Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

30.01.2026 року представник АТ «ІДЕЯ БАНК» Жовтонецький В.М. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «ІДЕЯ БАНК» заборгованість за договором кредиту та страхування № М35.00110.009920590 від 20.01.2023 р. у розмірі 77 692,90 а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.01.2023 між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір М35.00110.009920590. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 32 538,00 грн. зі сплатою 81% річних та зобов`язалася здійснювати повернення кредиту, сплату процентів та інших передбачених договором платежів у строки та в порядку, визначені графіком щомісячних платежів. Підписанням кредитного договору відповідач також акцептувала публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «ІДЕЯ БАНК», що діяв на момент укладення правочину. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується належними та допустимими доказами видачі кредитних коштів. Натомість відповідач порушила умови кредитного договору, оскільки не здійснювала належного та своєчасного погашення кредитної заборгованості, у тому числі не сплачувала проценти та інші обов`язкові платежі. Останнє зарахування коштів за кредитним договором здійснено 27.03.2023. Станом на 07.01.2026 заборгованість відповідача становить 77 692,90 грн., що складається з: 31213,36 грн. прострочений борг за тілом кредиту; 46 479,54 грн. прострочені проценти. Розмір заборгованості підтверджується випискою з особового рахунку та довідкою-розрахунком заборгованості. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору позивач 02.12.2025 направив відповідачу письмову вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань та дострокове погашення заборгованості протягом 30 календарних днів з моменту її направлення. Проте зазначена вимога залишена без виконання, заборгованість у добровільному порядку не погашена. Оскільки відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, позивач змушений звернутися до суду з вимогою про стягнення заборгованості у примусовому порядку. Таким чином, заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором у розмірі 77 692,90 грн., а також судового збору вважає обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Представник позивача у прохальній частині позовної заяви вказала про розгляд справи у відсутності представника позивача, позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася з невідомих для суду причин, У строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подала, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. Тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Частиною першою статті 15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 1 ЦК України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 3 ЦК України, визначає загальні засади цивільного законодавства, однією з яких є судовий захист цивільного права та інтересу (п. 5 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 20.01.2023 року між АТ «ІДЕЯ БАНК» та [PERSON] було укладено договір кредиту та страхування № М35.00110.009920590. У пункті 2.1 кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором позичальник акцептує Публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб Акціонерного товариства «Ідея Банк», яка розміщена на Інтернет-сторінці Банку в розділі Архів публічних договорів за посиланням: https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts#4e6d870a-5c4d-49a8-8071 b978c5ec881b. Згідно умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 32538 грн. зі сплатою 81% річних, строком на 24 місяці, строк дії договору до 20.01.2025. Відповідно до платіжної інструкції № 6527133 від 20.01.2023 року відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 32 538 грн. Як вбачається із виписки по рахунку з 07.01.2000 по 07.01.2026 та довідки-розрахунку заборгованості, станом на 07.01.2026 утворилася заборгованість у загальному розмірі 77 692,90 грн., що складається з: 31213,36 грн. прострочений борг за тілом кредиту; 46 479,54 грн. прострочені проценти. Позивач звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості, яка залишилася без відповіді. Згідно даної вимоги АТ «ІДЕЯ БАНК» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня надіслання кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені. Статут Акціонерного товариства «Ідея Банк» погоджено Національним Банком України 23 лютого 2024 року. Правовідносини між сторонами, що виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються наступними правовими нормами. Відповідно до частини першої-другої статті 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно положень статей 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а згідно статті 629 Цивільного кодексу України - договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони мають бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на положення статті 634 Цивільного кодексу України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно частини першої статті 629 Цивільного кодексу України,договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно положень частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Судом встановлено, що 20.01.2023 року між позивачем АТ «ІДЕЯ БАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредиту №М35.00110.009920590, з запропонованими умовами якого [PERSON] ознайомилася та погодилася, про що свідчить її власноручний підпис на договорі. Відповідач не оспорювала даний кредитний договір у судовому порядку. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом частини другої статті 1056-1 Цивільного кодексу України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тілу кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 Цивільного кодексу України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували факт повернення наданих їй кредитних коштів на виконання умов договору кредиту та страхування №М35.00110.009920590 від 20.01.2023 року. Також відповідачем у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором від 20.01.2023. Розрахунок заборгованості за договором є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Даних на його спростування матеріали справи не містять. Розрахунок заборгованості за договором відповідачем не спростований. Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача за кредитним договором або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, відповідачем суду не подано. Отже, як підтверджується матеріалами справи, позивач у повному обсязі виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит. У свою чергу, відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, що виникли внаслідок укладення договору кредиту №М35.00110.009920590 від 20.01.2023, через порушення умов договору з боку позичальника своєчасне погашення зобов`язання не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яку відповідач у добровільному порядку не погасила. Таким чином, суд приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення з відповідача простроченого боргу у розмірі 77692,90 грн. підлягає до задоволення. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при подачі позову судовий збір в сумі 2662,40 грн. На підставі викладеного, відповідно ст.ст. 207, 526, 530, 611, 612, 626, 628, 631, 633, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved