Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

16.02.2026 року ТОВ «Свеа Фінанс» через свого представника Паладич А.О. звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 2134242 від 02.03.2025 року у розмірі 53699,99 грн., а також стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.03.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 2134242, відповідно до умов якого [PERSON] надано кредит у розмірі 15000,00 грн. строком на 350 днів зі стандартною процентною ставкою 1,00% в день. 22.10.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-41/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило за плату ТОВ «Свеа Фінанс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором про про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 2134242 від 02.03.2025 року, що уклали ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] .. Взяті на себе зобов`язання позичальник [PERSON] належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 53699,99 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14999,99 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 31200,00 грн., пеня в розмірі 7500,00 грн.. Ухвалою суду від 18.02.2026 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Відповідачка повідомлялася про розгляд справи належним чином, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку із чим, суд, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, відповідно до вимог ст.ст. 280 - 282 ЦПК Україниухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до приписів ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно вимог ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. За змістом ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, у приписах ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За правилом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченом статтею 12 цього Закону, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 02.03.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено електронний договір № 2134242 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку № [NUMBER] , строком на 350 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% в день. Відповідно до підписаного сторонами додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 2134242 від 02.03.2025 року, у якому зазначено графік платежів за період кредитування з 02.03.2025 року по 15.02.2026 року, загальна вартість кредиту 67500,00 грн, з яких: 15000,00 грн. - сума кредиту, 52500,00 грн. - проценти за користування кредитом, реальна річна процентна ставка 2499,48%. З довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» від 22.10.2025 року вих. № 20251022-96 встановлено, що 02.03.2025 року через систему платежів PayTech було успішно перераховано кошти на платіжну картку № [NUMBER] від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 15000,00 грн.. 22.10.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-41/25, за умовами якого ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2134242 від 02.03.2025 року. Згідно з актом приймання-передачі Реєстру боржників від 22.10.2025 року по договору факторингу від 22.10.2025 року № 01.02-41/25 ТОВ «Селфі Кредит» передало, а ТОВ «Свеа Фінанс» прийняло Реєстр боржників кількістю 2101, загальна сума заборгованості 41559025,27 грн.. Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 22.10.2025 року № 10206 ТОВ «Свеа Фінанс» заплатило ТОВ «Селфі Кредит» грошові кошти у сумі 2712359,97 грн., призначення платежу: оплата фінансування згідно договору факторингу № 01.02-41/25 від 22.10.2025 року без ПДВ. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 01.02-41/25 від 22.10.2025 року ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 2134242 від 02.03.2025 року в сумі 53699,99 грн., з яких 14999,99 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 31200,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, 7500,00 грн. - сума заборгованості по штрафним санкціям. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 2134242 від 02.03.2025 року, який надав позивач, [PERSON] має заборгованість станом на 22.10.2025 року у сумі 53699,99 грн., з яких 14999,99 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 31200,00 грн. сума заборгованості по відсоткам, 7500,00 грн. пеня. Відповідачці на її електронну пошту було відправлено повідомлення про відступлення прав вимог, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» 22.10.2025 року відступило право грошової вимоги. Так, за умовами зазначеного договору було передбачено надання кредитних коштів у розмірі 15000,00 грн. строком на 350 днів. При цьому факт видачі [PERSON] кредитних коштів у розмірі 15000,00 грн. шляхом перерахування на її банківську платіжну картку підтверджений належними доказами, а саме інформаційною довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» від 22.10.2025 року вих. № 20251022-96. У зв`язку з цим, суд доходить висновку про доведення позивачем отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 15000,00 грн., які в добровільному порядку не повернуті, а тому кредитні кошти у заявленому позивачем розмірі 14999,99 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс», яке набуло право вимоги. При вирішенні питання щодо нарахування та стягнення з відповідачки процентів у розмірі 31200,00 грн., суд виходить з наступного. У пунктах 1.5-1.5.1 договору сторони погодили, що тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,00% та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Розрахунок заборгованості за процентами проведений з дотриманням узгоджених сторонами вказаних істотних умов договору, підписаних кредитором та позичальником за допомогою електронного підпису шляхом використання одноразового ідентифікатора та відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, а відповідачка не надала суду жодних належних та допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин, а також розрахунку заборгованості. Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку, що відповідачкою грошові кошти отримані, але в порядку та на умовах договору не повернуто заборгованість за нарахованими процентами в сумі 31200,00 грн., які підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс», яке набуло право вимоги. При вирішенні питання щодо нарахування та стягнення з відповідачки неустойки (штрафу, пені) у розмірі 7500,00 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки відповідачка [PERSON] уклала кредитний договір з ТОВ «Селфі Кредит» 02.03.2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) в розмірі 7500,00 грн. не підлягає стягненню з відповідачки, а підлягає списанню позивачем. З огляду на викладене, позивачем зазначене не враховано, здійснено розрахунок неустойки за період з 25.04.2025 року по 07.05.2025 року у розмірі 7500,00 грн., яка відповідно до вимог зазначеної правової норми підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. При розгляді справи суд відповідно до вимог ст.ст. 10, 12, 13 ЦПК України керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявності заборгованості та її розміру, через що у суду відсутні підстави не приймати надані позивачем докази. Враховуючи, що відповідачка належним чином не виконала обов`язку за кредитним договором, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 2134242 від 02.03.2025 року в розмірі 46199,99 грн., яка складається з: 14999,99 грн. тіло кредиту, 31200,00 грн. проценти за користування кредитом, а в іншій частині позову слід відмовити за необгрунтованістю заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів № 507 від 30.01.2026 року, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 2289,66 грн. (розмір заявлених вимог 53699,99 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 46199,99 грн. (86,0%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом 2662,40 грн. (2662,40 х 86,0 % : 100 % = 2289,66). На підставі наведеного та

Outcome: partial