Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

Позивач - ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 02.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», первісний кредитор, та [PERSON] укладено договір позики №1534199, за умовами якого відповідачу надано 2 500,00 грн. строком на 17 днів зі сплатою 1,99 % на день. Договір укладено в електронній формі шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, надісланого на його електронну адресу, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня за ініціативою відповідача сторони уклали додаткову угоду №1534199, якою суму позики збільшено ще на 2 500,00 грн., у зв`язку з чим загальний розмір позики становив 5 000,00 грн. Додаткову угоду також підписано електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора. Позикодавець виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу 5 000,00 грн. двома платежами по 2 500,00 грн. кожний на банківську картку, зазначену відповідачем, через платіжну установу ТОВ «ФК Фінекспрес». Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ", ні на рахунки попереднього кредитора. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 15 406,50 грн. Позивач зазначив, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання за вищевказаним договором позики, внаслідок чого утворилася заборгованість за вищевказаною сумою, і після повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості, через що позивач був змушений звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 30.06.2025 р. було відкрито провадження у даній справі і її розгляд був призначений за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копія даної ухвали разом із позовом та доданими до нього матеріалами була направлена відповідачу, та роз`яснено його право на подання відзиву та заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подання відзиву та заперечень не скористався, тому суд розглядає справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 4, 13, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справу за зверненням особи в межах заявлених вимог та на підставі поданих сторонами доказів, при цьому кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається. Згідно зі ст. 639, 205, 207 ЦК України договір може укладатися в електронній формі та вважається таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом направлення оферти та її акцепту і вважається укладеним з моменту отримання відповіді про прийняття пропозиції. Якщо правочин має бути підписаний, моментом його підписання є використання електронного підпису, зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Одноразовий ідентифікатор є алфавітно-цифровою послідовністю, що додається до електронних даних особою, яка прийняла оферту, та підтверджує її волевиявлення щодо укладення договору. Судовим розглядом встановлено, що 02.02.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №1534199, за умовами якого відповідачу надано 2 500,00 грн. строком на 17 днів зі сплатою 1,99 % на день. Договір укладено в електронній формі шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, надісланого на його електронну адресу, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Того ж дня за ініціативою відповідача сторони уклали додаткову угоду №1534199, якою суму позики збільшено ще на 2 500,00 грн., у зв`язку з чим загальний розмір позики становив 5 000,00 грн. Додаткову угоду також підписано електронним підписом у формі одноразового ідентифікатора. Позикодавець виконав свої зобов`язання та перерахував відповідачу 5 000,00 грн. двома платежами по 2 500,00 грн. кожний на банківську картку, зазначену відповідачем, через платіжну установу ТОВ «ФК Фінекспрес». Факт перерахування коштів підтверджується електронними платіжними інструкціями та довідками платіжної установи про прийняття й виконання відповідних платіжних операцій. Таким чином, судом встановлено, що договір позики та додаткова угода укладені в електронній формі, що відповідає вимогам статей 205, 207 ЦК України, а грошові кошти у загальному розмірі 5 000,00 грн. були фактично перераховані відповідачу. 21.06.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» уклали Договір факторингу № 2106 від 21.06.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1534199 від 02.02.2021 р. 03.04.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1534199 від 02.02.2021 р. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 15 406,50 грн. Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» за Договором позики № 1534199 в розмірі в сумі 15 406,50 грн., з яких: 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 406,50 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В силу приписів ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі змісту укладеного відповідачем договору позики вбачається, що відповідач, підписанням цього договору підтвердив, що він ознайомився з умовами договору, повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується їх дотримуватися та виконувати. Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість на суму, вказану судом вище. Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторін. Статтями 1054 та 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно пункту 1 частини 1 та частини 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом (стаття 513 ЦК України). Відповідно до статей 514-515 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог, так як вони підтверджуються зібраними по справі та дослідженими судом письмовими доказами, про які судом зазначено вище. Доказів, які б спростовували висновки суду, відповідачем не надано. За такого, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір, сплачений ним при подачі до суду даного позову та витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved