Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

(1) Стислий виклад позиції позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» (далі також позивач, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс») звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] (далі також відповідача, [PERSON] ), в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 42 397,63 грн, судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правову допомогу в сумі 9 200,00 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.11.2022 між АТ «Укрсиббанк» (далі також кредитодавець, первісний кредитор) та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №98741553000 (далі кредитний/основний договір), який підписаний в електронному вигляді. На виконання зобов`язань за цим договором кредитодавець надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 60 768,23 грн строком до 23.11.2026. 09.12.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №284, відповідно до умов якого АТ «Укрсиббанк» відступило позивачеві за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором із відповідачем від 22.11.2022 №98741553000. Вказує, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем кредитних зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту виникла заборгованість на загальну суму 42 397,63 грн, з яких, 33 786,03 грн сума заборгованості за кредитом, 8 611,60 грн сума заборгованості по комісії. Відповідач правом відзиву не скористався. (2) Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. 30.12.2025 Горішньоплавнівським міським судом Полтавської області постановлено ухвалу, якою відкрите провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін. У відповідності до вимог частини 5, 6 статті 272 ЦПК України ухвалу про відкриття провадження у справі надіслано сторонам, зокрема, відповідачеві за адресою місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Поштові повідомлення повернулися на адресу суду з відміткою адресат (відповідач) відсутній. Відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання проставлено 19.01.2026, 23.03.2026. Тож, відповідач вважається таким, що отримав ухвалу про відкриття провадження у справі (пункт 5 частини шостої статті 272 ЦПК України), є обізнаним про судовий розгляд цієї справи, але відзив на позовну заяву не подав. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав. Правом відзиву на позовну заяву не скористався. 13.04.2026 у відповідності до вимог частини 1 статті 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду цієї справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось (частина 2 статті 247 ЦПК України). (3) Фактичні обставини, встановлені Судом Суд дослідив та оцінив докази у справі та встановив, що 22.11.2022 між АТ «Укрсиббанк» (первісний кредитор) та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №98741553000 у формі електронного документа. Згідно пункту 1.1 Договору, підписуючи Договір позичальник погоджується з викладеними у Правилах (договірних умовах) споживчого кредитування позичальників АТ «Уурсиббанк» з можливістю відкриття розрахунково-касового обслуговування карткових рахунків (далі - Правила), які розміщені для ознайомлення на сайті www.ukrsibbank.com/ua/personal/credits та на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку, оприлюднені в газеті «Урядовий кур`єр» № 105, 09.06.2017 (із усіма змінами і доповненнями), умовами надання споживчого кредиту Позичальнику, його обслуговування і погашення; умовами відкриття та розрахунково-касового обслуговування поточних карткових рахунків. Відповідно до пунктів 2.1-2.2 Договору, банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цього Договору та Правил. Банк має право надавати, а Позичальник отримувати послуги та/або сервіси Банку, в тому числі щодо кредитування, шляхом вчинення електронних правочинів з застосуванням електронних підписів Сторін через інформаційно-телекомунікаційні системи Банку в порядку, викладеному у Правилах. Сума кредиту за договором становить 60768,23 грн. Надання кредиту здійснюється у термін не пізніше ніж 30 календарних днів з моменту підписання Договору (пункт 3.1-3.2 Договору). Згідно з пунктом 3.3 Договору, Кредит надається Позичальнику для особистих потреб, а саме: в сумі 60768,23 грн на погашення суми заборгованості Позичальника за кредитом, наданим Позичальнику Банком на підставі договору про надання споживчого кредиту 96202139000, шляхом перерахування в безготівковій формі на транзитний №UA753510050000029246000000105 рахунок Банку Пунктом 3.5 Договору, визначено, що позичальник зобов`язується повертати кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення ануїтетних платежів відповідно до Графіка платежів, що викладений у Додатку № 1 до договору, але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернений не пізніше 23.11.2026. Згідно з пунктами 3.8-3.9 Договору, процентна ставка за Договором встановлюється в розмірі 0.00001% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін встановлюється процентна ставка в розмірі 7.00001 % річних. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника за Договором та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу встановленого у Договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до пункту 3.11 Договору, позичальник сплачує Банку комісії відповідно до умов цього Договору та Додатку №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. Згідно з пунктом 6.13 Договору, цей договір укладений в 2-х (двох) оригінальних примірниках в електронному вигляді за допомогою системи UKRSIB online, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони. Договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Накладення електронного підпису позичальника на цей договір є письмовим підтвердженням отримання ним оригіналу свого другого примірника. 09.12.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №284, за умовами якого АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ « ФК «Еліт Фінанс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі за кредитним договором від 22.11.2022 №98741553000 на загальну суму 42 397,63 грн, на підтвердження чого свідчить витяг з реєстру боржників до договору факторингу, підписаний клієнтом та фактором, платіжна інструкція №5820 від 09.12.2024 про оплату права вимоги згідно договору факторингу №284 від 19.12.2024 у сумі 3 371 613,08 грн. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором від 22.11.2022 №98741553000 загальна заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором складає 42 397,63 грн, з яких, 33 786,03 грн сума заборгованості за кредитом, 8 611,60 грн сума заборгованості по комісії. (4) Норми права. З огляду на предмет спору, для суду підлягають вирішенню питання, по-перше, щодо реальності права вимоги, відступленого позивачеві, тобто укладення договору кредиту між первісним кредитором та відповідачем, по-друге, стосовно переходу права вимоги від первісного до позивача за договором факторингу. До спірних правовідносин належать застосуванню норми глави 71 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо укладення позики/кредиту, норми глави 73 ЦК України щодо відступлення права вимоги на підставі факторингу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Так згідно з вимогами статті 1 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (пункт 11 частини 1 статті 1). Кредитодавець - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право надавати споживчі кредити; Споживач - фізична особа, яка уклала або має намір укласти договір про споживчий кредит; Споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту. Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункти 7, 9-11 ЗУ «Про споживче кредитування»). Отже між сторонами спору виникли правовідносини з приводу споживчого кредитування, особливості яких регулюються Законом України «Про споживче кредитування». Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії. При визначенні реального договору суд посилається на позицію ОП КЦС ВС у постанові від 23.01.2019 у справі № 355/385/17. Отже кредитний договір є реальним договором, тобто вважається укладеним з моменту передання позичальникові грошей. Тому обов`язковою умовою укладення між сторонами договору позики має бути доведення факту передання позикодавцем відповідачеві грошових коштів, що є предметом кредитного договору. З огляду на предмет доказування для позивача, зокрема факту реальності вимоги, тобто перерахування первісним кредитором коштів за договором позики, ураховуючи вимогу про допустимість та належність доказів суд зауважує, що означений факт може бути підтверджений первинними документами, які містять обов`язкові реквізити (найменування особи (юридична або фізична), яка склала документ, назву документа, дату і місце його складання, зміст та обсяг операції, одиницю її вимірювання, підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу ініціатора здійснення операції; найменування одержувача коштів, номер(и) рахунку(ів)). Основними нормативними актами, які встановлюють вимоги до форми та змісту первинних документів в бухобліку є: Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV; положення «Про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави (стаття 1083 ЦК України). За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (5)Оцінка Суду. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів дійшов таких висновків. Позивачем пред`явлено позов, предметом якого є вимоги останнього до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Із наданих позивачем доказів вбачається, що первісний кредитор та відповідач уклали між собою договір про надання споживчого кредиту №98741553000 від 22.11.2022, відповідач згідно з умовами укладеного договору отримав від первісного кредитора АТ «Укрсиббанк» кредит у сумі 60 768,23 грн. Договір укладено зі сторони позичальника шляхом його безпосереднього підписання позивачальником. Згідно з вимогами статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Виписка по особовому рахунку відповідача, надана АТ «Укрсиббанк» свідчить про передачу 22.11.2022 первісним кредитором відповідачеві грошових коштів у сумі 60 768,23 грн, передбачених договором. Суд зазначає, що означена виписка містить усі необхідні реквізити первинного документа. При вирішенні питання щодо реальності кредиту, суд застосовує висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21). Так Верховний Суд у цій справі наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Суд не ставить під сумнів укладання між первісним кредитором та позивачем договору факторингу, за умовами якого АТ «Укрсиббанк» відступило позивачеві за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі за кредитним договором №98741553000 від 22.11.2022, на підтвердження чого свідчать витяг з реєстру боржників до договору факторингу, акт приймання передавання реєстру боржників за договором факторингу, платіжна інструкція від 09.12.2024 №5820 про оплату позивачем первісному кредитору відступленого права вимоги. Суд при вирішенні вимоги про сплату комісії, покликаючись на правові позиції Верховного Суду, які має застосовувати, доходить таких висновків. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 13 липня 2022 у справі №496/3134/19 дійшла таких висновків: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин 1 і 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту». Умовами договору укладеного між сторонами, зокрема в пункті 3.11 Договору, визначено, що позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною. Підписанням договору без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що обізнаний та погодився з усіма умовами договору. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Суд наголошує, що відповідачем зі своєї сторони та у встановленому цивільним процесуальним законом порядку (статті 81, 83 ЦПК України) не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним кредитних зобов`язань або спростовували суму заборгованості перед позивачем або позовні вимоги взагалі. Відповідачем не надано контррозрахунку заборгованості. Тож, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 22.11.2022 №98741553000 у сумі 42 397,63 грн, з якої, 33 786,03 грн сума боргу за тілом кредиту, 8 611,60 грн сума заборгованості по комісіям. (6) Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 141 ЦПК). За правилами частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат та стягнення з відповідача, крім витрат на сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн, витрат на професійну правову допомогу в сумі 9 200,00 грн. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача подано суду такі документи: - договір про надання правової допомоги від 03.07.2024 №03-07/2024, укладений між ТОВ «Фінансова Компанія «Еліт Фінанс» в особі директора Назаренка В.Г. та адвокатом Литвиненко О.І.; - акт про приймання-передачі наданих послуг №4 від 02.06.2025, згідно з яким виконавець надав, а замовник прийняв послуги, зокрема, такі послуги: надання первинної консультації замовнику у справі 1 000,00 грн, правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного суду та Європейського суду з прав людини 4 000,00 грн, підготовка та подання позовної заяви 4 200,00 грн; - платіжна інструкція №2738 від 10.06.2025 про оплату згідно договору №03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024 у сумі 9 200,00 грн. Оскільки позов ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» задоволено, суд покладає на відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 200,00 грн.

Outcome: approved