Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

02.02.2026 позивач звернулась до суду та просила: визнати протиправними дії КП «Київтеплоенерго» щодо нарахування позивачу плати за послугу постачання теплової енергії за період 2024-2025 років за відсутності фактичного надання послуги; визнати незаконними та безпідставними нарахування КП «Київтеплоенерго» позивачу за послугу з постачання теплової енергії у загальному розмірі 3800 (три тисячі вісімсот) грн.; зобов`язати КП «Київтеплоенерго» здійснити перерахунок плати за послугу постачання теплової енергії по квартирі позивача за адресою: [ADDRESS] за період 2024-2025 років з урахуванням фактичної відсутності надання послуги; зобов`язати КП «Київтеплоенерго» припинити подальше нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії позивачу у разі відсутнсоті фактичного надання такої послуги; зобов`язати КК «Центр комунального сервісу» виключити з особового рахунку позивачів заборгованість у розмірі близько 3800 грн., сформовану за період з 2024-2025 років на підставі незаконних нарахувань; зобов`язати за КК «Центр комунального сервісу» привести дані особового рахунку позивача у відповідність до результатів перерахунку, здійсненого КП «Київтеплоенерго»; стягнути з відповідачів судові витрати. 05.02.2026 ухвалою суду відкрито провадження. 02.03.2026 представник відповідача, КП «Київтеплоенерго», Владислав Коцюба надав до суду відзив, вказав про те, що КП «Київтеплоенерго» набуло функцій виконавця житлово-комунальних послуг по будинку у вересні 2024 року. Власником особового рахунку присвоєного квартирі [ADDRESS] в програмному комплексі підприємства за № [NUMBER] є [PERSON] . Всі квартири будинку оснащено будинковим засобом обліку теплової енергії зав. №69813522. З початку опалювального сезону 2024-2025 років нарахування за послугу з постачання теплової енергії по квартррі [ADDRESS] здійснювалось згідно з показаннями будинкового засобу обліку, як для квартири, яка не має квартирних засобів обліку. У березні 2025 року було здійснено обстеження квартири №5 та виявлено індивідуальний засіб обліку теплової енергії зав. №63487979, дата останньої метрологічної повірки 17.09.2021. Дані про встановлення засобу обліку гарячої води було внесено до програмного комплексу. З березня 2025 року нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії здійснюється відповідно до індивідуального засобу обліку теплової енергії, але при ненаданні показників, нарахування плати здійснюється по середньодобовому споживанню відповідно до ч.4 ст. 11 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Для розгляду питання перерахунку за теплову енергію за період з березня 2025 року власнику необхідно надати документи, що підтверджують наявність індивідуального засобу обліку теплової енергії. Станом на 31.01.2026 заборгованість за послуги постачання теплової енергії складала 4281 грн. 60 коп. Згідно з даними програмного комплексу підстави для перерахунку за спожиту теплову енергію відсутні. КП «Київтеплоенерго» не є виконавцем з обслуговування внутрішньобудинкових мереж в будинках м. Києва, тому для розгляду питання щодо перерахунку балансоутримувач будинку має надати документи, що підтверджують факт виникнення аварійної ситуації та зазначити діапазон квартир на які вона вплинула. Незмінні показники індивідуального засобу обліку теплової енергії та часткова відсутність комунальної послуги не є підставою для нездійснення нарахувань за обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності споживання ним послуги. Станом на 31.01.2026 року у позивача є заборгованість за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії та гарячої води у розмірі 239 грн. 32 коп. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила задовоьнити. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову, просила відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 01.09.2021 ФОП [PERSON] складено Акт зняття пломб №291589 за адресою: [ADDRESS] ( а.с.21). Згідно до акту №24 001614 від 05.03.2025 представником КП «Київтеплоенерго» Купріянчук М.В. за адресою: [ADDRESS] знято контрольні показання з вузла розподільного обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення з вузла обліку Sensostar-2, зав. № Б3487979 ( а.с.18). Згідно до свідоцтва ТзОВ «Еталон-АСП» про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №ИИ-00701170921104 теплолічильник Senso Star 2 DN 15 зав. №63487979 повірений до 17.09.2025 ( а.с.20). Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №ИФ-001042110825133 на теплолічильник Senso Starstor 2 DN 15 зав. №63487979 чинність до: 21.08.2029 ( а.с.19). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.08.2025 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] ( а.с.17). Згідно рахунку-повідомлення станом на 01.12.2025 по [ADDRESS] КП «Київтеплоенерго» здійснено донарахування на суму 3815 грн. 89 коп. та плату за абонентське облслуговування в сумі 244 грн. 44 коп. ( а.с.23). [PERSON] звернулась із заявою про перерахунок суми в розмірі 3600 грн., виставленої за опалювальний сезон за 2024-2025 роки за адресою: [ADDRESS] , зазначила про те, що телолічильник повірений до 17.09.2025 року ( а.с.25). На виконання вимог ухвали про витребування доказів КП «Київтеплоенерго» надано до суду: корінець наряду№834 від 30.10.2024 про включення абонента, особистий рахунок № [NUMBER] у будинку ТОВ «УК «Житло-Сервіс» по [ADDRESS], 01.11.2024; корінець наряду №779 від 24.03.2025 про відключення абонента, особистий рахунок № [NUMBER] у будинку ТОВ «УК «Житло-Сервіс» по [ADDRESS], 24.03.2025; відомості обліку за період з 01.11.2024 по 26.11.2024 абонента, особистий рахунок № [NUMBER] , період з 27.11.2024 по 25.12.2024 року, з 26.12.2024 по 28.01.2025, з 29.01.2025 по 25.02.2025, з 26.02.2025 по 26.03.2025; акт №2-08/524 про готовність вузла комерційного обліку в опалювальний період 2024-2025 років споживача ТОВ «УК «Житло-Сервіс» по [ADDRESS] . Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до п.2 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Відповідно до п.11 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Оцінюючи доводи позивача, суд зазначає, що вони не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами у розумінні ст. 76, 81 ЦПК України. Позивач посилається на відсутність фактичного надання послуги з постачання теплової енергії, однак такі твердження мають загальний характер і не підтверджені жодними об`єктивними доказами, зокрема актами про ненадання послуг, фіксацією аварійних ситуацій або іншими документами, які б свідчили про припинення чи неналежність теплопостачання у спірний період. Доводи позивача щодо незаконності нарахувань також спростовуються матеріалами справи, оскільки відповідачем надано докази здійснення нарахувань відповідно до вимог законодавства та фактичних показників вузлів обліку. Як встановлено судом, у будинку функціонує будинковий засіб обліку теплової енергії, а з березня 2025 року облік здійснюється також за індивідуальним приладом обліку позивача. У разі ненадання показників нарахування здійснювались відповідно до середньодобового споживання, що прямо передбачено законом, а отже є правомірним. Суд критично оцінює надані позивачем копії договорів повірки як докази у справі, оскільки вони подані у вигляді копій без належного засвідчення їх відповідності оригіналам та не містять ознак, які б дозволяли встановити їх походження та достовірність. Зазначені документи виготовлені невідомо ким, не містять підтвердження їх видачі уповноваженою організацією, а також не дають можливості перевірити, чи відповідають вони дійсним правовідносинам між сторонами. Крім того, такі копії не містять необхідних реквізитів, які б підтверджували факт проведення повірки у встановленому законом порядку, зокрема відсутні належні підписи, печатки або інші ідентифікуючі ознаки. За відсутності можливості перевірити достовірність та належність цих документів суд не може покласти їх в основу своїх висновків. Відповідно до вимог ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, а у разі сумнівів у достовірності копії суд вправі не брати її до уваги. За таких обставин надані копії договорів повірки не є належними та допустимими доказами і не підтверджують доводів позивача. Суд також відхиляє доводи позивача про необхідність перерахунку, оскільки відсутні належні підстави для такого перерахунку. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав документів, які б підтверджували некоректність роботи засобу обліку, його несправність або інші обставини, що могли б вплинути на правильність нарахувань. Натомість відповідач надав акти обстеження, дані обліку та інші документи, які підтверджують правомірність здійснених нарахувань. Крім того, суд вважає безпідставними доводи позивача щодо відсутності обов`язку сплачувати за послугу у разі її часткового або повного невикористання. Відповідно до законодавства у сфері житлово-комунальних послуг, споживач зобов`язаний сплачувати не лише за фактично спожиту теплову енергію, а й за обсяг теплової енергії, використаний на загальнобудинкові потреби, а також плату за абонентське обслуговування, яка є обов`язковою незалежно від факту споживання. Таким чином, доводи позивача є необґрунтованими, спростовуються наданими відповідачем доказами та зводяться до суб`єктивного тлумачення обставин справи без належного доказового підтвердження. Враховуючи встановлені обставини та вимоги чинного законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed