Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

26 січня 2026 року, АТ «Таскомбанк» звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором №1777838-821 від 26.05.2021 року , в розмірі 62 874,79 грн. та судовий збір. В обґрунтування позову зазначає, що 26.05.2021 року між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Заяву-договір №1777838-821 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору, відповідачці було надано кредитні кошти у розмірі 50 890,82 грн, строком на 48 місяців, із процентною ставкою 0,01 відсотка річних та щомісячною комісією за обслуговування кредиту 2,5 відсотка від суми кредиту, що підтверджується матеріалами справи та самим договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши кредитні кошти відповідачу, що підтверджується виписками по рахунку. Однак відповідачка належним чином не виконувала умов кредитного договору, у зв`язку з чим станом на 30.09.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 62 874,79 грн, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту - 41 241,15 грн., заборгованості по процентам - 5,05 грн, заборгованості по комісії - 21 628,59 грн. У зв`язку з чим позивач змушений звернутись до суду. Ухвалою суду від 02.02.2026 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі повторної неявки відповідача. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Не подала відзив на позовну заяву. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.05.2021 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] укладено Заяву-договір №1777838-821 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти на умовах, визначених договором. Як вбачається з матеріалів справи та умов договору, кредитні кошти надані відповідачці у сумі 50 890,82 грн строком на 48 місяців, із процентною ставкою 0,01 відсотка річних та встановленням щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,5 відсотка від суми кредиту, що прямо передбачено умовами договору, з якими відповідач був ознайомлений та погодився при його підписанні. Згідно умов кредитного договору, позичальник зобов`язувався здійснювати повернення кредитних коштів, сплачувати проценти та комісійні платежі у строки та в розмірах, визначених графіком платежів та умовами договору. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, зокрема виписками по рахунку, а тому суд приходить до висновку, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати виконання такого обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати визначаються договором. Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював у встановлені строки платежі по поверненню кредиту, сплаті процентів та комісій, що призвело до утворення заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, у зв`язку з чим у позивача виникло право вимагати повернення всієї суми заборгованості. Станом на 30.09.2025 року заборгованість відповідачки перед позивачем становить 62 874,79 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та виписками по рахунку, які суд визнає належними та допустимими доказами. Щодо нарахованої комісії за користування кредитом, суд зазначає, що така прямо передбачена умовами кредитного договору, є складовою плати за користування кредитом, а відповідач, підписавши договір, погодився з відповідними умовами, у тому числі щодо розміру та порядку її нарахування. Доказів недійсності договору, його окремих умов, або ж доказів того, що відповідач не був ознайомлений із умовами договору, суду не надано. Також відповідачка не скористався своїм процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, не надав суду доказів на спростування заявлених позовних вимог, а тому відповідно до ст. 81 ЦПК України, ризик настання негативних наслідків неподання доказів покладається на відповідача. Оцінюючи подані докази в їх сукупності відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. З огляду на викладене, враховуючи невиконання відповідачкою умов кредитного договору, наявність підтвердженої заборгованості, а також відсутність заперечень з боку відповідачки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved