Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та відсутність заперечень відповідача АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101700660662427 від 22 листопада 2023 року у розмірі 13 833 грн 40 коп. Позовна заява мотивована тим, що 22 листопада 2023 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] , шляхом підписання електронним підписом, був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 10 000 грн строком на 36 місяців. [PERSON] свого зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 13 833 грн 40 коп., яка складається з заборгованості за: кредитом 7 888 грн 34 коп.; відсоткам 5 945 грн 06 коп. Позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у зазначеному розмірі, а також судові витрати, що складаються з 2 662 грн 40 коп. судового збору. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву до суду не подав, заперечень проти позову та доказів погашення заборгованості не надав. ІІ. Процесуальні дії у справі 23 лютого 2026 року ухвалою суду позовну заяву було залишено без руху, представнику позивача надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 03 березня 2026 року представник позивача усунув недоліки. 04 березня 2026 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов. Представник позивача Шкапенко О.В. до позовної заяви додав клопотання, в якому просив розглянути позов без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Ухвала про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї матеріалами була надіслана відповідачу [PERSON] рекомендованим листом із повідомленням про вручення на адресу його зареєстрованого місця проживання, зазначену в позовній заяві та підтверджену матеріалами справи. Поштове відправлення повернулося до суду з відміткою оператора поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Інших відомостей про зміну місця проживання чи перебування відповідача, а також про наявність іншої поштової або офіційної електронної адреси матеріали справи не містять; повідомлень від відповідача з цього приводу до суду не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 зазначив, що направлення судової кореспонденції рекомендованим листом на зареєстровану адресу особи є достатнім для визнання такого повідомлення належним, оскільки подальше отримання або неотримання листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Аналогічний підхід висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (провадження № 11-268заі18), наголосивши, що належне повідомлення має місце у разі надсилання судового документа на дійсну (реальну) адресу особи. Окрім того, у постанові від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 Верховний Суд дійшов висновку, що поштові відправлення, повернуті з позначкою «закінчення терміну зберігання» чи подібним формулюванням, вважаються належно врученими за умови їх надсилання на адресу реєстрації фізичної особи. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з частиною першою статті 131 ЦПК України учасники справи зобов`язані інформувати суд про зміну свого місця проживання (перебування, місцезнаходження), а за відсутності такої заяви судові документи надсилаються на останню відому суду адресу і вважаються доставленими, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає чи не перебуває. За таких обставин суд доходить висновку, що шляхом направлення кореспонденції на зареєстровану адресу відповідача та отримання поштового повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» суд вчинив усі необхідні та достатні дії для належного повідомлення [PERSON] про відкриття провадження у справі та про її розгляд, що відповідає вимогам статей 128131, 274, 280 ЦПК України та узгоджується з наведеними правовими висновками Верховного Суду. ІІІ. Підстави для ухвалення заочного рішення Частина перша статті 280 ЦПК України передбачає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасної наявності таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду чи повідомлень про поважні причини неявки не подавав, відзиву на позовну заяву та будь-яких письмових пояснень по суті спору не подав. Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасник судового процесу не з`явився в судове засідання без поважних причин. Представник позивача у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та прямо не заперечував проти ухвалення заочного рішення, чим виконано умову пункту 4 частини першої статті 280 ЦПК України щодо згоди позивача на заочний розгляд. За сукупності наведених обставин суд констатує наявність усіх передбачених частиною першою статті 280 ЦПК України умов для ухвалення заочного рішення: відповідача належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, він у засідання не з`явився без поважних причин, відзив на позовну заяву не подав, позивач не заперечує проти заочного вирішення спору. У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в заочному порядку за правилами статей 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у матеріалах доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Відповідно до укладеного з АТ «Акцент-Банк» (скорочена назва АТ «А-Банк») кредитного договору № АВН0СТ155101700660662427 від 22 листопада 2023 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 10 000 грн строком на 36 місяців (з 22.11.2023 по 21.11.2026 включно) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 85 % на рік. Даний кредитний договір складається з: анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» (а.с. 14 зворотна сторона -15), заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (а.с. 15 зворотна сторона -16); заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101700660662427 від 22 листопада 2023 року (а.с. 7-8); таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 8 зворотна сторона); паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка» (а.с. 12 - 13). Договір № АВН0СТ155101700660662427 підписано відповідачем 22 листопада 2023 року о 16:09:47 удосконаленим електронним підписом у мобільному додатку ABank24 (а.с. 9). На підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів в розмірі 10 000 грн згідно кредитного договору надано копію меморіального ордеру TR.33997523.47869.65455 за підписом голови правління АТ «А-Банк» (а.с. 10 зворотна сторона). Як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] належним чином не виконував зобов`язання відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 19.12.2025 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 13 833 грн 40 коп., яка складається з заборгованості за: кредитом 7 888 грн 34 коп.; відсоткам 5 945 грн 06 коп. (а.с.9 зворотна сторона - 10). Зазначені у розрахунку заборгованості відомості відповідають змісту виписки по кредиту за період з 22.11.2023 по 18.12.2025 (а.с.11 зворотна сторона -12). Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. На момент розгляду справи відповідач не надав суду жодних доказів сплати зазначеної заборгованості. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Загальні вимоги до чинності правочину визначено статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави й суспільства, його моральним засадам; волевиявлення сторін має бути вільним та відповідати їхній внутрішній волі; правочин вчиняється у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину не встановлена прямо, але одна зі сторін чи інша зацікавлена особа заперечує його дійсність на визначених законом підставах, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, оформлена в електронній формі. Такий договір укладається й виконується у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України та іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону «Про електронну комерцію», за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний електронний документ з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, вважається оригіналом такого документа. Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення до нього. За умови надання доступу до таких документів їх включення не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положення статті 12 зазначеного Закону передбачають, що електронний правочин вважається підписаним у разі використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису; електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора (SMS-коду чи іншого засобу), що дозволяє ідентифікувати користувача; аналога власноручного підпису (факсиміле) за письмовою згодою сторін. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України встановлено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою сторін, вважається укладеним у письмовій формі. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України). За змістом статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати умови кредитного договору у відповідності до їх умов та вимог законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (статті 76-79 ЦПК України). 16 лютого 2023 року відповідач [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» шляхом застосування власноручного цифрового підпису. У вказаній анкеті-заяві зазначено про згоду [PERSON] з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтвердив і зобов`язався виконувати його умови. 22 листопада 2023 року аналогічним способом [PERSON] підписав заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101700660662427. Підписанням цього договору [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Всі умови щодо розміру кредиту (кредитного ліміту), строку дії договору, порядку погашення кредиту, сплати процентів, комісії, тощо, узгоджені сторонами у самому договорі та додатках до нього. Без отримання та ознайомлення із вказаними документами (додатками) договір між сторонами не міг бути укладений. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором та виписки по рахунку слідує, що [PERSON] користувався кредитними коштами та здійснював погашення за наданим кредитом. Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Із вказаного слідує, що доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком відповідача [PERSON] , як позичальника, а не позивача, чого зроблено останнім при розгляді даної справи не було. Відповідачем фактично отримані та використані кредитні кошти. Доказів належного виконання кредитного зобов`язання [PERSON] на користь кредитора АТ «Акцент-Банк» матеріали справи не містять. З наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що вони відповідають вимогам Закону України «Про споживче кредитування», є чіткими, зрозумілими та узгоджуються з умовами договору. Нарахування процентів за договором здійснювалися виключно в межах строку його дії та за процентною ставкою, погодженою сторонами. Водночас відповідачем не було спростовано надані позивачем розрахунки заборгованості та не надано власного розрахунку на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та/або її відсутності. Враховуючи викладене, а також те, що в ході розгляду справи знайшло своє об`єктивне підтвердження факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, що призвело до заборгованості перед позивачем, твердження позивача не спростовані, а відтак позов є обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами Судом встановлено, що при зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 2?662 грн 40 коп., що підтверджується платіжним документом від 02.03.2026 (а.с. 39). Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2?662 грн 40 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved