Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, згідно з яким просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26.08.2019 у розмірі 9106,84 грн, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 3328,00 грн. Вимоги за позовом вмотивовані тим, що 26.08.2019 відповідач [PERSON] звернулася до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з Анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг та встановлення кредитного ліміту на суму, вказану в мобільному додатку. Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 7900,00 грн. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим прострочення зобов`язанні зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором перевищило 90 днів. Відповідач на контакт із банком не виходив, жодних дій для погашення заборгованості не вчиняв, у результаті чого в нього виникла заборгованість у розмірі 9106,84 грн, що і стало підставою для звернення до суду. Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження по справі без повідомлення учасників справи, відповідачеві відповідно до ч. 1 ст. 278 ЦПК України запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов. Представник позивача в позовній заяві просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (міститься підпис [PERSON] про одержання). Причини неявки в судове засідання відповідач не повідомив, відзив на позов не подав. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу (див. серед іншого «Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року). Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України» № 16652/04). У справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що 26.08.2019 між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] була підписана Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг, за умовами якої анкета-заява разом з Умовами і правилами обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписанням анкети-заяви від 26.08.2019 відповідач підтвердив, що він ознайомлений з вказаними документами та отримав їх примірники у мобільному додатку. Підпис здійснений шляхом застосування цифрового власноручного підпису (а.с. 13). Відповідно до Анкети-заяви [PERSON] просить відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в мобільному додатку. До анкети-заяви банк додав витяг з Умов і правил обслуговування в АТ«Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, затверджених рішенням Правління АТ «Універсал Банк», протокол № 46 від 24 листопада 2021 року, а також додатки із визначенням тарифів та основних умов кредитування. Згідно з довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 29.12.2025 за карткою [NUMBER] [PERSON] встановлено кредитний ліміт, який неодноразово змінювався. Із 17.09.2019 кредитний ліміт по картці становить 7900,00 грн (а.с. 12). Відповідач [PERSON] користувався наданими кредитними коштами, що підтверджується наданою АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» випискою про рух коштів по картці [NUMBER] від 29.12.2025 (а.с. 10). Із зазначеної виписки та наданого позивачем пояснення до неї також вбачається, що за період з 26 серпня 2019 року по 12 грудня 2025 року періодично банком здійснювалося винесення простроченої заборгованості, яка частково погашалася [PERSON] . Всього винесено простроченої заборгованості у розмірі 12829,88 грн, а погашення відбулося на суму 3723,04 грн. Тобто, не погашеною залишилася прострочена заборгованість у розмірі 9106,84 грн (а.с. 9-10). Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26.08.2019 загальний залишок заборгованості [PERSON] за наданим кредитом (тілом кредиту) станом на 29.12.2025 становив 9106,84 грн (а.с. 8) . Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 3, 12 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із матеріалів справи, кредитний договір укладено в електронній формі та підписано позичальником анкету-заяву за допомогою аналога власноручного підпису, що узгоджується із положеннями Закону України «Про електронну комерцію». Надані позивачем Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» з додатками, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як складову частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. За встановлених обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків та штрафів, що також узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17. Крім того, укладений між сторонами кредитний договір від 26.08.2025 у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», за відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, надані банком Умови і правила не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Поряд з цим, жодних доказів того, що банк повідомляв відповідача про умови кредитування через додаток «monobank», позивачем суду не надано, та в ході судового розгляду справи не встановлено. Встановивши, що анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків та умов щодо настання відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті процентів за користування кредитними коштами та нарахованих процентів за порушення грошового зобов`язання, тому суми надходжень, які банком були розподілені на погашення зазначених складових заборгованостей мають бути зараховані на погашення саме тіла кредиту. З огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту. Це узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 09 квітня 1985 року № 39/248 «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», в якій зазначено наступне: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Із наданого банком розрахунку за період із 26.08.2019 по 29.12.2025 вбачається, що банком безпідставно зараховано в збільшення тіла кредиту відсотки на залишок простроченої заборгованості в загальному розмірі 3016,65 грн, а також в збільшення тіла кредиту зараховано відсотки за порушення грошового зобов`язання у загальному розмірі 1262,14 грн (за накопичувальним підсумком). Таким чином, ураховуючи, що позивач просить сягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 9106,84 грн, яка є тілом кредиту, заявлений до стягнення розмір заборгованості підлягає зменшенню заявлений на 4278,79 грн (3016,65 грн відсотків за користування + 1262,14 грн відсотків за порушення зобов`язання). Наведені висновки та розрахунки узгоджуються з висновками та розрахунками, викладеними в постанові Сумського апеляційного суду від 25 березня 2026 року у справі № 583/6153/25 (провадження № 22-ц/816/1755/26) та в постанові Сумського апеляційного суду від 24 березня 2026 року у справі № 591/13148/24 (провадження № 22-ц/816/1795/26) Виходячи з вищевикладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 26.08.2019 у розмірі 4828,05 грн (9106,84 грн - 4278,79 грн). Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову (53,02%), з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень Глави 8 ЦПК України. Так положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При подачі позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 3328,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог (53,02%). Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача в рахунок відшкодування судових витрат 1764,51 грн (3328,00 грн (судовий збір) х 0,5302). На підставі викладеного, ст. ст. 207, 517, 526, 1048, 1049, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: partial