Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, зазначивши, що між ним та відповідачем 06.08.2025 укладений усний договір позики, за яким [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у розмірі 40 000 грн, і зобов`язалась повернути їх 06.09.2025, що підтверджується борговою розпискою. Незважаючи на досягнуту домовленість [PERSON] взяті на себе зобов`язання так і не виконала, що в подальшому спричинило порушення прав та виникнення збитків для Позивача. Відповідач неодноразово переносила під різними вигаданими приводами строки повернення коштів. 24.09.2025 [PERSON] сплатила частину боргу в розмірі 10 000 грн. 29.10.2025 [PERSON] було надано письмове зобов`язання, за яким остання власноручно підтвердила наявність залишку боргу у сумі 30 000 грн, та зобов`язалась сплатити зазначену суму на користь Позивача в строк до 30.11.2025. Проте гроші так і не були повернуті, у зв`язку з чим, позивач змушений звернутися до суду. Ухвалою від 13.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні підтвердила, що дійсно позичала у позивача 40000 грн, з них повернула 10000 грн. Не відмовляється і повернути решту коштів, проте наразі у неї скрутне фінансове становище, оскільки у неї діагностували онкозахворювання, а також у неї у квартирі відбулася пожежа. У зв`язку з чим просить надати відстрочку у сплаті грошей. У судовому засіданні оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення, проголошення рішення призначено на 01.04.2026. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06.08.2025 між [PERSON] та [PERSON] укладений договір позики, що підтверджується борговою розпискою від 06.08.2025. Згідно з умовами договору позики від 06.08.2025 відповідач отримала в якості позики від позивача грошові кошти в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень зі строком повернення до 06.09.2025 Розписка написана власноруч та місить підпис позичальника, та підтвердження факту отримання грошей. Відповідач 24.09.2025 повернула позивачу 10000 грн, що підтверджується випискою Ощадбанку.Решта коштів у розмірі 30000 грн не повернута відповідачем. Зазначені обставини не оспорюються сторонами. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. (ч. 1 ст. 207 ЦК). Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України 18.01.2017 у справі № 6-2789цс16. У постанові від 08.07.2019 у справі № 524/4946/16-ц Верховний Суд зазначив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, повинна містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням його повернення і дати отримання коштів. З аналізу вищенаведеного вбачається, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За обставинами справи власноручне написання і підписання відповідачем боргової розписки із зобов`язанням повернути суму позики підтверджує, як факт укладання договору позики, так і факт отримання відповідачем від позивача обумовленої у розписці грошової суми. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи те, що відповідач не виконала передбачені договором позики зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за договором позики, то суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню грошові кошти у розмірі 30000 грн. Щодо заяви про відстрочку Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу. Відповідно до частини першої ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Отже, суд може відстрочити виконання рішення суду, як під час його ухвалення, так і після шляхом постановлення ухвали. Частиною 3 ст. 435 ЦПК Українивизначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. За положеннями ч. 4 зазначеної статті вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також ураховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Згідно з ч. 5 ст. 435 ЦПК Українирозстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. У постанові Верховного Суду у складі у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного від 19 грудня 2018 року у справі № 264/2548/16-ц провадження № 61-629св18 вказано, що відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначені нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання такого додаткового строку до повного виконання рішення суду.Надання строку для відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника. В обґрунтування заяви відповідач посилається на скрутне матеріальне становище, пожежу, яка відбулося у ії квартирі та наявність онкозахворювання. На підтвердження факту пожежі відповідачем наданий Акт про пожежу від 05.12.2025. (а.с.13-16) У судовому засіданні позивач не заперечив факт пожежі, пояснив, що йому відомо про цей факт. Також відповідачем наданий консультативній висновок лікаря-онколога від 16.08.2024 (а.с.17). У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження" роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо). Враховуючи матеріальний стан відповідача, наявність захворювання, факт пожежі у квартирі, дотримуючись балансу інтересів сторін у справі, суд дійшов висновку про задоволення клопотання про надання відстрочки виконання рішення строком на один місяць. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 1211 грн 20 коп.

Outcome: approved