Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до Основ`янського районного суду міста Харкова з позовною заявою до [PERSON] , в якій стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №4016182 від 18.04.2021 у розмірі 66176,21 грн, суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 16000 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 18.04.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] (позичальник) укладено Договір № 4016182 (далі Договір), в електронному вигляді, в якому передбачено всі істотні умови договору, а саме: розмір кредиту, строки користування кредитом, строк дії Договору, відсоткові ставки за користування кредитом, загальна вартість кредиту та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього Договору. Сума кредиту (загальний розмір) 20000.00 гривень, тип кредиту кредит, строк кредиту 30 днів, за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов кредитного договору у вигляді стандартної процентної ставки, яка становить 1.90 % в день та застосовується у межах строку кредиту. Грошові кошти кредиту надаються кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника. Договором передбачено, що внесення змін та доповнень до цього Договору оформлюється шляхом підписання сторонами додаткових договорів/угод. 30.12.2021 було укладено договір № 30-12/2021-21, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Договором. Загальний розмір заборгованості за Договором станом на день формування позовної заяви становить 66176.21 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20000.00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 45500.00 грн; інфляційні збитки - 584.16 грн; нараховані 3% річних -92.05 грн. Від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказує, що кредит було оформлено на її дошлюбне прізвище [PERSON] , заявлена сума боргу значно перевищує суму фактично отриманого кредиту (20000 грн), відповідач є внутрішньо переміщеною особою, багатодітною матір`ю та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, єдиний дохід складається з державної соціальної допомоги на дітей, просила суд перевірити обґрунтованість заявленої суми заборгованості та врахувати її матеріальне становище. 10.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він ще раз зазначив, що укладаючи Договорі, сторони погодили усі його істотні умови, підписуючи цей Договір, відповідача підтвердила, що перед укладенням Договору їй була надана, зокрема, інформація відповідно до Законі України «Про споживче кредитування», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті, вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися; розділом 4 Договору визначено порядок пролонгації та автопролонгації Договору; між сторонами було досягнуто згоди щодо пролонгації строку кредиту нарахування відсотків за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою; із такими умовами позичальник був достовірно ознайомлений та погодився на них підписавши Договір. 18.05.2021 відповідач ініціювала продовження строку користування кредитом, шляхом сплати нарахованих відсотків за Договором, у зв`язку з чим строк кредитування було продовжено за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. Договору (30 днів); відсотки нараховувались відповідно до п.1.5. Договору за стандартною процентною ставкою 1,90% за кожен день строку користування кредитом, що з урахуванням розміру боргу за основною сумою кредиту 20 000.00 грн становить 380.00 грн. У зв`язку з наявною у споживача на дату закінчення строку кредиту (18.06.2021) заборгованості за кредитом, відбулась автопролонгація строку кредиту на 90 днів згідно пп. 4.3.1. Договору, у зв`язку з чим, з 18.06.2021 по 15.09.2021 (протягом 90 днів автопролонгованого строку кредиту) відповідачу продовжили нараховуватись проценти згідно п. 1.5. Договору (у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація) за ставкою 1,90% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, що з урахуванням розміру боргу за основною сумою кредиту 20 000.00 грн становить 380.00 грн. Вказує, що позивачем, який набув право вимоги до відповідача за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, не здійснювалось жодних нарахувань за Договором. Процесуальні дії у справі Ухвалою судді Основ`янського районного суду міста Харкова позовну заяву передано за підсудністю до Слобідського районного суду міста Харкова за фактичним місцем проживання відповідача відповідно до інформації з Єдиної інформаційної систем соціальної сфери. Ухвалою судді Слобідського районного суду міста Харкова від 12.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04.03.2026 через канцелярію суду надійшов від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву. 10.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла відповідь на відзив. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника позивача. Крім того до суду через систему «Електронний суд» надав клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ «Коллект Центр», позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилася про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та судових повісток на адресу її місця реєстрації внутрішньо переміщеної особи, причини неявки не повідомила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом 18.04.2021 між ТОВ «Авентус Україна» (далі Товариство) та [PERSON] за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи Товариства укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №4016182 (Договір), відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Сторони погодили такі умови: сума кредиту 20000,00 грн, строк кредиту 30 днів, дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до Договору, стандартна процентна ставка за користування кредитом 1,90%, знижена процентна ставка 0,95% та застосовується при виконанні споживачем певних умов. Строк кредиту може бути продовжено на 30 днів, якщо між сторонами буде досягнути домовленість про таке продовження, зокрема здійснення споживачем платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту здійснення вказаних дій споживачем. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача за реквізитами платіжної картки. Кредитний договір укладений через інформаційно комунікаційну систему (ІКС) Товариства, частиною якої є офіційний вебсайт Товариства, підписаний з боку відповідача [PERSON] із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором С272338, отриманим нею на її фінансовий номер. На виконання Договору Товариство видало кредит в сумі 20000,00 грн шляхом безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) відповідача [NUMBER] , як це визначено в п.2.1 Договору. Кредит видано через платіжну систему платіжного провайдера ТОВ «Фанасова компанія «Контрактовий дім» що підтверджується повідомленням платіжного провайдера від 08.10.2025 №7/16154 (а.с. 69-70). 30.12.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №30-12/2021-21, відповідно до якого на підставі Реєстру боржників право вимоги до [PERSON] за Договором перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Платіжним дорученням від 30.12.2021 ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило оплату фінансування за права вимоги. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ Коллект Центр» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого на підставі Реєстру боржників та Акту прийому-передачі Реєстру боржників ТОВ «Коллект Центр» відступило права вимоги за Договором позивачу. Фінансування за права вимоги здійснено актом зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна сума заборгованості відповідача за Договором становить 66176,21 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 20000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом - 45500.00 грн. Крім того позивач нарахував інфляційні збитки у розмірі 584,16 грн та і 3% річних у розмірі 92.05 грн. Отже, між сторонами виник спір щодо належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1047, 1055 ЦК України договір позики (кредиту) укладається у письмовій формі. Згідно із ч. 2 п.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. При цьому, відповідно до п.6 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Суд встановив, що Договір укладено за допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС), частиною якої є офіційний вебсайт Товариства у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписано з боку відповідача одноразовим ідентифікатором, що отриманий нею на її фінансовий номер, зазначений при реєстрації, що відповідає приписам п. 6 ст. 3 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», п. 12 ч. 1 ст. 1, ст.17 Закону «Про електронні довірчі послуги». Отже, оскільки Договір підписаний відповідачем шляхом застосування електронного підпису одноразовим ідентифікатором, він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». На виконання Кредитного договору Товариство надало відповідачу кредит в сумі 20000,00 грн. Кредит надано через платіжну систему платіжного провайдера, що надає послуги позивачу. Отже, ТОВ «Авентус Україна» виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов Договору. На підставі договорів факторингу позивач набув права вимоги до відповідача за Договором. Відступлення права вимоги відповідає умовам Договору (п. 5.1), а також положенням ст.1077, 1080, 1082 ЦК України. В силу вимог ст. 512, 513, 514, 516, 517 ЦК України у зобов`язанні позичальника за Договором відбулася заміна кредитора, а ТОВ «Коллект Центр» набуло статусу нового кредитора. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині заборгованості за сумою отриманого кредиту 20000,00 грн. Щодо нарахування процентів за користування кредитом суд встановив таке. Щодо нарахування процентів за користування кредитом суд встановив таке. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28.03.2018. Згідно з п. 1.4 Договору кредит надається строком на 30 днів (строк кредитування). Розділом 4 Договору встановлений порядок пролонгації строку кредитування, який, зокрема, передбачає вчинення певних дій, а саме: строк кредиту може бути продовжено на 30 днів, якщо між сторонами буде досягнути домовленість про таке продовження, зокрема здійснення споживачем платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати 24 годин з моменту здійснення вказаних ді споживачем. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості відповідач 18.05.2021 сплатила суму нарахованих процентів у розмірі 5700,00 грн, тобто строк кредитування таким чином було продовжено на 30 днів до 18.06.2021. В подальшому пролонгації строку кредитування за Договором не відбувалося. Частиною 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Отже, за таких обставин, нарахування процентів за користування кредитом є правомірним у межах строку кредитування та продовженого строку кредитування до 18.06.2021. Враховуючи викладене, сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача, згідно з розрахунком заборгованості, становить 11780,00 грн. Щодо нарахування позивачем, як новим кредитором, інфляційних збитків та 3 % річних відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає таке. Позивач не надав розрахунок інфляційних збитків та 3 % річних, також не вказав період, за який такі нарахування здійснено. Водночас у п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, що діяла в період строку дії Договору, встанолвено, що споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18 зроблено правовий висновок про те, що враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, нараховані позивачем 3% річних та інфляційні втрати не підлягають стягненню на підставі п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Відтак, загальний розмір заборгованості, що підлягає стягненню, становить 31780,00 грн (20000,00 грн + 11780,00 грн). Щодо розподілу судових витрат За правилами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвокат надав Договір про надання правової допомоги від 01.07.2024 №01-07/2024, заявку на надання юридичної допомоги №1110 від 03.11.2025, витяг з акту №16 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025, відповідно до яких АО «Лігал Ассістанс» надало позивачу правові послуги на загальну суму 16000,00 грн, що включають: надання консультації з вивченням документів на суму 400000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12000,00 грн. Водночас, послуги надання усної консультації з вивченням документів мають організаційний характер, є складовими підготовки позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, а тому такі витрати не підлягають компенсації. У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 6922,75 грн: (2422,40 грн судового збору + 12 000 грн витрат на правову допомогу) х 48% (відсоток задоволених позовних вимог).

Outcome: partial