Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

19.01.2026 року позивач звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] .Так, в обґрунтування позову зазначав, що 28.10.2017 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис за №351. Спільне подружнє життя у сторін не склалося, оскільки різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Сторони втратили почуття любові один до одного, постійні сварки та непорозуміння звели нанівець стосунки між ними. Вже протягом тривалого часу сторони по справі не ведуть спільного господарства, у кожного свій бюджет. Відновлення шлюбних відносин, на думку позивача неможливо. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] [INFO] . Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 17.02.2026 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач та відповідачка подали до суду заяви, в яких позивач позов підтримав, відповідачка проти нього не заперечувала та просила відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] », сторони просили розглянути справу за їх відсутності. Відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі сторін. Розглянувши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до наступного: Відповідно до ст. 3 СК України - сім`я є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Частина 1 ст. 21 СК України зазначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, передбачено ч. 1 ст. 24 СК України. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, що досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст. 105 СК України зазначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Так, ч. 1 ст. 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частина 2 ст. 112 СК України зазначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України - у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили. Вирішуючи питання про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і може бути припинений внаслідок його розірвання. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зі змісту свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.10.2017 року вбачається, що 28.10.2017 року між [PERSON] та [PERSON] Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб, актовий запис за №351, видане відповідне свідоцтво. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.11.2020 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують стосунків, спільне господарство не ведуть. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи те, що відповідача при укладенні шлюбу змінила своє прізвище та просить відновити їй дошлюбне прізвище, суд приходить до висновку, що слід відновити прізвище відповідачки з « [PERSON] » на « [PERSON] ».

Outcome: approved