Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу. У позовній заяві позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 19 473,23 грн, яка складається з 16 266,32 грн основної заборгованості за надані послуги розподілу природного газу за період з 01.10.2023 року по 30.11.2025 року, 712,50 грн пені, 585,05 грн трьох відсотків річних та 1 909,36 грн інфляційних втрат. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, а також у порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України зазначити в рішенні суду про нарахування трьох відсотків річних до моменту повного виконання рішення суду. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до постанови НКРЕКП №1769 від 29.09.2023 позивач здійснює діяльність з розподілу природного газу на території Івано-Франківської області, а відповідач є побутовим споживачем послуг розподілу природного газу за адресою свого об`єкта газопостачання. Між сторонами існують договірні правовідносини, які виникли шляхом приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, що підтверджується фактом споживання природного газу. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання щодо оплати послуг з розподілу природного газу, у зв`язку з чим за період з 01.10.2023 року по 30.11.2025 року утворилася заборгованість. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати, а також судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що вважає нарахування неправомірними, вказував, що юридична особа безпідставно нараховує кошти. Позивач безпідставно здійснює нарахування, які, на його думку, є необґрунтованими та порушують його права як споживача. У зв`язку з викладеним, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 08.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» відповідно до вимог чинного законодавства України здійснює діяльність з розподілу природного газу на території Івано-Франківської області, у тому числі на території Калуського району, та є оператором газорозподільної системи. [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, об`єкт газоспоживання якого розташований за адресою: [ADDRESS] , та підключений до газорозподільної системи позивача. Відповідачу присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] , за яким здійснюється облік споживання природного газу та нарахування плати за послуги з його розподілу. Відповідач фактично користувався послугами з розподілу природного газу, що підтверджується даними обліку, нарахуваннями позивача, а також відсутністю заперечень щодо самого факту споживання газу. За період з 01 жовтня 2023 року по 30 листопада 2025 року відповідачу нараховано плату за послуги з розподілу природного газу, однак останній належним чином не виконав свого обов`язку щодо своєчасної та повної оплати таких послуг. У зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання, за вказаний період утворилась заборгованість у загальному розмірі 19 473,23 грн, яка складається з: 16 266,32 грн - основна заборгованість за послуги розподілу природного газу; 712,50 грн - пеня; 585,05 грн - три відсотки річних; 1 909,36 грн - інфляційні втрати. Відповідачем доказів сплати заборгованості або спростування її розміру суду не надано. Таким чином, між сторонами виникли цивільні правовідносини, що випливають із договору розподілу природного газу, які мають грошовий характер та пов`язані з обов`язком відповідача оплатити фактично отримані послуги. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Згідно з частиною першою статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу та здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак (стаття 6 ЦПК України). Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок природного газу», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015, а також Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015. Відповідно до частини першої статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона зобов`язується надавати другій стороні відповідні ресурси, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є, зокрема, оператор газорозподільної системи та споживач. Відповідно до положень цього Закону розподіл природного газу є господарською діяльністю, пов`язаною з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу. Судом встановлено, що позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» - є оператором газорозподільної системи на території Івано-Франківської області, а відповідач [PERSON] є побутовим споживачем послуг з розподілу природного газу на об`єкті, розташованому за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу має бути укладений оператором газорозподільної системи з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до газорозподільної системи. При цьому споживачі зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до системи якого підключений їх об`єкт, а здійснення відбору природного газу за відсутності такого договору не допускається. Згідно з пунктом 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу. Статтею 633 Цивільного кодексу України визначено, що публічним є договір, у якому одна сторона взяла на себе обов`язок надавати послуги кожному, хто до неї звернеться, а статтею 634 цього Кодексу передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у стандартній формі і який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Положеннями статей 641, 642 Цивільного кодексу України встановлено, що пропозиція укласти договір може бути зроблена шляхом оприлюднення відповідної інформації, а акцептом такої пропозиції є, зокрема, вчинення особою дій, які свідчать про її бажання укласти договір, у тому числі прийняття послуги або сплата коштів. Відповідно до пункту 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу, а пунктом 7 цієї ж глави встановлено, що фактом приєднання споживача до умов такого договору є вчинення ним будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Отже, для виникнення між сторонами договірних правовідносин у сфері розподілу природного газу достатнім є не лише письмове підписання заяви-приєднання, але й фактичне користування послугами розподілу природного газу, якщо таке користування документально підтверджене. Судом встановлено, що об`єкт відповідача у встановленому законом порядку підключений до газорозподільної мережі, відповідачу присвоєно особовий рахунок № [NUMBER] , а також визначено персоніфіковані дані споживача та об`єкта газоспоживання. Крім того, матеріалами справи підтверджується факт споживання відповідачем природного газу, що вбачається з наданих позивачем відомостей обліку, даних про показники лічильника та розрахунку заборгованості. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами існують договірні правовідносини, оформлені шляхом приєднання відповідача до умов Типового договору розподілу природного газу, а сам відповідач є побутовим споживачем послуг розподілу природного газу, які надаються позивачем. Відповідно до статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором, а згідно з частиною другою статті 13 цього Закону споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів. Крім того, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуги з постачання та розподілу природного газу належать до житлово-комунальних послуг, а споживач зобов`язаний оплачувати надані йому послуги у строки та порядку, встановлені договором і законом. Судом установлено, що відповідач своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати вартості послуг з розподілу природного газу не виконував, у зв`язку з чим за період з 01.10.2023 по 30.11.2025 утворилася заборгованість у загальному розмірі 19 473,23 грн. Згідно з поданим позивачем розрахунком, вказана сума складається з 16266,32 грн основної заборгованості за надані послуги розподілу природного газу, 712,50 грн пені, 585,05 грн 3% річних та 1 909,36 грн інфляційного збільшення. Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та дійшов висновку, що він є належним, послідовним, арифметично правильним та узгоджується з матеріалами справи. Відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів на спростування цього розрахунку суду не подано, контррозрахунок не надано, доказів оплати заборгованості у заявленому або іншому розмірі не подано, а тому вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Стосовно вимог про зазначення в рішенні суду про стягнення в порядку частин десятої та одинадцятої статті 265 ЦПК України з відповідача інфляційних втрат і 3% річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення суду, суд зазначає наступне. Як передбачено частинами десятою, одинадцятою статті 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу. Частинам десятій, одинадцятій статті 265 ЦПК України кореспондують норми частин одинадцятої, дванадцятої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», які конкретизують порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за алгоритмом (формулою), визначеним у рішенні суду. Зокрема врегульовано, що якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку. Правила частини десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення. Правова мета приписів частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України передовсім полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого ним рішення і продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення. Формулювання вказаних норми процесуального права визначають право, а не обов`язок суду зазначити в рішенні про таке нарахування, відповідно суд на власний розсуд з урахуванням обставин, що мають істотне значення, як-от: майнового стану відповідача, який є пенсіонером, на основі принципів розумності, справедливості та пропорційності, вирішує питання про можливість у конкретній справі застосовувати приписи частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великою Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22. З огляду на викладене, судом не встановлено підстав для застосування частин 10 та 11 ЦПК України, у зв`язку з чим, позовні вимоги у вказаній частині задоволенню не підлягають. Розподіл судових витрат: Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Оскільки, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» задоволено частково, у зв`язку з чим сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial