Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

18.12.2025 року ухвалою суду заяву представника Заявника, адвоката Осьмініна С.Д. про оголошення особи померлою прийнято до розгляду в порядку окремого провадження. Судом встановлено, що заява подана з додержанням предметної, суб`єктної, інстанційної та територіальної юрисдикції, підсудна Хаджибейському районному суду м. Одеси, відповідає вимогам ст.ст. 293, 317, 318 ЦПК України та підлягає розгляду в порядку окремого провадження. Слідчим відділенням відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області за фактом зникнення [PERSON] зареєстровано кримінальне провадження №12025163470000867 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, заведено розшукову справу та оголошено його у розшук. На підставі довідки, виданій [PERSON] від ТОВ «УК ЖИЛФОНД», стало відомо, що 03.12.2003 року [PERSON] , [INFO] , був знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] та зі слів направився до м. Шепетівка Хмельницької області. Листом Шепетівської міської ради було вказано, що з 04.04.2016 року в управління реєстрації місця проживання та ведення військового обліку відсутні відомості щодо місця проживання [PERSON] , а до вказаного терміну функції щодо реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання виконував Шепетівський МВУДМСУ у Хмельницькій області. Листом УДМС у Хмельницькій області повідомило, що відповідно до відомчої інформаційної системи, яка наповнюється після надходження інформації з реєстру територіальної громади щодо реєстрації/зняття з місця реєстрації/перебування фізичної особи та паперової картотеки відділу обліку та моніторингу інформацією про місце проживання/реєстрації [PERSON] не володіють. Пенсійний фонд України у своєму листі зазначили, що будь-яких звернень стосовно [PERSON] не розглядалось, а в автоматизованій системі електронного документообігу звернень також зафіксовано не було, хоча [PERSON] є особою пенсійного віку. 30.01.2026 року представник заявника, адвокат Осьмінін С.Д. звернувся із адвокатським запитом до відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області із проханням надати інформацію стосовно вчинених слідчо-розшукових дій та розгляду кримінального провадження №12025163470000867 від 20.09.2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 ККУ. Проте даний запит був залишений без відповіді, запитувана інформація не була надана. Оголошення [PERSON] померлим [PERSON] необхідно для реалізації своїх спадкових та соціальних прав, передбачених чинним законодавством України, а саме отримання повного грошового забезпечення за безвісти зниклого сина військовослужбовця військової частини [NUMBER] [PERSON] , відповідь про що викладена в листі № 1553/17252 від 19.11.2025 року, та унеможливлює право заявниці в повній мірі користуватись пільгами та правами, передбаченими Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. У судовому засіданні представник заявника адвокат Осьмінін С.Д. заяву підтримав та просив її задовольнити, подав заяву про розгляд справи без здійснення технічної фіксації (запису) засідання. Дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Судом встановлено, що 12.04.1978 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. У 1975 році у них народився спільний син [PERSON] , у 1978 році шлюб між подружжям було розірвано. У вересні 2025 року заявниця отримала сповіщення від [INFO] про те, що її син, сержант [PERSON] зник безвісти під час бойових дій поблизу н.п. Яблунівка Краматорського району Донецької області. Згідно п.6 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплата грошового забезпечення здійснюється у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону - рівними частками в загальній сумі 50 відсотків грошового забезпечення (після здійснення встановлених законом відрахувань) - дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовців аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови, що ці права не були поновлені). Згідно протоколу опитування свідка №1 від 07 листопада 2025 року свідок [PERSON] надав пояснення в яких вказав, що являється заявниці старшим рідним братом. У 1975 році сестра вийшла заміж за [PERSON] , в шлюбі у них народився син [PERSON] . В 1978 році шлюб було розірвано, а чоловік залишався проживати у квартирі своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Після деякого часу [PERSON] почав зловживати спиртними напоями та вести аморальний спосіб життя та з 2003 року взагалі пропав безвісти. Свідок №2 [PERSON] у протоколі пояснила, що заявниця являється їй подругою, разом вчились в навчальному закладі та була свідком у неї на весіллі у 1975 році, коли та виходила заміж за [PERSON] . Після розлучення її колишній чоловік проживав за адресою: [ADDRESS] та проживав там до 2003 року, де останнім часом вів аморальний спосіб життя, вживав наркотичні засоби та спиртні напої з малознайомими особами. У 2002 році останній раз бачили його у лікарні з побоями у нетверезому стані а з 2003 року взагалі ніхто його більше не бачив. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішення припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України). Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою визначені у статті 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна. Аналізуючи норми права, суд дійшов висновку, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Таким чином, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] про оголошення померлим [PERSON] , [INFO] , оскільки більше 22 років останній відсутній в місці його постійного проживання та реєстрації, а також відсутні відомості про місце його перебування. Згідно ч. 3 ст. 46 ЦК України передбачено, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Outcome: approved