Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до Лисянського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступне. 24 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 5132579 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 10 000,00 грн на строк 360 днів і зобов`язався повернути його, а також сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало відповідачу грошові кошти в обумовленому в договорі розмірі, однак відповідач свої зобов`язання по погашенню кредиту належним чином не виконував. 31 липня 2025 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено договір факторингу № 31/07/2025, згідно з яким право вимоги за договором № 5132579 перейшло до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Фактично, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором № 5132579 від 24.11.2024 загальною сумою 47 297,68 грн, яка складається з заборгованості: по тілу кредиту 9 999,80 грн; по нарахованих процентів первісним кредитором 21 197,88 грн; по нарахованих процентів позивачем за 111 календарних днів 11 100,00 грн; по штрафних санкціях 5 000,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання та заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». 1.2. Відповідно до ухвали Лисянського районного суду Черкаської області від 12 січня 2026 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості, направлено за підсудністю до Черкаського районного суду Черкаської області. Дана цивільна справа надійшла до суду 11 лютого 2026 року. 1.3. Відповідно до ухвали Черкаського районного суду Черкаської області від 13 лютого 2026 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження у змішаній формі, з викликом (повідомленням) сторін. Витребувано відАТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що становить банківську таємницю. 1.4. 20 березня 2026 року на виконання ухвали Черкаського районного суду Черкаської області АТ КБ «ПриватБанк» надав запитувану інформацію. 1.5. Сторони у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими. Представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження та за відсутністю представника ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Відповідача повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії ухвали суду за місцем його реєстрації, однак конверт з відправленням повернувся до суду без вручення із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до постанови КЦС ВС від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. 1.6. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. 1.7. Відповідно технічна фіксація справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», про стягнення заборгованості не здійснювалася у зв`язку з неявкою всіх сторін по справі, про що зазначено в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 24 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 5132579 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 10 000,00 грн на строк 360 днів зі стандартною процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 1,00 % в день. Кредит мав бути наданий протягом двох робочих днів з моменту укладенні договору відповідно до п. 2.2 договору. Відповідно до п.п. 2.1 договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідно до п.п. 2.4. договору, кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами згідно з п. 2.1. договору. Відповідно до п.п. 2.5. договору, кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Крім того, [PERSON] підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором додатки №1 до договору № 5132579 від 24 листопада 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, яким є графік платежів, в якому позичальнику встановлена періодичність та розміри платежів кредиту та сплати процентів за користування ним, де встановлена дата останнього платежу 18.11.2025. Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, [PERSON] підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 89080 паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови надання ТОВ «Лінеура Україна» кредитних коштів відповідачу. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту [PERSON] відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору № РК-П-19/03-01 про переказ коштів від 12.03.2019 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». Відповідно до листа ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» ТОВ «УПР» Вих. №272-0108 від 01.08.2025 встановлено, що на платіжну картку клієнта 24 листопада 2024 року об 13:33:13 перераховано кошти на суму 10 000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 575479342, призначення платежу: Зарахування 10 000,00 грн на карту [NUMBER] . Витребуваним від АТ КБ «ПриватБанк» повідомленням, підтверджено факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Витребуваним від АТ КБ «ПриватБанк» повідомленням про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] підтверджено факт зарахування коштів у розмірі 10 000,00 грн від 24.11.2024. 2.2. 31 липня 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» уклали договір факторингу № 31/07/2025, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступає (передає) ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за плату, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуває права вимоги до боржників від ТОВ «Лінеура Україна». Відповідно до п. 1.3. договору факторингу № 31/07/2025 від 31 липня 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (SMS-повідомлення) на зазначену в анкеті боржника електронну адресу та/або телефонний номер. Відповідно до положень п. 1.3 договору факторингу № 31/07/2025 від 31 липня 2025 року, ТОВ «Лінеура Україна» повідомило в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами до яких передані новому кредитору ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», проінформовано про відступлення права грошової вимоги за договорами та передачу персональних даних ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора. Згідно з платіжної інструкції № 3704 від 04 серпня 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» сплатило на користь ТОВ «Лінеура Україна» кошти згідно договору факторингу № 31/07/2025 від 31 липня 2025 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 31 липня 2025 року № 31/07/2025 від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 5132579 на загальну суму 36 197,68 грн. 2.3. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 5132579 наданого первісним кредитором, [PERSON] має заборгованість у розмірі 36 197,68 грн, яка складається з заборгованості: по тілу кредиту 9 999,80 грн; по нарахованих процентів первісним кредитором 21 197,88 грн; по штрафних санкціях 5 000,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 5132579 наданого ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», [PERSON] має заборгованість у розмірі 47 297,68 грн, яка складається з заборгованості: по тілу кредиту 9 999,80 грн; по нарахованих процентів первісним кредитором 21 197,88 грн; по нарахованих процентів позивачем за 111 календарних днів 11 100,00 грн; по штрафних санкціях 5 000,00 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. 3.2. За приписами пункту 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 3.3. Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22 суд виснував щодо застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що: на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі кредиту боржнику та неповернення кредиту боржником). Суд дійшов висновку, що укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] 24 листопада 2024 року договору № 5132579 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронній формі відповідає приписам статей 6 та 627 ЦК України, статей 11 та 12 ЗУ «Про електронну комерцію», а також підтверджено наступне укладення договору факторингу між первісним кредитором та позивачем щодо відступлення прав вимоги за спірним договором. 4.2. Представник ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» надав довідку про нарахування коштів, детальний розрахунок заборгованості відповідача за договором про споживчий кредит, а судом за клопотанням представника витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про зарахування коштів на рахунок відповідача. Матеріали справи містять достатні докази, що підтверджують наявність боргу позичальника перед первісним кредитором за кредитним договором № 5132579 від 24.11.2024 за основною сумою боргу в сумі 9 999,80 грн, за відсотками нарахованих первісним кредитором у розмірі 21 197,88 грн та нарахованих процентів позивачем за 111 календарних днів у сумі 11 100,00 грн (відсотки нараховані в межах строку кредитування). Стосовно штрафних санкцій у розмірі 5 000,00 грн суд зазначає, що вказаний розмір коштів не підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. При цьому виключення зі змісту Законі України «Про споживче кредитування» норм щодо заборони стягнення під час воєнного стану з боржника неустойки за невиконання позикових (кредитних) зобов`язань немає правового значення, оскільки якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України (п. 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17). Отже, позовні вимоги про стягнення боргу за кредитним договором № 5132579 від 24.11.2024 є частково обґрунтованими. 4.3. Підводячи підсумок суд зазначає, що відповідач свої зобов`язання з повернення заборгованості за договором кредиту виконав не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у загальній сумі 42 297,68 грн, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 22.12.2025 про сплату судового збору в сумі 2 422,40 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково (задоволено 89,43% вимог), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат в розмірі 2 166,35 грн. 5.2. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України закріплено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Враховуючи положення статей 137 та 141 ЦПК України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідні для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі. На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано до суду: - договір про надання правової (правничої) допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, укладеного між Адвокатом Столітнім М.М., та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал».Згідно із умовами договору, викладених в п. 4.7., факт наданих послуг підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Сторонами також були погоджені умови оплати за зазначеним договором, відповідно до п. 4.8 Клієнт здійснює оплату за надані послуги згідно акта прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду по справі законної сили; - заявка № 14124 на виконання доручення до договору про надання правової (правничої) допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року.Між сторонами укладено заявку на виконання доручення до договору про надання правової (правничої) допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, в якій Клієнт доручає, а Адвокат зобов`язується надати певний перелік послуг професійної правничої допомоги у рамках цивільного судочинства в суді першої інстанції по справі про стягнення заборгованості. Перелік послуг професійної правничої допомоги та гонорар Адвоката визначений та погоджений Адвокатом та Клієнтом; - акт № 14124 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої (правничої) допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; - рахунок на оплату до договору про надання правничої (правничої) допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, загальна вартість наданих послуг 10 000,00 грн. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» послуг адвоката та понесення витрат на правову допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Верховний суд у постанові від 13.03.2025 у справі № 275/150/22 виклав правову позицію про те, що принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, а тому враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Клопотань щодо зменшення розміру судових витрат від відповідача не надійшло. Враховуючи часткове задоволення позову (89,43%) з відповідача на користь позивача слід стягнути 8 943,00 грн в якості відшкодування витрат на правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial