Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Позивачі, через свого представника - адвоката Місяченко О.А., звернулися до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просять: - Визнати за [PERSON] та [PERSON] право спільної часткової власності на земельну ділянку кадастровий номер 4810136600:01:033:0015, площею 0,0204 га, розташованої по [ADDRESS] . Визначити за [PERSON] 2/3 ідеальної частки у праві спільної часткової власності на земельну ділянку кадастровий номер 4810136600:01:033:0015 та визнати за нею право власності на 2/3 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка), що розташована [ADDRESS] , кадастровий номер 4810136600:01:033:0015. Визначити за [PERSON] 1/3 ідеальної частки у праві спільної часткової власності на земельну ділянку кадастровий номер 4810136600:01:033:0015 та визнати за нею право власності на 1/3 частки земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального житлового будинку та господарських споруд (присадибна ділянка), що розташована [ADDRESS] , кадастровий номер 4810136600:01:033:0015. В обґрунтування свого позову позивачі зазначили, що Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.04.1997 року [PERSON] та [PERSON] було передано у приватну власність попередньо відведені земельні ділянки для обслуговування індивідуальних житлових будинків, господарських споруд в наступних розмірах: - [PERSON] - 204 кв.м. із земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 1019 кв.м.; - [PERSON] - 815 кв.м. із земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 1019 кв.м. На підставі даного рішення було оформлено та видано Державні акти на право приватної власності на землю - [PERSON] - ІV-МК № 015240 від 04.07.1997року, [PERSON] - ІV-МК № 015241 від 13.06.1997 року. 30.12.2015 року [PERSON] зареєстрував свою частку земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав (номер відомостей про речове право: 12896373). [PERSON] реєстрацію земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав не здійснювала. Рішенням Миколаївської міської ради від 27.08.1999 року № 512 встановлено ідеальні частки на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] , 42/100 і 58/100 часток відповідно. На підставі даного рішення 07.09.1999 року співвласникам було видано свідоцтва про право власності на належні їм частки жилого будинку. 08.09.1999 року [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна продала свої 42/100 частки жилого будинку, розташованого на приватизованій земельній ділянці прощею 0,0204 гектара, згідно Державного акта на право приватної власності на землю ІV-МК № 015240 від 04.07.1997 року [PERSON] . 04.02.2002 року [PERSON] за договором купівлі-продажу № 3-38 продала свої 42/100 частки житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] , по 28/100 і 14/100 часток відповідно. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєві від 14.11.2017 року № 488/3393/17 договір № 3-38 від 04.02.2002 року визнано дійсним. [INFO] помер [PERSON] . В березні 2018 року [PERSON] - донька [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька і 22.07.2020 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дубровою Т.І. та зареєстроване в реєстрі за № 164. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 217319928 від 22.08.2020 року [PERSON] є власницею 28/100 часток будинку [ADDRESS] . Згідно розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації від 26.07.2024 року № 273-р вулицю Генерала Шепетова перейменовано на вулицю Адмірала Бєлінського. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2601198392025 від 19.09.2025 року земельній ділянці площею 204 кв.м., що розташована по [ADDRESS] та належна [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю № ІV-МК № 015240 від 04.07.1997 року, присвоєно кадастровий номер 4810136600:01:033:0015. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , який був власником 28/100 частко житлового будинку по [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є співвласницями 42/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , а саме: [PERSON] - 28/100 часток, а [PERSON] - 14/100 часток. Земельна ділянка за кадастровим номером 4810136600:01:033:0015 видана першій власниці будинку [PERSON] саме для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відтак до [PERSON] та [PERSON] переходить і право власності на цю земельну ділянку пропорційно, належним їм часткам в житловому будинку. Посилаючись на викладені обставини, позивачі просять позов задовольнити. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися, представник позивачів надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивачів, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача - Миколаївської міської ради також надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із такого. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Судом встановлено, що Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.04.1997 року [PERSON] та [PERSON] було передано у приватну власність попередньо відведені земельні ділянки для обслуговування індивідуальних житлових будинків, господарських споруд в наступних розмірах: - [PERSON] - 204 кв.м. із земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 1019 кв.м.; - [PERSON] - 815 кв.м. із земельної ділянки домоволодіння [ADDRESS] , загальною площею 1019 кв.м. На підставі даного рішення було оформлено та видано Державні акти на право приватної власності на землю - [PERSON] - ІV-МК № 015240 від 04.07.1997року, [PERSON] - ІV-МК № 015241 від 13.06.1997 року. 30.12.2015 року [PERSON] зареєстрував свою частку земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав (номер відомостей про речове право: 12896373). [PERSON] реєстрацію земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав не здійснювала. Рішенням Миколаївської міської ради від 27.08.1999 року № 512 встановлено ідеальні частки на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] 42/100 і 58/100 часток відповідно. На підставі даного рішення 07.09.1999 року співвласникам було видано свідоцтва про право власності на належні їм частки жилого будинку. 08.09.1999 року [PERSON] за договором купівлі-продажу нерухомого майна продала свої 42/100 частки жилого будинку, розташованого на приватизованій земельній ділянці прощею 0,0204 гектара, згідно Державного акта на право приватної власності на землю ІV-МК № 015240 від 04.07.1997 року [PERSON] . 04.02.2002 року [PERSON] за договором купівлі-продажу № 3-38 продала свої 42/100 частки житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] , [PERSON] та [PERSON] , по 28/100 і 14/100 часток відповідно. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєві від 14.11.2017 року № 488/3393/17 договір № 3-38 від 04.02.2002 року визнано дійсним. [INFO] помер [PERSON] . В березні 2018 року [PERSON] - донька [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька і 22.07.2020 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Дубровою Т.І. та зареєстроване в реєстрі за № 164. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 217319928 від 22.08.2020 року [PERSON] є власницею 28/100 часток будинку [ADDRESS] . Згідно розпорядження Миколаївської обласної державної адміністрації від 26.07.2024 року № 273-р вулицю Генерала Шепетова перейменовано на вулицю Адмірала Бєлінського. Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2601198392025 від 19.09.2025 року земельній ділянці площею 204 кв.м., що розташована по [ADDRESS] та належна [PERSON] згідно Державного акту на право приватної власності на землю № ІV-МК № 015240 від 04.07.1997 року, присвоєно кадастровий номер 4810136600:01:033:0015. [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого батька [PERSON] , який був власником 28/100 частко житлового будинку по [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] та [PERSON] є співвласницями 42/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , а саме: [PERSON] - 28/100 часток, а [PERSON] - 14/100 часток. Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду, об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 356 ЦК України закріплено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Земельна ділянка з кадастровим номером 4810136600:01:033:0015 видана першій власниці будинку [PERSON] саме для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Відтак до [PERSON] та [PERSON] переходить і право власності на цю земельну ділянку пропорційно, належним їм часткам в житловому будинку. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved