Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 3305,81 грн на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області; судовий збір за подання позову стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] , має статус внутрішньо переміщеної особи (довідка про взяття на облік ВПО від 11.03.2024 № 5111- 5003156271), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058. Із заявою про призначення пенсії за віком [PERSON] звернувся до Головного управління 18.04.2024, в якій він вказав, що не працює. Справа опрацьовувалась спеціалістами Головного управління ПФУ в Миколаївській області. У результаті аналізу доданих до заяви документів рішенням Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 24.04.2024 [PERSON] було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років, так як деякі періоди роботи не були зараховані до страхового стажу. У червні 2024 року [PERSON] звернувся з позовом до Миколаївського окружного адміністративного суду на протиправні дії Головного управління ПФУ в Миколаївській області та Головного управління ПФУ в Одеській області. На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2025 по справі 400/5971/24 [PERSON] були зараховані періоди роботи, які були раніше виключені зі страхового стажу, та призначено пенсію за віком з 07.05.2023. Згідно протоколу первинного призначення від 29.01.2025 пенсію призначено з 07.05.2023 в розмірі 2520,00 грн. Пенсію призначено як особі, яка не працює, в протоколі призначення відсутня ознака працює. При опрацюванні заяви пенсіонера від 01.07.2025 № 2886 про звільнення 30.06.2025 та вивченні доданих до заяви документів було встановлено факт роботи [PERSON] станом на 07.05.2023 та звільнення 29.12.2023. У результаті перерахунку пенсії виникла переплата пенсії за період з 07.05.2023 по 29.12.2023 в сумі 3305,81 грн., яку прийнято на облік в липні 2025 року згідно рішення № 2544 від 10.07.2025, про що [PERSON] було повідомлено листом № 1500- 0404-8/121862 від 11.07.2025. Станом на теперішній час переплата не погашена. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі 11 вересня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовна заява залишена без руху. 24 вересня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі відкрито загальне позовне провадження. 14 січня 2026 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі закрито підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті. 31 березня 2026 року суд ухвалою перейшов до заочного розгляду справи. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, за результатами дослідження матеріалів справи, оцінки письмових доказів щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, приходить до наступних висновків. [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб. /а.с. 7/ Із заявою про призначення пенсії за віком [PERSON] звернувся до Головного управління 18.04.2024, в якій він вказав, що не працює. /а.с. 10/ У листі Управління з питань виплат Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 11.07.2025 № 1500-0404-8/121862 Григорію Часніку повідомлено, що у зв`язку з уточнення даних щодо працевлаштування при призначенні пенсії утворилась переплата в сумі 3305,81 грн за період з 07.05.2023 по 29.12.2023. Викладено прохання надати заяву до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) про отримання переплат з пенсії або дану переплату внести добровільно. У призначенні платежу вказати: «Повернення переплати пенсії [PERSON] ». В іншому випадку повернення переплаченої пенсії буде вирішуватися в судовому порядку./а.с. 11/ Згідно протоколу первинного призначення від 29.01.2025 пенсію призначено з 07.05.2023 в розмірі 2520,00 грн./а.с. 15-16/ Вищеописаний лист надсилався [PERSON] 15.07.2025 рекомендованим повідомленням. /а.с. 17/ Розглянувши пенсійну справу і особовий рахунок [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] і одержує пенсію за віком в розмірі 3038 грн 00 коп. на місяць, встановлено, що сума переплати 3305 грн 81 коп. згідно з довідкою відділу опрацювання документації № 1 управління з питань виплат Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області утворилася за період з 07.05.2023 по 29.12.2023. У зв`язку з уточненням даних щодо працевлаштування при призначенні пенсії утворилась переплата в сумі 3305 грн 81 коп, яка прийнята на облік в липні 2025 року. /а.с. 18/ У результаті аналізу доданих до заяви документів рішенням Головного управління ПФУ в Миколаївській області від 26.04.2024 [PERSON] відмовлено в призначенні пенсії. /а.с. 19/ Відповідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 400/5971/24 від 15 січня 2025 року апеляційну скаргу ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково. Апеляційного скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 змінено, зазначивши в абзаці четвертому його резолютивної частини органом, на якого покладеного обов`язок зарахування до страхового стажу [PERSON] періодів роботи, призначення та виплати йому пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області. Зазначити в абзаці четвертому резолютивної частини рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2024, що пенсія [PERSON] підлягає призначенню та виплаті з 07 травня 2023 року. В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30.10.2024 залишити без змін. /а.с. 20-23/ Відповідно копії трудової книжки [PERSON] звільнений із посади за угодою сторін 29.12.2023./а.с. 25-32/ Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Згідно зі статтею 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Пенсійне забезпечення громадян України, порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та іншими нормативно-правовим актами. Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду. Згідно з приписами статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її. Верховний Суд, зокрема у постановах від 13.02.2020 у справі № 607/14668/16-а, від 27.03.2020 у справі № 607/4451/16-а, зазначив наступне: «Відповідно до п. 38 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви й подання про призначення пенсії, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) здійснює попередню правову експертизу змісту і належного оформлення представлених документів; 3) перевіряє правильність копій відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розходження. Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення в трьохмісячний термін з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, а також перевіряти в необхідних випадках обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 6), копія якої зберігається у пенсійній справі. Відтак, саме на відповідача було покладено обов`язок, при призначенні пенсії позивачу, щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для призначення пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду» Вирішуючи спірне питання суд виходить з того, що згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 за № 6-4 (далі Порядок). Відповідно до п. 3, 4 вказаного Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року. Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії. У разі припинення виплати пенсії відповідно до ч.1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року решта переплати пенсії, що стягувалася за рішенням територіального органу Пенсійного фонду України, або суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. За приписами ч. 1, 4 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Вiдсутнiсть правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Разом з тим, у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, згідно з частиною першою статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Такі висновки відповідають усталеній практиці Верховного Суду та викладені у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц Великої Палати Верховного Суду, яка вважає, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Також у постанові Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 756/6984/16-а сформульовано правовий висновок, відповідно до якого обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера, однак вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення пенсії на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера в такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника. При цьому, оцінюючи докази, що свідчать про можливе зловживання, судам слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для призначення/перерахунку пенсії, та презумпції добросовісності заявника. Ці презумпції може бути спростовано на підставі доказів, що доводять умисел заявника на отримання пенсії без законних для цього підстав. Отже, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, внаслідок його недобросовісності, та за відсутності рахункової помилки з боку органу Пенсійного фону України, що є предметом доказування у справі (частина друга статті 77 ЦПК України). У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов`язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів. Позивач, у справі, яка розглядається, вважає, що переплата пенсії виникла за період з 07.05.2023 по 29.12.2023 в сумі 3305,81 грн, оскільки при опрацюванні заяви пенсіонера від 01.07.2025 № 2886 та вивчення доданих до заяви документів встановлено факт роботи [PERSON] станом на 07.05.2023 та звільнення 29.12.2023. Втім, відповідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 400/5971/24 від 15 січня 2025 пенсія [PERSON] підлягає призначенню та виплаті з 07 травня 2023 року. Вказане, на переконання суду, нівелює твердження представника позивача про недобросовісність набувача пенсії [PERSON] . Будь-яких інших доказів на підтвердження наявності рахункової помилки або вини пенсіонера, внаслідок його недобросовісності, позивачем до суду не надано. Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладені норми матеріального та процесуального права, оцінивши докази, наявні у справі, з огляду на те, що будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління і зловживання з боку відповідача при отриманні приведеної в позові суми, позивач суду не надав, позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області не підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed