Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі позивач, або ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» і фізичною особою, якою є [PERSON] , за допомогою веб-сайту кредитодавця (https://cashtancredit.com.ua), який є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем позикодавця, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено договір про споживчий кредит № 82350136. Зазначений кредитний договір був укладений у відповідності до норм ч.1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, ТОВ «ЕКО ФІН» було перераховано грошові кошти у розмірі встановленому договором. Відповідно до умов договору відповідачу був наданий кредит у розмірі 3000,00 грн. строком 730 днів, з 08.04.2024 до 07.04.2026 (включно) базова процентна ставка 1.0 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Також, зазначає, що 08.12.2025 між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір № 08-12/25, відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором № 82350136. Відповідач, взятих на себе зобов`язань із своєчасного повернення кредитних коштів не виконала, у зв`язку з чим у неї станом на день формування позовної заяви виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 19250,00 грн., з яких: 3000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 15770,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги, 480,00 грн. - заборгованість за нарахованими процентами згідно кредитного договору (з моменту відступлення прав вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості).Просить стягнути з відповідача суму заборгованості, а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 29.01.2026 суд відкрив провадження у цій справі і з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження (а.с. 180-181). Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. 30.01.2026 на адресу відповідача була направлена копія ухвали про відкриття провадження у справі із пропозицією направити до суду свій відзив на позов (а.с. 182). Відповідач, у встановлений судом строк, відзиву на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, будь-яких клопотань чи заяв не надала. У відповідності до частини восьмої статті 178 та частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд встановив наступне. Так, судом встановлено, що 08.04.2024 між ТОВ «ЕКО ФІН» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір № 82350136 (а.с. 61-71). Відповідно до розділу 2 договору кредит надається в сумі 3000,00 грн., строк користування кредитним коштами -730 днів та складається із дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. Згідно п.2.4 договору дисконтний період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 21.04.2024. Відповідно до п.2.5 поточний період складає 716 днів, що настає з дня , наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 07.04.2026. Згідно п.2.6 договору проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 3,65 % річних (денна процентна ставка 0,01% за один день)від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду. Відповідно до п.2.7 договору проценти за користування кредитом протягом поточного строку періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 365 % річних (денна процентна ставка- 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Договір підписано відповідачем 08.04.2024 шляхом підписання одноразовим ідентифікатором NTMwMjc3. Сторонами погоджено графіки розрахунків, які також підписані відповідачем одноразовими ідентифікаторами (а.с. 126 зворот-140, 143-157, 8 зворот- 23, 25 зворот-40). Відповідач 08.04.2024 отримала від ТОВ «ЕКО ФІН» кошти в сумі 3000,00 грн. 00 коп. шляхом перерахування на картковий рахунок [NUMBER] , що підтверджується квитанцією № 41257-91107-42093 від 08.04.2024 (а.с. 77). На підставі заяви [PERSON] про пролонгацію (про продовження або про поновлення дисконтного (пільгового) періоду користування кредитними коштами) від 22.04.2024, між ТОВ «ЕКО ФІН» та відповідачем було укладено договір про пролонгацію № 1/82350136 до договору про споживчий кредит/кредитного договору від 08.04.2024 № 82350136, який також підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором Y2YwYzc1 (а.с. 125-126). Також, на підставі заяви [PERSON] про пролонгацію (про продовження або про поновлення дисконтного (пільгового) періоду користування кредитними коштами) від 06.05.2024, між ТОВ «ЕКО ФІН» та відповідачем було укладено договір про пролонгацію № 2/82350136 до договору про споживчий кредит/кредитного договору від 08.04.2024 № 82350136, який також підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором N2Q5YzQ5 (а.с. 142-143). На підставі заяви [PERSON] про пролонгацію (про продовження або про поновлення дисконтного (пільгового) періоду користування кредитними коштами) від 03.06.2024, між ТОВ «ЕКО ФІН» та відповідачем було укладено договір про пролонгацію № 3/82350136 до договору про споживчий кредит/кредитного договору від 08.04.2024 № 82350136, який також підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором MmQ3NGU2 (а.с. 7-8). Також, на підставі заяви [PERSON] про пролонгацію (про продовження або про поновлення дисконтного (пільгового) періоду користування кредитними коштами) від 28.06.2024, між ТОВ «ЕКО ФІН» та відповідачем було укладено договір про пролонгацію № 4/82350136 до договору про споживчий кредит/кредитного договору від 08.04.2024 № 82350136, який також підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором YWY1MmYz (а.с. 24-25). Відтак, первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. Відповідачем умови договору не виконувались, в зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 18770,00 грн., з яких: 3000,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту, 15770,00 грн. - заборгованість за відсотками, що підтверджується випискою за кредитом перед ТОВ «ЕКО ФІН» (а.с.78-80). Судом також встановлено, що 08.12.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» укладено договір № 08-12/25 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги у відповідності до умов якого, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 82350136 від 08.04.2024 укладеним між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] (а.с. 82-89). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору № 08-12/25 про відступлення прав вимоги від 08.12.2025 ТОВ «Факторинг Партнерс» набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 18770,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 3000,00 грн., заборгованість за відсотками 15770,00 грн. (а.с. 105-106,107). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором складає 19250,00 грн., з яких: 3000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 16250,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с. 81) Наданий позивачем розрахунок відповідачем не оспорюється. Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача за кредитним договором № 82350136 від 08.04.2024. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1055 ЦК України, передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Пунктами 5 та 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини 1статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказаний кредитний договір укладений сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Такий договір прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Таким чином, факт укладення кредитного договору та використання відповідачем кредитних коштів є доведений. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 19250,00 грн. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, яка не скористалася своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, заявлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», тому оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Також на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові від 22.05.2024 № 754/8750/19 Велика Палата Верховного Суду вказала, що у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved