Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (надалі - позивач, кредитор) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором №04.04.2025-100002643 (КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ) від 04.04.2025 року(надалі - кредитний договір) у розмірі 49800,00 грн та судовий збір за її подання. Свої вимоги мотивує тим, що 04.04.2025 року сторони уклали кредитний договір. Відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 06.11.2025 рік утворилась заборгованість у розмірі 49800 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15000,00 грн, по процентах в розмірі 23250,00 грн, по комісії 4050,00 грн та по неустойці у розмірі 7500,00 грн, чим порушує права та інтереси кредитора. 10.02.2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. 24.02.2026 року відповідач через електронну пошту подав відзив без скріплення його ЕЦП, доказів скерування примірника відзиву позивачу не надав, хоча в ухвалі про відкриття детально описала належну процедуру подання відзиву. Враховуючи, що позивач у відповіді на відзив зазначив, що ознайомився із змістом відзиву, була досягнута мета обміну змагальними документами, суд вважав за можливе у цій конкретній ситуації прийняти відзив та врахувати його доводи при вирішені спору. Відповідач стверджував, що не укладав з позивачем кредитний договір, оскільки перебував за межами України, та, відповідно , кредитні кошти не отримував. Зазначив, що банківська картка [NUMBER] йому не належить. Вважав, що невстановлені особи незаконно використали його персональні дані для оформлення кредиту у зв`язку з чим подав заяву до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення. Просив відмовити в позові та витребувати докази ідентифікації особи, яка уклала кредитний договір та інформацію про банківський рахунок, на який були перераховані кредитні кошти. 04.03.2026 року позивач подав відповідь на відзив. Не погодився з аргументами відповідача. Зазначив, що відповідач уклав з позивачем кредитний договір в електронній формі. Підписав кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий у смс-повідомленні на номер телефону, який відповідач визначив як фінансовий. Звернув увагу, що номер телефону, який зазначений відповідачем у відзиві на позовну заяву, відповідає фінансовому номеру телефону , який був зазначений позичальником у кредитному договорі та на який було надіслано одноразовий ідентифікатор для його підписання. Зазначив, що перерахував кошти на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі ( заявці) за допомогою інтернет-еквайрингу iPay, що підтверджується листом ТОВ`УПР». При подачі позову додав відомості щодо ідентифікації відповідача через систему Bank ID, від центрального вузла системи Bank ID Національного банку України були отримані дані, які однозначноідентифікують відповідача. 17.03.2026 року суд витребував від Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" докази ідентифікації та верифікації відповідача за допомогою технології BankID та від АТ «Акцент-Банк» (А-Банк) інформацію про приналежність карткового рахунку [NUMBER] відповідачу. 19.03.2026 року позивач скерував до суду заяву про виконання ухвали суду. Ще раз запевнив суд, що ідентифікував відповідача через систему Bank ID та що докази такої ідентифікації додав до позовної заяви. Доказів електронного підтвердження електронної ідентифікації не надав. 23.03.2026 року АТ «Акцент-Банк» (А-Банк) надало інформацію, що картка [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] . Судове засідання, призначене на 27.02.2026 рік, суд відклав на 17.03.2026 рік, а згодом - на 31.03.2026 рік з метою надання учасникам справи реалізувати їх процесуальні права. В судове засідання, призначене на 31.03.2026 рік, сторони не з`явилися. Позивач повідомлений про дату та час судового засідання через електронний суд. В прохальній частині позовної заяви (п.3), у відповіді на відзив містилися клопотання про проведення розгляду справи за відсутності позивача. Відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення про виклик на сайті суду 17 березня 2026 року, оскільки попередня судова повістка повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( трекінг R067112207756). Суд також повідомляв відповідача про судове засідання СМС повідомлення на номер телефону, зазначеного відповідачем у відзиві на позовну заяву. Електронне сповіщення відповідач не отримав. Суд на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 04.04.2025 року позивач уклав кредитний договір, за яким мав надати кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн. на строк 217 днів з дати його надання. Дата надання/видачі кредиту - 04.04.2025 рік. Дата повернення ( виплати) кредиту - 06.11.2025 року. Процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 3 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Процентна ставка «Економ» у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових платежів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт».. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 9% від суми Кредиту та дорівнює 1350 грн. 00 коп. Узгоджено графік платежів по тілу кредиту, відсотках та комісії. Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом перерахування на банківський рахунок споживача з використанням реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5375-23XX-ХХXX-5870. Договір набирав чинності з дати отримання кредитором у інформаційній системі від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим ним від кредитора на номер телефону, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитора та діє протягом одного року. Для підписання та укладення договору використовувався фінансовий номер 0989396904. За кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання кредитор нараховує неустойку в розмірі 225,00 грн в день. Укладений договір складався з пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 04.04.2025 року, заявки кредитного договору №04.04.2025-100002643 (КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ) від 04.04.2025 року, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.04.2025-100002643 (кредитної лінії) від 04.04.2025 року, додатку до кредитного договору №04.04.2025-100002643 (кредитної лінії) від 04.04.2025 року. За своєю правовою природою укладений договір є договором про споживчий кредит. Перед укладенням кредитного договору позичальник отримав паспорт споживчого кредитування, про що свідчить електронний підпис одноразовим ідентифікатором А978, який скерований на фінансовий номер телефону [NUMBER] . Договір від імені позичальника підписаний електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором А978) 04.04.2025 року. Код А978відправлений SMS повідомленням кредитором на фінансовий номер 0989396904. Місцезнаходження кредитора, яке зазначене в кредитному договорі: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133, літера А Спосіб (способи) ідентифікації та верифікації споживача: у відділенні ( п. 20 заявки кредитного договору №04.04.2025-100002643 (КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ) від 04.04.2025 року та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.04.2025-100002643 (кредитної лінії) від 04.04.2025 року) Копією листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 02.02.2026 року № 39-0202 підтверджується, що 04.04.2025 року позивач перерахував кошти в сумі 15000,00 грн на картку [NUMBER] , номер трансакції в системі iPay.ua - 701207043, призначення платежу - видача за договором кредиту №04.04.2025-100002643. Заборгованість за кредитним договором, яка розрахована позивачем, становила 49800 грн, що складалася із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15000,00 грн, по процентах в розмірі 23250,00 грн, по комісії 4050,00 грн та по неустойці у розмірі 7500,00 грн. Проценти по кредиту нараховані з 04.04.2025 року до 06.11.2025 року. Погашень по кредиту не здійснювалось. Кредитор зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є кредитування, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.10.2023 року. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив номер телефону [NUMBER] , який відповідає номеру телефону, зазначеного у кредитному договорі. У паспорті громадянина України для виїзду за кордон відповідача містяться візи про перетин державного кордону 17.11.2022 року. Має дозвіл на працю в Республіці Польща. 23.02.2026 року відповідач оформив заяву на ім`я Самбірського РВП ГУНП у Львівській області про вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з оформленням кредитного договору, що є предметом розгляду у цій справі. Відомостей, що така заява дійсно скеровувалась відповідачем до правоохоронних органів не має та було розпочате кримінальне провадження не має. Електронного підтвердження електронної ідентифікації відповідача через систему BankID не має. До позовної заяви позивач надав лише копію паспорта громадянина України відповідача у формі ID картки. Згідно відповіді АТ «Акцент-Банк» (А-Банк) від 23.03.2026 року № 18313/47-260318/360-БТ картка [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості за кредитним договором. За версією позивача позичальником за кредитним договором був відповідач, який отримав кредит на своєчасно його не повернув. За версією відповідача - він не укладав з позивачем кредитний договір та не отримував кредиту. Спірні правовідносини врегульовані главами 52,53, §271 ЦК України із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування» та Законом України »Про електронну комерцію». Суд має встановити чи була проведена належна ідентифікація позичальника та що саме відповідач укладав та отримував кредит за кредитним договором. Позивач у відповіді на відзив від 04.03.2026 року та в заяві про виконання ухвали суду від 19.03.2026 року переконував суд, що ідентифікував відповідача через систему BankID та стверджував, що надав відповідні відомості про ідентифікацію відповідача через систему BankID до позовної заяви. Але це не відповідає дійсності та суперечить умовам кредитного договору. Суд повторює, що до позовної заяви позивач надав ніким не засвідчену копію паспорта громадянина України відповідача у формі ID картки. Обставини, за яких ця копія потрапила до нього не повідомив. Доказів ідентифікації відповідача через систему BankID позивач не надав. Більше того, у кредитному договорі чітко зазначено спосіб ідентифікації позичальника - у відділені ( п. 20 заявки кредитного договору №04.04.2025-100002643 (КРЕДИТНОЇ ЛІНІЇ) від 04.04.2025 року та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №04.04.2025-100002643 (кредитної лінії) від 04.04.2025 року). Тобто умовами договору узгоджену фізичну ідентифікацію відповідача, а не дистанційну через BankID. У кредитному договорі зазначено, що місцезнаходженням кредитора є м. Київ. Відповідач надав відомості про те, що з 17.11.2022 року перебував за межами України, тобто на час укладення кредитного договору не міг перебувати в м. Київ та проходити фізичну ідентифікацію в приміщенні позивача. Позивач ніяк не пояснює, чому намагався переконати суд, що ідентифікував відповідача через систему BankID, якщо укладений ним же кредитний договір містить інший спосіб ідентифікації позичальника. Тому суд виснує, що під час проведення верифікації позичальника, позивач не здійснив належної ідентифікації особи, яка звернулася до нього від імені відповідача про укладення кредитного договору. За відсутності належних та допустимих доказів того, що кредитний договір уклав саме відповідач, а не будь-яка інша особа, суд вважає, що позивач не довів, що саме відповідач виявив волевиявлення на укладання кредитного договору, який є предметом розгляду у цій справі. Відхиляю доводи позивача про те, що відповідність номеру телефону відповідача, який він власноручно зазначив у відзиві фінансовому номеру телефону, який був зазначений позичальником у кредитному договорі та на який, було надіслано одноразовий ідентифікатор для підписання спірного договору підтверджує ідентифікацію відповідача як позичальника за кредитним договором. Дійсно номер телефону, який зазначив відповідач у відзиві відповідає номеру телефону, який зазначений у кредитному договорі, і на який приходили СМС повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору. Однак, це не доводить, що позичальником за кредитним договором був відповідач, адже відсутні докази належної ідентифікації особи позичальника та що станом на 04.04.2025 року саме у відповідача був у користуванні номер телефону, зазначений у кредитному договорі. Оскільки 04.04.2025 року не було ідентифіковано особу позичальника, то і стверджувати, що саме відповідач був власником чи користувачем номеру телефону [NUMBER] не має підстав. Окрім того, кошти за кредитним договором були перераховані на картку [NUMBER] , яка емітована на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Враховуючи, що суд вже виснував, що за відсутності належних та допустимих доказів того, що кредитний договір уклав саме відповідач, а не будь-яка інша особа, то не можливо і встановити, що саме відповідач вказав номер кредитної картки , на яку і були перераховані кредитні кошти. Іншими словами, суд вважає, що виснувати, що кредитний договір був укладений саме з відповідачем, не має достатніх доказів, що підтверджується як суперечливою позицією самого позивача щодо способу ідентифікації позичальника ( у договорі - фізична ідентифікація, у доводах - дистанційна), так і недоведеністю можливості пройти фізичну ідентифікацію відповідачем в день укладення кредитного договору в м. Києві, та належності банківської картки, на яку були перераховані кошти, третій особі. Враховуючи наведені міркування, висновки про те, що відсутні докази, що саме відповідач укладав та отримував кредитні кошти у задоволені позову слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку із відмовою в позові слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed