Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Представник позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» - Памірський М.А. подав до суду позов ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 18 351,50 грн., посилаючись на те, що 15.09.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 314643-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 15.09.2023 направлено [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір № 314643-КС-002 про надання кредиту. 15.09.2023 [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію оферту щодо укладення договору № 314643-КС-002 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Позивач за вказаним договором свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надав відповідачу грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] . Відповідач, в свою чергу, свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в розмірі 18 351,50 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 5 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 13 101,83 грн; суми прострочених платежів за комісією - 249,67 грн. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути вказану суму з відповідача на користь позивача, а також судовий збір в сумі 2 422,40 грн. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 19.12.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, за клопотанням позивача витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» додаткові докази. 27.01.2026 на адресу суду від АТ «ПриватБанк» надійшли витребувані ухвалою суду від 19.12.2025 інформація та документи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, в позовній заяві просив провести розгляд даної цивільної справи без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, судові повістки, направлені на адресу реєстрації відповідача, повернулися до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву, будь-яких клопотань, заяв від відповідача до суду не надходило. Відповідно до частини 4 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачки та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.09.2023 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено договір № 314643-КС-002 про надання кредиту (далі кредитний договір). Згідно п. 2.1. кредитного договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та комісію. Загальний розмір наданого кредиту: 5 000,00 грн. (п. 2.6. кредитного договору). Відповідно до п. 2.3. кредитного договору строк, на який надається кредит: 24 тижнів. Згідно п. 2.5. кредитного договору комісія за надання кредиту становить 750,00 грн. Пунктом 2.4. кредитного договору визначена стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована, знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14462815, фіксована. Згідно пунктів 2.10. та 2.11. кредитного договору дата видачі кредиту: 15.09.2023, дата повернення кредиту: 01.03.2024. Пунктом 3.1. кредитного договору встановлено, що кредитодавець зобов`язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору. У розділі 8 договору вказаний номер електронного платіжного засобу відповідача: [NUMBER] . Договір № 314643-КС-002 про надання кредиту від 15.09.2023 підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5544, що був відправлений відповідачу на номер телефону: [NUMBER] 15.09.2023 о 11:23:41. Цим же електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-5544 відповідач [PERSON] 15.09.2023 підписав прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 314643-КС-002 про надання кредиту, що містить аналогічні умови кредитування умовам, зазначених у вказаному договорі. Крім того, відповідачем [PERSON] 15.09.2023 о 11:22:41 підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2626 також паспорт споживчого кредиту. ТОВ «ПрофітГід» в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 підтвердило перерахування коштів [PERSON] від ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» згідно кредитного договору №314643-КС-002 від 15.09.2023, сума переказу - 5000,00 грн., дата/час здійснення переказу - 15.09.2023 о 11:23, номер платіжної картки отримувача коштів - [NUMBER] . Згідно наданої АТ КБ «ПриватБанк» відповіді від 15.01.2026 на ім`я відповідача [PERSON] було емітовано банківську картку № [NUMBER] . До вказаної відповіді банком додана виписка по рахунку відповідача, згідно якої вбачається зарахування на вказану банківську картку 5 000,00 грн. 15.09.2023. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості сума заборгованості за кредитом становить 18 351,50 грн, з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 13 101,83 грн - сума заборгованості за відсотками, 249,67 грн. - сума заборгованості за комісією, період нарахування відсотків - з 15.09.2023 по 01.03.2024. З матеріалів справи вбачається, що договір №314643-КС-002 про надання кредиту від 15.09.2023 укладений в електронній формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Правовідносини, які виникли між сторонами, крім положень вказаних вище договорів, врегульовані нормами ЦК України. Так, у ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають на підставі договору або правочину. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Крім того, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст. 1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі № 496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Враховуючи наведене, судом встановлено укладання договору № 314643-КС-002 про надання кредиту від 15.09.2023 позивачем та відповідачем в електронній формі, в якому сторони узгодили суму кредиту, строк кредитування, розмір процентів. Факт отримання відповідачем суми кредиту в розмірі 5 000,00 грн. підтверджується наданим позивачем підтвердженням ТОВ «ПрофітГід», а також наданою на виконання вимог ухвали суду АТ КБ «ПриватБанк» випискою по рахунку відповідача від 15.01.2025. З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, вбачається, що він складений відповідно до умов кредитного договору щодо розміру кредиту, відсотків та періоду їх нарахування, а тому з врахуванням викладеного, а також ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву та контррозрахунку заборгованості, доказів оплати заборгованості, суд вважає наданий позивачем розрахунок достатнім доказом наявності такої заборгованості та її розміру. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» суми заборгованості за договором № 314643-КС-002 про надання кредиту від 15.09.2023 в розмірі 18 351,50 грн, з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом, 13 101,83 грн - сума заборгованості за відсотками, 249,67 грн. - сума заборгованості за комісією. Позивач в прохальній частині позову просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Згідно доданої до позовної заяви платіжної інструкції №20651 від 11.12.2025 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» підлягають стягненню судові витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved