Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

02.07.2025 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 23.01.2026, позбавити матір [PERSON] батьківських прав відносно неї та стягувати щомісячно з відповідачки аліменти на її утримання у розмірі 1/4 з усіх видів її заробітку щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня звернення до досягнення нею повноліття. В обґрунтування вимог посилається на те, що біологічними батьками позивача є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується, які перебували в зареєстрованому шлюбі з 09.08.2008 по 15.01.2013, проте стосунки припинили раніше, і позивач певний час проживала лише з батьком. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.02.2016 (справа №490/11331/15-ц) визначено місце проживання позивачки з батьком, також зазначено що вона проживала з батьком з 2010 року. ЇЇ мати [PERSON] проживала та працювала в російській федерації, нею не займалась, не брала участі у її вихованні та утриманні. Мати не спілкується з позивачкою уже майже три роки, її не цікавить життя доньки, навчання, успіхи, стан здоров`я, вона абсолютно не бере участі у її фінансовому забезпеченні. [PERSON] намагалась налагодити спілкування з матір`ю, проте безрезультатно. У зв`язку з початком бойових дій на території України та на даний час позивачка проживає у с. Троща як внутрішньо переміщена особа з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] , які опікуються нею. Рішенням виконавчого комітету Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 19.11.2024 за №123 затверджений висновок органу опіки та піклування Вільшанської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав батьків [PERSON] та [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 28.11.2025 у справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 14.01.2026. Розгляд справи відкладено на 25.02.2026 у зв`язку з першою неявкою відповідачів. Ухвалою суду від 25.02.2026 прийнято до розгляду заяву позивачки [PERSON] про відмову від частини позовних вимог, в якій остання просила виключити з кола відповідачів її батька [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 31.03.2026 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 31.03.2026. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, додатково повідомила, що за період воєнного стану спілкувалась з матір`ю два рази, востаннє просила матір надати їй фінансову допомогу, оскільки поступала до навчального закладу у м. Житомир та їй необхідні були кошти, на що отримала відмову, так як пояснила відповідачка, була на морі та витратила усі кошти і що від неї тільки й треба, що кошти. Представник позивача начальник служби у справах дітей Вільшанської сільської ради Житомирського району Скоржепа М.О. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити, надав пояснення, що фактично матір повністю відсутня в житті дитини, перебуває довгий час закордоном, дитину утримують бабуся з дідусем. За місцем проживання позивачки створені належні умови проживання. У судове засідання відповідачка не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, шляхом розміщення оголошення на сайті Судової влади України, про причини неявки суд не повідомила. Суд, заслухавши пояснення позивача, оцінивши докази, надані на підтвердження вимог позовної заяви, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Частиною четвертою ст. 152 СК України передбачено, що дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.02.2015 міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є громадянка України [PERSON] відповідач у справі, та громадянин України [PERSON] (а.с. 8); Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 11.02.2016 у справі №490/11331/15-ц визначено місце проживання [PERSON] [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області №123 від 19.11.2024 вирішено вважати за доцільне позбавити відповідача [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, про що було затверджено відповідний висновок (а.с. 24). Відповідно до висновку органу опіки та піклування, долученого до матеріалів справи, є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач проживає окремо від дочки, не спілкується з нею вже близько двох років, не цікавиться її життям, навчанням, успіхами, станом здоров`я, абсолютно фінансово не забезпечує. (а.с. 23-24) Відповідно до довідки ДНЗ «Центр сфери обслуговування м. Житомира» № 545 від 05.11.2024, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , навчається на першому курсі в Державному навчальному закладі «Центр сфери обслуговування м. Житомира» з 02.09.2024 по даний час за професією «кухар, пекар, кондитер». [PERSON] проживає разом з бабусею та дідусем. Вони опікуються онукою та забезпечують їй необхідну підтримку в процесі навчання. (а.с. 19). Відповідно до довідок Вільшанської сільської ради Житомирського району Житомирської області №1822-7000551111 від 08.04.2022 та №03-34/122 від 03.06.2025 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] зареєстрована як ВПО та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] разом з бабусею [PERSON] , [INFO] , та дідусем [PERSON] [INFO] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що [PERSON] з самого дитинства була без мами, коли дитині виповнилось півтора року мати поїхала закордон, інколи з`являлась в житті дитини на якийсь місяць і потім знову на тривалий час їхала назад. Від цього дитина завжди страждала. Ще у м. Миколаєві, коли [PERSON] було близько 5 років, були думки позбавити її матір батьківських прав, після чого остання з`явилась та пробула з дитиною близько двох років і знову поїхала закордон. Останні роки мати взагалі не цікавиться [PERSON] . Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Оцінивши досліджені в судовому засіданні письмові докази, заслухавши позивача, свідка, представника органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, зокрема без поважних причин не цікавиться розвитком, навчанням та побутовим життям своєї дитини, залишивши її без уваги та турботи. При цьому має місце відсутність будь яких перешкод у спілкуванні з дитиною. Таким чином, позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно неї є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками, між матір`ю та дитиною відсутнє спілкування та довірливі відносини, майже весь час вони проживають окремо, що свідчить про байдуже ставлення відповідачки до дитини. Зазначені фактори у своїй сукупності суд розцінює як ухилення відповідачки від виховання, піклування та турботи відносно позивачки, а тому її вимоги повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і з урахуванням її якнайкращих інтересів є такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що положення ч. 1 ст. 169 СК України надають можливість матері, батькові, які позбавлені батьківських прав, поновити свої батьківські права шляхом звернення до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Так, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідачки на її користь аліментів у розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, оскільки відповідачка зобов`язана утримувати свою дитину. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі вищевикладеного стягнення аліментів слід проводити з дня подачі позову до суду, тобто з 02.07.2025. Судові витрати суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved