказаних вище послуг, в зв`язку з чим у неї наявні обов`язки із своєчасної їх оплати. 5.3. При цьому, відповідно до пункту 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830 споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. 5.4. Згідно розрахунку КП «Житомиртеплокомуненерго» вбачається, що за надані позивачем послуги з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з 01.12.2010 по 01.11.2025 утворилась заборгованість у розмірі 18 259,51 грн. 5.5. Відповідач офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовилася від послуг, які надавало КП «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради. 5.6. За вказаних обставин, у відповідача як споживача житлово-комунальних послуг існує обов`язок щодо їх оплачувати. 5.7. У позовній заяві, позивач звертає увагу на строки позовної давності, проте питання строку позовної давності суд не вирішує, оскільки відповідач не зверталася до суду із заявою про застосування такого строку на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України. 5.8. Враховуючи, що [PERSON] , як споживач житлово-комунальних послуг не виконала свого обов`язку із своєчасної та повної оплати наданих позивачем послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії за період з 01.12.2010 по 01.11.2025, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для задоволення позовних вимог. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. За правилами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн за подання позовної заяви до суду.

Outcome: approved