Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , який зареєстрований 21 жовтня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 88. Позивачка в обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем [PERSON] у шлюбі, який зареєстрований 21 жовтня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 88. За час шлюбу в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Причиною звернення позивачки до суду стало те, що між нею та відповідачем так і не склались нормальні сімейні стосунки в силу психологічної несумісності характерів, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Позивачка та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, в них відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння. З 18 травня 2025 року сторони фактично проживають окремо, з того часу не ведуть спільне господарство, не мають спільного сімейного бюджету. За відсутності сімейних стосунків та бажання їх поновлювати позивачка не бажає формально зберігати шлюб за відсутності з відповідачем. Збереження шлюбу протирічить її інтересам. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом із позивачкою, спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній. Позивачка не буде чинити перешкоди у спілкуванні відповідача з дитиною. Спірних питань щодо майна, набутого за час шлюбу, у сторін немає. Ухвалою судді від 02 лютого 2026 року після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 02 березня 2026 року. 02 березня 2026 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої у справі судді Бабич Н.С. на лікарняному в період з 23.02.2026 по 03.03.2026, призначено судове засідання на 23 березня 2026 року. 23 березня 2026 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої у справі судді Бабич Н.С. на лікарняному в період з 05.03.2026 по 25.03.2026, призначено судове засідання на 01 квітня 2026 року. Позивачка [PERSON] у призначене судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце якого повідомлена належним чином (а.с.46). Подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити, розглянути справу за її відсутності (а.с. 18). Відповідач [PERSON] у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час і місце якого повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про визнання позову та просив розглянути справу за його відсутності (а.с. 24,49). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. З матеріалів справи суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 21 жовтня 2023 року, копію якого долучено до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 21 жовтня 2023 року у Славутицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 21 жовтня 2023 року складено відповідний актовий запис №88. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с. 10). [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON] , про що Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 21 грудня 2023 року складено відповідний актовий запис за № 79 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копію якого долучено до матеріалів справи, де її батьком зазначений відповідач [PERSON] , матір`ю позивачка [PERSON] (а.с. 11). Позивачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 30.04.2010, про що свідчить витяг з реєстру Славутицької територіальної громади № 2025/016926415 від 14.11.2025 та відмітка на сторінці 12 паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , копії яких долучено до позовної заяви ( а.с. 7-8, 12). Відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Пакульського старостинського округу Михайло Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області №35 від 23.01.2026, яка надійшла до суду на запит в порядку частини шостої статті 187 ЦПК України, та про що свідчить відмітка на сторінці 11 паспорта громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] , копія якого додана до позовної заяви (а.с. 14-16, 29). Малолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , з 25 грудня 2023 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить витяг з реєстру Славутицької територіальної громади №2025/016925893 від 14.11.2025 (а.с. 13). Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивачки до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що подружні відносини з відповідачем не склались внаслідок психологічної несумісності характерів, відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння та різних поглядів на сімейне життя та обов`язки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, тому сторони з 18.05.2025 проживають окремо. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що за час сімейного життя у сторін склалась обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У позовній заяві позивачка зазначила, що дитина після розірвання шлюбу залишається проживати разом із нею, спір щодо місця проживання дитини відсутній, вона не чинитиме перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною. Спірних питань щодо майна, набутого за час шлюбу, у сторін немає. Зазначені обставини відповідач не спростував. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З матеріалів справи вбачається, що при реєстрації шлюбу позивачка дошлюбне прізвище не змінювала. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачка за подання позовної заяви, відповідно до квитанції № NOXTM3991M від 22 грудня 2025 року, сплатила судовий збір у сумі 1 211,20 грн, який зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.1-2). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, який відповідач [PERSON] визнав до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача [PERSON] з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, тобто 605,60 гривень, інша частина судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved