Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

14.01.2026 через електронний кабінет Електронного суду від представника позивача - адвоката Павелка Р.С., до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 квітня 2004 року між [PERSON] , [INFO] , (далі за текстом Позивачка) та [PERSON] , [INFO] , (далі за текстом Відповідач) було укладено шлюб який зареєстрований Сухорабівською сільською радою Решетилівського району Полтавської області, актовий запис №2. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В кінці 2025 році у Позивачки з Відповідачем виникли непорозуміння та суперечності, і як наслідок останні втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння (фізичні та духовні зв`язки), спільне проживання виявилося неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків. Спільне господарство Позивачка з Відповідачем не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, сумісне проживання фактично припинено, не зважаючи на ту обставину, що сторони продовжують в бути зареєстрованими за одною адресою. На примирення Позивачка з Відповідачем не погоджується, а тому вважає, що є всі підстави для розірвання шлюбу. Суперечки щодо розподілу спільного майна подружжя у Позивачка з Відповідачем на даний час не має. Взаємну згоду щодо розлучення через органи РАЦС, відповідач не надає. Враховуючи зазначене, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] ,. та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 17 квітня 2004 року Сухорабівською сільською радою Решетилівського району Полтавської області, актовий запис №2. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 14.01.2026 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У зв`язку з перебуванням головуючої судді в нарадчій кімнаті по кримінальній справі № 546/857/24 у період з 14.01.2026 до 19.01.2026 запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача сформовано та направлено 20.01.2026. У порядку визначеному ч. 6 ст.187 ЦПК України судом 20.01.2026 направлено запит до органу реєстрації з метою з`ясування зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідь на який 28.01.2026. Ухвалою суду від 30.01.2026 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено проведення першого судового засідання на 02.03.2026. У судове засідання 26.03.2026 сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, у позовній заяві виклала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує (а.с. 5). Представник позивачки - адвокат Павелко Р.С., у судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 5). Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи, був повідомлений належним чином, шляхом направлення повісток за зареєстрованим місцем проживання, повістки на 02.03.2026 та 26.03.2026 отримав особисто, про що свідчить підпис на рекомендованих поштових повідомленнях (а.с.21, 28). Заяв чи клопотань з процесуальних питань до суду не надходило. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим, враховуючи письмову згоду позивача, на підставі ухвали Решетилівського районного суду Полтавської області від 26.03.2026 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст. ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 17.04.2004 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Сухорабівською сільською радою Решетилівського району Полтавської області, актовий запис №2, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17.04.2004 (а.с.7 оборот). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2 статті 104 СК України визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, позивачка наполягає на розірванні шлюбу та не бажає продовжувати подружні стосунки. Має чітку та однозначну позицію з цього питання. Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не надав суду будь-яких заперечень з цього приводу, суд вважає, що відмова в розірванні шлюбу може бути розцінена, як примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, позивачка не скористалася. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1064,96 грн, що підтверджується квитанцією № 0087-2151-5172-8920 від 13.01.2026 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.12). Зважаючи на те, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, сума судового збору, сплаченого позивачкою у розмірі 1064,96 грн підлягає стягненню з відповідача на її користь. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved