Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтовує тим, що 14.02.2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено кредитний договір №170800 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10667,00 грн., які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування кредитом. Однак свої зобов`язання за договором відповідач не виконав. 16.04.2025 року ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали Договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру прав вимоги №5 від 05.08.2025 та акту приймання-передачі реєстру прав вимоги №5 від 05.08.2025 до договору факторингу №16042025 від ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача. Відповідач не виконував умови договору належним чином, не повертав наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка на момент подання позовної заяви за кредитним договором становить 15994,10 грн., яка складається з наступного: 9447,43 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 4644,67 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 402,00 грн. - заборгованість по комісії та 1500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). На підставі викладеного ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №170800 від 14.02.2025 року в розмірі 14494,10 грн., а також витрати понесені ним судові витрати у зв`язку з розглядом даної справи, а саме суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 07.01.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились. Представник ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути за відсутності представника позивача та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. 16.02.2026 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просив забезпечити йому право на безоплатну вторинну правову допомогу та призначити адвоката, а також зупинити провадження у даній справі, покликаючись на те, що 13.05.2025 року він був мобілізований до Збройних Силах України. Також відповідач просив зобов`язати позивача здійснити перерахунок заборгованості без нарахування штрафних санкцій, пені та інших додаткових платежів за період його мобілізації. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 17.02.2026 року клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі та надання безоплатної правової допомоги залишено без задоволення, в зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 31.03.2026 року для забезпечення відповідачу можливості реалізувати свої процесуальні права. При цьому в ухвалі відповідачу роз`яснено право приймати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та порядок звернення за отриманням безоплатної вторинної правової допомоги. Однак, 31.03.2026 року відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки за адресою його проживання та на його електронну пошту, в судове засідання повторно не з`явився, правами на подачу відзиву, прийняти участь в розгляді справи в режимі відеоконференції або через представника не скористався та клопотання про відкладення судового засідання або розгляд справи без його участі не подавав. З врахуванням вказаних обставин та положень ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 14.02.2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №100758870, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (а.с.42-45). Відповідно до п.2.1. індивідуальної частини договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.2.6 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно п.2.2.1. індивідуальної частини договору сума (загальний розмір) кредиту становить 10667,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 8000,25 грн. на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 2666,75 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Відповідно до п.2.3. індивідуальної частини договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п.2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 грн. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено (п.2.4 індивідуальної частини договору). Відповідно до п.2.5. індивідуальної частини договору комісія за надання кредиту складає 2666,75 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Згідно п.2.6. індивідуальної частини договору загальний строк кредитування за цим договором складає 84 днів з 14.02.2025 р. (дата надання кредиту) по 09.05.2025 р. Строк на який надається кредит встановлюється графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів (п.2.6.1. індивідуальної частини договору). Відповідно п. 2.7.1. індивідуальної частини договору денна процентна ставка складає: 8917,47 грн./10667,00 грн./84 днів *100%=0,9952% /день. Згідно п.5.1 індивідуальної частини договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця та доступний через веб-сайт кредитодавця https://finx.com.ua. Відповідно до п.5.2. індивідуальної частини договору розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цієї індивідуальної частини або інформація з посиланням на неї є пропозицією кредитодавця про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається кредитодавцем електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цієї індивідуальної частини/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепту) в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Підписанням індивідуальної частини договору/акцепту позичальник приєднується до договору в цілому, включаючи публічну частину. Після укладення цей кредитний договір надається позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд кредитодавця направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником кредитодавцю. Кредитодавець накладає на договір свою електронну печатку з кваліфікованою позначкою часу, що визначає дату та час укладення договору. Приймаючи пропозицію кредитодавця про укладання кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому підтверджує, що він до моменту підписання цієї індивідуальної частини/акцепту ознайомився з публічною частиною, правилами, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів за кредитом, усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись їх умов (п.5.3 індивідуальної частини договору). Відповідно до п.5.4. індивідуальної частини договору укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Згідно п.5.5. індивідуальної частини договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» виконало свої зобов`язання за вказаним договором та 14.02.2025 року перерахувало [PERSON] грошові кошти в розмірі 8000,25 грн. З наданої АТ «ПУМБ» інформації вбачається, що на ім`я [PERSON] була випущена банківська платіжна картка [NUMBER] до рахунку [NUMBER] у гривні. В банку за [PERSON] закріплений фінансовий номер телефону: [NUMBER] , на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операції за платіжною карткою № [NUMBER] . В анкеті [PERSON] вказано номер телефону [NUMBER] . За період з 14.02.2025 р. по 19.02.2015 р. по картці [NUMBER] була проведена операція по надходженню грошових коштів у сумі 8000,25 грн. через сервіс іншого банку (а.с.85). Отримання вказаних кредитних коштів відповідачем не спростовано. 16.04.2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено договір факторингу №16042025, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.9-11). Відповідно витягу з додатку №1 до договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 року Реєстр прав вимог №5 від 05.08.2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №170800 від 14.02.2025 року у сумі 15994,10 грн., з яких: 9447,43 грн. - заборгованість по основному боргу тіло кредиту; 4644,67 грн. - заборгованість по відсоткам; 402,00 грн. - заборгованість по комісії та 1500,00 грн. - заборгованість по штрафам/пені (а.с.62). З картки обліку виконання договору 170800, сформовану ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» за період з 14.02.2025 року по 15.05.2024 року вбачається, що відповідач не виконував належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 15994,10 грн., з яких: за тілом кредиту 9447,43 грн., за відсотками 4644,67 грн., за пенею 1500,00 грн., за комісією 402,00 грн. (а.с.58). Крім того, згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором №170800 від 14.02.2025 розмір заборгованості [PERSON] станом на 01.11.2025 (включно) становить 15994,10 грн., з яких: 9447,43 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4644,67 грн. - прострочена заборгованість за відсотками; 402,00 грн. - прострочена заборгованість за комісією. Станом на 01.11.2025 заборгованість за кредитним договором не погашена (а.с.57). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, і таке виконання є належним. Тобто, факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. У ч.2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріалами справи підтверджено укладення відповідачем з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем кредитного договору з ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС». Однак, відповідачем не надано суду жодних доказів належного виконання ним своїх зобов`язань за вищевказаним договором, як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», до якого перейшло право вимоги за вказаним договором. Згідно наданої відповідачем копії довідки від 13.05.2025 року №08/1398-25 [PERSON] призваний на військову службу за призовом під час мобілізації до Державної прикордонної служби України 13.05.2025 року та проходить військову службу в [NUMBER] прикордонному загоні (військової частини [NUMBER] [ADDRESS] ) (а.с.92). Відповідно до ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Однак, проценти за користування кредитними коштами позивачем нараховано до 09.05.2025 року, тобто до призову [PERSON] на військову службу за мобілізацією, а тому підстави для відмови в задоволенні позовних вимог про їх стягнення з відповідача відсутні. На підставі вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, укладеним між ним та ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», суд приходить до висновку, що право позивача, до якого перейшло право вимоги за ним, порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на його користь необхідно стягнути заборгованість за вказаним договором в розмірі 14092,1 грн., з яких: 9447,43 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 4644,67 грн. - прострочена заборгованість за відсотками. При вирішенні позовних вимог про стягнення заборгованості за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 402,0 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Однак, в укладеному між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] договорі про споживчий кредит №170800 від 14.02.2025 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговування кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг) за які встановлена комісія за обслуговування заборгованості. Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх із споживачем при укладенні кредитного договору, то положення, укладеного між сторонами, кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що включена до розрахунку заборгованості плата за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 402,00 грн. стягненню не підлягає. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» слід задовольнити частково. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до положень статті133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи Згідно з правилами частин першої та другої ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови у позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн. позивачем надано: договір про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 року, додаток №1 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 Протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025, довіреність від 10.09.2025 року, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт прийому-передачі наданих послуг (який є невід`ємною частиною до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 від 25.11.2025 року, додаткову угоду №25771367790 до договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню (на 97,23%), то відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог, понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2355,3 грн. та на правову допомогу в розмірі 6806,1 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial