Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 14.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі за текстом ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», або кредитодавець, або позивач) і фізичною особою [PERSON] (далі за текстом відповідач або позичальник, або боржник) за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1540-3090 (надалі за текстом кредитний договір). Зі змісту договору вбачається, що разом із правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник був попередньо ознайомлений. Відповідно до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор A4631, для підписання кредитного договору №1540-3090 від 14.04.2025, підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 10 000 грн; строк кредитування 365 днів; базовий період 21 день; комісія за видачу кредиту 15,00% від суми кредиту; промо-ставка 0,60% в день; знижена % ставка 1,00% в день; стандартна % ставка: 1,00% за кожен день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів із дати укладення договору; 0,74% за кожен день користування кредитом, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії договору або до дати фактичного повернення всієї суми кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше). Також додатковою угодою №1 від 30.04.2025 до договору про відкриття кредитної лінії №1540-3090 від 14.04.2025 кредитодавець та позичальник домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2000 гривень. Умовами кредитного договору, укладеного між позивачем та відповідачем передбачено, що тип процентної ставки за користуванням кредитом фіксована та процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного кредитного договору. Відповідач порушив зазначені умови кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув у повному обсязі кредит кредитодавцю, а також не виконав у повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором. Станом на 22.10.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 41 520 гривень, а саме: заборгованість за кредитом 12 000 гривень; заборгованість за нарахованими процентами 21 720 гривень; заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК 6000 гривень; заборгованість по комісії 1800 гривень. Кредитодавець відповідно до умов кредитного договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору №1540-3090 від 14.04.2025 щодо сплати процентів, однак вказана вимога була проігнорована позичальником, порушення не усунуто. Позивач вважає, що його позовні вимоги, викладені в позовній заяві, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню судом в повному обсязі (повністю). Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №1540-3090 від 14.04.2025 в розмірі 41 520 гривень та сплачений судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не подала. Дотримуючись положень статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково. Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що 14 квітня 2025 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1540-3090 продукту «MiniKasa» у вигляді електронного документа, який підписаний відповідачем електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора А4631 (а.с. 12-23), строком кредитування 365 днів із моменту перерахування кредиту позичальнику, дата повернення (виплати) кредиту 13.04.2026 (п. 4.14 договору), базовий період складає 21 календарний день (п. 4.8 договору), стандартна та знижена процентні ставки становлять 1% за кожен день користування кредитом (п. 4.10, 10.1 договору), комісія за видачу коштів становить 15% від суми виданого кредиту (п. 4.11 договору), денна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 0,918% (п. 4.17 договору) (а.с. 11-22). Відповідно до пунктів 2.1-2.5 договору кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику кредиту на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені цим договором у порядку, передбаченому цим договором. Мета отримання кредиту, тобто мета відкриття кредитної лінії: для задоволення особистих потреб позичальника. За цим договором може застосовуватись забезпечення виконання зобов`язання позичальника у вигляді укладання договору поруки. Правила укладення договорів поруки та примірний договір поруки затверджені кредитодавцем та розміщені на веб-сайті кредитодавця. Надання позичальником застави або інших видів забезпечення, окрім поруки, не вимагається. За цим договором надається фінансова послуга з надання коштів та банківських металів у кредит. Згідно з пунктами 3.1-3.2 договору цей договір укладається сторонами у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». Для укладання цього договору, у порядку встановленому правилами, позичальник надав кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит, шляхом оформлення заявки на веб-сайті кредитодавця або у мобільному додатку, заповнивши інформацію щодо особистих даних вручну або передавши такі дані кредитодавцю через систему BankID НБУ. Надаючи таку інформацію, позичальник вказує повні, точні та достовірні особисті дані, заповнення яких передбачено відповідною сторінкою веб-сайту кредитодавця/мобільним додатком та які необхідні для укладення цього договору. Позичальник несе відповідальність за дійсність та достовірність таких даних. Відповідно до пунктів 4.1-4.2 договору загальний розмір кредиту (сума кредиту) за цим договором становить 10 000 (десять тисяч цілих, нуль сотих) гривень. Дата надання/видачі кредиту: 14.04.2025. Згідно з п. 12.21 договору невід`ємною частиною цього договору є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) відповідно до Методики Національного банку України. Електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора А4631 відповідачем були також підписані правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «MiniKasa») (а.с. 24-32) та додатки №2 до вказаного договору (а.с. 32 зворот, 33). Відповідно до п. 2.1 Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «MiniKasa») договір або договір про відкриття кредитної лінії це електронний договір у розумінні п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», який складається з договору про відкриття кредитної лінії, цих правил і становить домовленість кредитодавця та позичальника, спрямовану на встановлення, зміну або припинення взаємних прав і обов`язків щодо надання та обслуговування кредиту. Судом також встановлено, що 30.04.2025 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії №1540-3090 (а.с. 39 зворот-41) та додатки до неї (а.с. 41 зворот, 42), у вигляді електронного документа, які підписані відповідачем електронним підписом із використанням одноразового ідентифікатора А2904, згідно з якими позивач зобов`язувався надати відповідачу у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 2000 грн (п. 2.1 угоди), які позичальник зобов`язується повернути у строк, що становить 365 календарних днів із моменту укладення цієї додаткової угоди та на умовах, викладених у договорі з урахуванням положень цієї додаткової угоди та сплатити проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі та на умовах, передбачених договором (п. 2.4 угод). Аналізуючи зміст договору про відкриття кредитної лінії №1540-3090 від 14.04.2025 і додаткової угоди від 30.04.2025 до договору суд встановив, що в них визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови надання кредиту. Судом також встановлено, що згідно з укладеним договором та додатковою угодою [PERSON] отримала кредит у розмірі 10 000 грн 14.04.2025 та 2000 грн 30.04.2025 на умовах, передбачених договором та угодою, що підтверджується інформацією ТОВ ФК «Контрактовий дім» №7/17304 від 30.10.2025 (а.с. 74-78) та довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту №1540-3090 від 14.04.2025 (а.с. 43). У наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором №1540-3090 від 14.04.2025 визначено, що станом на 22.10.2025 боржник має заборгованість перед ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у розмірі 41 520 грн, що складається з основного боргу 12 000 грн, залишку відсотків 21 720 грн, залишку відсотків за ст. 625 ЦК України 6000 грн та залишку комісії 1800 грн (а.с. 44-46). Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Позивач звертався до відповідача з вимогою про усунення порушень умов договору №1540-3090 від 14.04.2025 (а.с. 47), яку відповідно до списку згрупованих відправлень рекомендованих листів із повідомленнями направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією (а.с. 48), проте вимогу відповідач проігнорував. Матеріалами справи підтверджується, що позичальник [PERSON] допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка добровільно не сплачена. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку. На виконання вимог, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом. Пунктом 4.11 зазначеного договору про відкриття кредитної лінії №1540-3090 від 14.04.2025 та п. 2.6 додаткової угоди передбачено сплату комісії за видачу кредиту та додаткових грошових коштів 15% від суми виданого кредиту, що дорівнює 1800 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі №363/1834/17 (пункт 27). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (пункт 28)). Тому у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19 (пункт 31.25)). Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3 ст. 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність д о засад цивільного законодавства. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Враховуючи зазначене, умови договору про відкриття кредитної лінії та додаткової угоди щодо сплати комісії за видачу кредиту в розмірі 1800 грн є нікчемними. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує позивач. Суд відхиляє здійснений позивачем у розрахунку заборгованості за договором №11540-3090 від 14.04.2025 розрахунок заборгованості в частині заборгованості за комісією в сумі 1800 гривень. Як встановлено судом, відповідач не виконує своїх зобов`язань за договором №1540-3090 від 14.04.2025, у зв`язку з чим у неї існує заборгованість, яка станом на 22.10.2025 становила 39 720 грн, з яких 12 000 грн основний борг, 21 720 грн залишок відсотків та 6000 грн - залишок відсотків за ст. 625 ЦК України. Такий розрахунок зобов`язання підтверджується умовами договору та перевірений судом. Оскільки сума заборгованості відповідача по договору №1540-3090 від 14.04.2025 підтверджена належно проведеним розрахунком, а відповідач не надав власного обґрунтованого розрахунку, тому саме такий її розмір необхідно стягнути на корить позивача. Позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд, задовольняючи позов частково, стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у частці 95,67%, а саме 2317 гривень 51 копійка.

Outcome: partial