Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-06 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме просить суд встановити факт належності їй свідоцтва про право власності на житло, видане 01.11.1995 Широківським комбінатом комунальних підприємств згідно розпорядження від 01.11.1995 за № 85/2. Заява мотивується тим, що 01.11.1995 заявниця набула у спільну сумісну власність частку квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності. Окрім заявниці власниками квартири є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про право власності на житло прізвище заявниці вказано - [PERSON] , однак 23.07.2005 заявниця уклала шлюб, у зв`язку з чим присвоєно прізвище [PERSON] . У березні 2026 року заявниця вирішила зареєструвати своє право власності на вищевказану квартиру в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим звернулась до реєстратора речових прав, однак заявниці зазначили про те, що в свідоцтві про право власності на житло невірно зазначено її ім`я, а саме замість " [PERSON] " в свідоцтві зазначено " [PERSON] ". Дана помилка унеможливлює реалізацію останньою права розпорядження часткою квартири. Ухвалою суду від 19.03.2026 року було прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 30 березня 2026 року від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Підтверджує викладені в заяві обставини, та просить задовольнити заяву [PERSON] в повному обсязі (а.с. 30). Предстаниця заявниці в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, вказавши, що заявниця позбавлена можливості реалізувати своє право на належну їй частку в квартирі, оскільки у Свідоцтві про право власності на житло невірно зазначено її ім`я як " [PERSON] ". Заінтересована особа [PERSON] , допитана судом в якості свідка, в судовому засіданні вказала, що вона є мамою заявниці [PERSON] та пояснила, що вона займалась оформленням документів на квартиру, з дитинства доньку називали [PERSON] та коли оформляли документи на квартиру, вирішили, що квартира має бути для всіх дітей, через це в свідоцтві про право власності на житло відповідно вписували і всіх дітей. На той момент не звернула уваги як там записали ім`я доньки. Більше дітей на ім`я [PERSON] в неї не має. Заінтересована особа [PERSON] , допитаний судом в якості свідка, в судовому засіданні вказав, що він є братом заявниці [PERSON] . Коли вони з сестрою були маленькі, батьки оформили документи на квартиру та як виявилося згодом в свідоцтві про право власності на житло невірно вказано ім`я сестри [PERSON] . Весь час сестру називали [PERSON] , хоча по паспорту вона [PERSON] . Іншого члена сім`ї з іменем [PERSON] не має. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 293, 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення" (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 01.11.1995, Широківський комбінат комунальних підприємств посвідчує, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної спільної (сумісної або частквої) власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 01.11.1995 року, № 85/2 (а.с.8). Проте, як вбачається з вищевказаного свідоцтва, підставою для звернення до суду з даною заявою стали розбіжності в написанні імені заявниці в правовстановлюючому документі, а саме: " [PERSON] " хоча, у відповідності до паспорту її ім`я значиться як " [PERSON] " (а.с. 6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20 серпня 1987 року, актовий запис № 134, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно паспорту громадянина України, серії [NUMBER] виданого Широківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 15.09.2005, [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 23.07.2005, [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб 23.07.2005, актовий запис № 71 (а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.09.1986, виданого Широківським райвиконкомом Дніпропетровської області, [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб 13 вересня 1986 року, актовий запис № 121 (а.с. 12). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.02.1989, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 23.02.1989, актовий запис № 24, після розірвання шлюбу у [PERSON] прізвище змінено на дівоче - " [PERSON] " (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.03.1989, [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб 24.03.1989, актовий запис № 36 (а.с.14). Згідно ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду №5 від 31.03.1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Отже, у зв`язку з наявністю розбіжності у написанні імені заявниці в правовстановлюючому документі та паспорті, остання позбавлена можливості вільно розпоряджатися належним їй майном на власний розсуд. Враховуючи викладене, суд вважає, що оскільки в позасудовому порядку встановити факт належності правовстановлюючих документів неможливо, внаслідок чого [PERSON] позбавлена можливості реалізувати своє право розпорядження часткою квартири, заява підлягає задоволенню. Як вбачається із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що відповідно до ч. 7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом та у справах окремого провадження щодо встановлення фактів, які мають юридичне значення, відсутній спір та позовні вимоги, а заявник звернулася із заявою про встановлення факту, що для неї має юридичне значення, а відтак судовий збір, сплачений при зверненні до суду необхідно залишити за заявником. На підставі викладеного,

Outcome: approved