Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-02 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] 08.07.2024 звернулися до суду із позовом до відповідача Яремчанської міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті їх чоловіка та батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовують тим, що [PERSON] є дружиною [PERSON] , з яким проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1987 року, а з 11.03.2010 у зареєстрованому шлюбі у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , а [PERSON] є донькою померлого. Вказаний житловий будинок був успадкований спадкодавцем після смерті його батьків [PERSON] , який помер у 1981 році та [PERSON] , яка померла у 1984 році. Батьки спадкодавця заповітів не залишили, на момент їх смерті [PERSON] проживав у вказаному житловому будинку та вступив в управління та володіння спадкових майном, однак право власності на успадковане майно в установленому порядку не оформив та помер, не залишивши заповіту. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачі у справі, яким постановами державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця. Враховуючи те, що вказане майно набуте спадкодавцем за життя на законних підставах, а позивачі позбавлені можливості оформити свої спадкові права у позасудовий спосіб, просять позов задовольнити та визнати за ними право власності на спадкове майно. Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15.07.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.02.2025 за клопотанням представника позивачки [PERSON] витребувано докази у справі з Яремчанської державної нотаріальної контори. Ухвалою суду від 30.04.2025 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 09.10.2025 за клопотанням представника позивачки [PERSON] витребувано докази у справі з Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву. Згідно розпорядження керівника апарату Яремчанського міського суду Івано-Франківської області №44 від 06.01.2026 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2026, у зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Єрмак Н.В. (дострокове закінчення відрядження) вказану цивільну справу передано у провадження судді Ваврійчук Т.Л. Ухвалою суду від 09.01.2026 вказану справу прийнято до провадження суддею Ваврійчук Т.Л. та призначено у ній підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.02.2026 підготовче провадження у даній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі із наведених мотивів. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Яремчанської міської ради Івано-Франківської області у судове засідання не з`явився, не повідомивши причин неявки, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позов до суду не надходило. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона є сусідкою позивачки [PERSON] та проживає за адресою [ADDRESS] протягом 45 років. У житловому будинку по [ADDRESS] , де зараз проживає позивачка раніше жив її чоловік [PERSON] разом зі своїми батьками. Після смерті батьків [PERSON] якийсь час жив сам, а потім почав проживати разом із позивачкою, з якою пізніше одружився. [PERSON] зі своїм чоловіком прожила 24 роки. Окрім позивачки та її чоловіка у будинку по [ADDRESS] більше ніхто не проживав, інколи приїжджала їх навідувати донька [PERSON] , але разом із ними не жила. Також їй відомо, що [PERSON] мав рідного брата, який на момент смерті батьків жив за іншою адресою у присілку Ямна, та на даний час помер. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що вона живе по сусідству із позивачкою [PERSON] у житловому будинку по [ADDRESS] . У житловому будинку по [ADDRESS] жив чоловік позивачки [PERSON] разом зі своїми батьками. Спершу помер його батько, а потім мати, після чого [PERSON] декілька років проживав у будинку сам, а потім почав разом проживати із [PERSON] , з якою пізніше одружився та прожив із нею до своєї смерті. [PERSON] був раніше одружений, але прожив у першому шлюбі недовго та має дочку, яка рідко його навідувала. Також у нього був рідний брат [PERSON] , який ще до смерті батьків жив окремо у м. Надвірна, а потім у присілку Ямна, де і похований. [PERSON] до смерті доглядала свого чоловіка, лікувала його від онкології та займалась його похованням. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивачка [PERSON] 11.03.2010 зареєструвала шлюб зі [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 11.03.2010, виданим Відділом РАЦС Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області. Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] та після реєстрації шлюбу 19.02.1992 змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Відділом РАЦС у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим відділом ЗАГС Івано-Франківського міськвиконкому 19.02.1992. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.07.2011 Відділом РАЦС Яремчанського міського управління юстиції Івано-Франківської області, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до Витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] . Згідно Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00045968025 300045968503 від 12.07.2024 [PERSON] помер [INFO] , а [PERSON] [INFO] . Згідно з актом обстеження матерільно-побутових умов, складеним депутатом Яремчанської міської ради Крайлюк О.А. 21.04.2021, встановлено, що [PERSON] дійсно проживала зі [PERSON] у шлюбі 24 роки, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, а також підтвердили свідки [PERSON] , жителька [ADDRESS] та [PERSON] , жителька [ADDRESS] . Відповідно до відомостей інвентарної справи №1905, станом на 24.05.1985 власником домоволодіння по [ADDRESS] був [PERSON] . За даними технічного паспорта на житловий будинок по [ADDRESS] , виготовленого 17.11.2021, на території домоволодіння розташований дерев`яний житловий будинок 1950 року побудови, загальною площею 35,7 кв.м, житловою площею 17,1 кв.м. стайня, навіс, вбиральня 1988 року побудови. Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №70779 від 17.11.2021, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 в Коломийському МБТІ право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстроване. Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов, складеного депутатом Яремчанської міської ради Кіщуком М.В. 02.03.2026, за результатами обстеження умов проживання [PERSON] жительки [ADDRESS] , встановлено, що чоловік [PERSON] . [PERSON] , 1948 року народження, який помер [INFO] і з яким [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1987 року до [INFO] , станом на 1980-1985 роки проживав за адресою: [ADDRESS] зі своїми батьками: матір`ю [PERSON] , яка померла у 1984 році та батьком [PERSON] , який помер у 1981 році. Другий син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] проживав по [ADDRESS] з 1970 року. Така інформація встановлена зі слів [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , яка є двоюрідною сестрою померлого [PERSON] , та [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , яка була сусідкою [PERSON] . Як вбачається із матеріалів спадкової справи, після смерті [PERSON] у Яремчанській державній нотаріальній конторі 12.02.2020 була заведена спадкова справа №20/2020 за заявою доньки померлого [PERSON] , яка 12.02.2020 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті батька, який помер [INFO] . Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №59394826 від 12.02.2020 інформація про зареєстровані заповіти, посвідчені від імені [PERSON] відсутня. Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов, складеним депутатом Яремчанської міської ради Семенишин М.В. 12.02.2020, [PERSON] похоронила свого батька [PERSON] , який помер [INFO] у [ADDRESS] і постійно проживав за цією адресою до кінця життя. Постановою державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. №40/02-31 від 12.02.2020 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку по [ADDRESS] у зв`язку із пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини. 02.06.2020 [PERSON] звернулася у Яремчанську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку по [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. №128/02-31 від 02.06.2020 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку по [ADDRESS] у зв`язку із пропуском шестимісячного строку на прийняття спадщини. Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30.08.2021, яке набрало законної сили 29.09.2021, [PERSON] визначено додатковий строк у два місяці з часу набрання даним рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка [PERSON] . 03.11.2021 [PERSON] повторно звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] . Окрім цього, рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30.08.2021, яке набрало законної сили 29.09.2021, [PERSON] визначено додатковий строк у три місяці з часу набрання даним рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . 15.11.2021 [PERSON] повторно звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] . 27.07.2022 [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. №205/02-31 від 27.07.2022 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] після смерті чоловіка [PERSON] у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. 28.07.2022 [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Яремчанської державної нотаріальної контори Мотрук Н.Д. №208/02-31 від 28.07.2022 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] у зв`язку із відсутністю документів, які посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Згідно з повідомленням Івано-Франківського обласного державного нотаріального архіву №730/01-17 від 22.10.2025, згідно даних Алфавітних книг обліку спадкових справ Яремчанської державної нотаріальної контори за період 1946-1997 роки включно, відсутні записи про заведення спадкової справи до спадщини померлого [INFO] [PERSON] та померлої [INFO] [PERSON] . Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. гідно з частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. За змістом частин 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, або день, з якого вона оголошується померлою, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Статтею 529 ЦК УРСР визначено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. За приписами ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою [ADDRESS] . Вказаний будинок був успадкований [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом після смерті своїх батьків [PERSON] та [PERSON] , які померли [INFO] та 03.12.1984, не залишивши заповітів, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР, що підтверджується дослідженими письмовими доказами та показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, які засвідчили, що [PERSON] на момент смерті своїх батьків постійно проживав разом із ними у житловому будинку за адресою [ADDRESS] та залишився там проживати до своєї смерті. Інший син [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] проживав окремо від батьків і доказів того, що він після їх смерті в установленому порядку прийняв спадщину суду не надано, оскільки спадкові справи після їхньої смерті не заводились. Водночас [PERSON] , прийнявши спадщину за законом після смерті своїх батьків, в установленому порядку свої спадкові права не оформив та помер [INFO] , не залишивши заповіту. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] , яка на момент смерті проживала разом із чоловіком у житловому будинку за адресою [ADDRESS] , що повністю підтверджується дослідженими судом доказами, та у визначений ст.1270 ЦК України строк не заявила про свою відмову від спадщини, а тому в силу вимог ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину та донька [PERSON] . Рішеннями Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30.08.2021 позивачкам визначено додатковий строк для прийняття спадщина за законом після смерті [PERSON] , однак реалізувати свої спадкові права вони не взмозі у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно у померлого спадкодавця. Відповідно до п.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Суд зазначає, що до правовідносин щодо спадкування застосовується норма, яка діяла на час відкриття спадщини, а до правовідносин щодо набуття права власності - законодавство, яке було чинним на момент набуття. Згідно технічного паспорту житловий будинок, що розташований за адресою [ADDRESS] збудований у 1950 році, а господарські будівлі та споруди-стайня, навіс та вбиральня збудовані у 1988 році. Власником будинку згідно даних технічної інвентаризації станом на 24.05.1985 вказаний батько спадкодавця [PERSON] . У технічному паспорті відсутні відомості про те, що об`єкт нерухомості самочинно збудований. У 1950 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26.08.1948 кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26.08.1948 визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26.08.1948 та Постановою від 26.08.1948 підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт побудови його з додержанням вимог цих актів законодавства. Статтею 100 ЦК УРСР визначалося, що в особистій власності громадян може бути, зокрема, і житловий будинок. При цьому глава десята цього кодексу не пов`язувала наявність такого права з його обов`язковою державною реєстрацією. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966. Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції). Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Аналогічний висновок викладено у правовій позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові від 18.12.2013 у справі №6-137цс13. Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення». До 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23.02.2016 №8.4-35//18/1). Верховний Суд у постанові від 15.01.2021 у справі №1540/3952/18 прийшов до висновку про те, що індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Зазначений висновок узгоджується також з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15.10.2020 у справі №623/214/17. За таких обставин, суд вважає, що житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] був належним чином набутий у власність померлим [PERSON] і увійшов до складу спадщини, яка відкрилась після його смерті та була прийнята його дружиною та сином [PERSON] . При цьому суд приходить до переконання, що відсутність реєстрації права власності на нерухоме майно за спадкодавцем не може бути перешкодою для прийняття спадщини спадкоємцями [PERSON] , так як відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги те, що позивачі являються спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON] , який помер [INFO] та в установленому порядку прийняли спадщину після смерті останнього, не заявивши про свою відмову від неї, зважаючи на те, що спадкодавець за життя на законних підставах набув право власності на житловий будинок загальною площею 35,7 кв.м. житловою площею 17,1 кв.м. по [ADDRESS] успадкувавши його після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та матері [PERSON] , яка померла [INFO] , однак не оформив своїх спадкових прав в установленому законом порядку, а також за час володіння зазначеним майном здійснив добудову господарських будівель та споруд, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі шляхом визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на частку вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved