Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

16.09.2025 року позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за колективним договором від 2.12.2012 року, індексу інфляції за весь час прострочення, 3% річних від простроченої суми (а.с.1). Зміст позовної заяви був обґрунтований тим, що 2 грудня 2012 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] разом з іншими особами уклали колективний договір, предметом якого було забезпечення електропостачання спільного об`єкту нерухомого майна - дачного будинку [ADDRESS] . Сторони по справі є співвласниками даного садового будинку. Колективний договір від 2.12.2012 року був укладений між позивачем, відповідачем та іншими особами з метою усунення конструктивних недоліків спільного будинку [ADDRESS] , допущених при його будівництві в частині забезпечення належним і якісним електропостачанням, яке б відповідало потребам всіх співвласників будинку та Державним будівельним нормам. Як вбачається з тексту даного договору його підписанти доручали [PERSON] вчинити низку дій щодо проведення електропостачання до вказаного будинку згідно діючого законодавства, а всі підписанти, включаючи і відповідача, зобов`язались оплатити всі витрати [PERSON] щодо виконання всіх робіт в рівних частках з кожного. Дата оплати не була вказана в договорі, тому витративши 468 570 грн. на проведення електромережі, пдачи електропостачання до будинку і виготовлення всіх документів з цього приводу, позивач [PERSON] 3.10.2023 року направив за місцем реєстрації відповідача [PERSON] вимогу про повернення йому 1/6 частини від загальної суми витрачених грошових коштів в розмірі 78 095 грн. Дана вимога залишилась без реагування, тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь 78 095 грн. боргу за колективним договором від 2.12.2012 року, 229 642 грн. 01 коп. індексу інфляції за весь час прострочення за період з 2.12.2012 року по 3.10.2023 року, 25 405 грн. 48 коп. 3% річних від простроченої суми за період з 2.12.2012 року по 3.10.2023 року, а також всі судові витрати, понесені позивачем під час розгляду даної справи (а.с.1-85). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 17.09.2025 року о 14:52:07 годин вказані матеріали позовної заяви були розподілені судді Колеснику О.М. (а.с.86-87). 18.09.2025 року суддя Колесник О.М. отримав відповідь №1790915 з Єдиного державного демографічного реєстру про місце реєстрації відповідача [PERSON] (а.с.88). Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 19.09.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначивши підготовчий судовий розгляд справи на 29.10.2025 року на 9-15 годин (а.с.90-91). Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.11.2025 року було закрито підготовче провадження, а розгляд цивільної справи по суті призначений на 9.12.2025 року о 10-45 годин (а.с.118-119). Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Колесника О.М. від 2.03.2026 року було вирішено провести судовий розгляд справи в режимі відеоконференції з позивачем [PERSON] (а.с.198-199). В судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, надавши суду пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додавши, що строк позовної давності при зверненні до відповідача він не втратив, оскільки до нього він звернувся з письмовою вимогою 3.10.2023 року відповідно до ст.530 ЦК України. За таких обставин трирічний термін звернення до суду він не пропустив. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі, пояснивши, що [PERSON] не є разом з позивачем співвласником зазначеного нерухомого майна. Йому належить 12/100 частин на підставі договору дарування частини будинку. Відповідач не підписував з позивачем ніяких цивільно-правових договорів, не уповноважував [PERSON] здійснювати будь-які функції щодо нерухомого майна, і не брав на себе перед позивачем жодних зобов`язань. Від імені [PERSON] колективний договір підписав його брат [PERSON] , діючи на підставі довіреності, термін дії якої закінчується 23.12.2012 року. Тому і повноваження [PERSON] як представника співвласника [PERSON] припиняються саме з 23.12.2012 року. Крім того, позивач, достеменно знаючи місце проживання відповідача в [ADDRESS] , надсилає вимогу за вказаним договором до м. Херсона за місцем реєстрації [PERSON] , де відповідач не буває, чим ускладнює її отримання. В подальшому [PERSON] використав підроблену довідку БТІ, переоформив особовий рахунок ПАТ „Київенерго" на своє ім`я, після чого відключив від електропостачання всіх співвласників будинку, чим позбавив їхні помешкання електроенергії. Також позивач не надав відповідачу повний перелік виконаних ним робіт та документальні підтвердження їх оплати. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі і застосувати до позовних вимог строк позовної давності, які позивач пропустив без поважних підстав. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини. За змістом ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції" кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.4, ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як зазначає ч.1, ст.321 ЖК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавленийцього права чи обмежений у його здійсненні. Як регламентує ч.1, ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За приписамич.1, ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] є власником 12/100 частини садового будинку з будівлями та спорудами [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу 12/100 частин садового будинку, посвідченого 17.03.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рубановою І.Р. і зареєстрованого у реєстрі за №974 (а.с.17), дата державної реєстрації - 17.03.2012 року 17:22:16, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.18), витягом про державну реєстрацію прав (а.с.19) та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.12). Також [PERSON] є власником 12/100 частини від 0,0637 га земельної ділянки № [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:90:856:0131, переданої для садівництва, яка розташована по [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу 12/100 частин земельної ділянки, посвідченого 17.03.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рубановою І.Р. і зареєстрованого у реєстрі за №977 (а.с.20), дата державної реєстрації - 17.03.2012 року 17:32:56 годин, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.21). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідач [PERSON] є власником 12/100 частини садового будинку з будівлями та спорудами [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 23.12.2008 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лисенко О.О. і зареєстрованого у реєстрі за №10969 (а.с.16), дата, час державної реєстрації - 16.06.2023 року 14:45:58 годин (а.с.13). Аналогічна інформація щодо наявності права власності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] на відповідні частини вказаного вище нерухомого майна відображені і у інформаційній довідці СБ-2013 №581, виданій 12.08.2013 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна (а.с.16). Як передбачає ч.1, ст.626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1, ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 2 грудня 2012 року позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] уклали колективний договір, предметом якого було забезпечення електропостачання спільного об`єкту нерухомого майна - дачного будинку [ADDRESS] та врегулювання відносини сторін щодо встановлення КТП (трансформаторної підстанції) потужністю 60-100 кВ: отримання технічних умов, проектування, узгоджень, монтажних робіт, подачі напруги, укладення договору на електропостачання (користування електричною енергією), вчинення інших необхідних дій. За п.2 колективного договору від 2.12.2012 року сторони договору доручають [PERSON] виступити від їх імені єдиним замовником щодо здійснення таких дій: отримання технічних умов в ПАТ „Київенерго", для чого йому надаються права подавати та приймати від імені сторін всі необхідні документи, розписуватись в усіх необхідних випадках, укладати договори з проектною організацією, здійснювати всі інші необхідні дії по представництву сторін; укладати договір з проектною організацією на проектування та отримання необхідних узгоджень встановлення КТП; укладати договір на виконання монтажних робіт по прокладенню кабельних мереж і встановленню КТП, виконання інших необхідних для встановлення КТП робіт; підписувати договір на електропостачання (користування електричною енергією); вносити оплату за договорами, приймати виконані роботи, підписувати всі необхідні документи. За змістом п.3 того ж договору фінансування вказаних робіт здійснювати спільно, згідно укладених [PERSON] договорів, тексти яких перед підписанням мають бути погоджені усіма сторонами договору, - розділивши вартість робіт (етапів робіт) на рівні частки між сторонами. Оплату вносити наступним способом: - 100% передплати за проектні роботи та пов`язані з ними послуги відповідно до умов укладеного договору внести сторонами в день погодження договору; - 100% передплати за монтажні роботи та пов`язані з ними послуги відповідно до умов укладеного договору внести сторонами в день погодження договору, передаючи грошові кошти [PERSON] для здійснення оплати згідно укладених договорів. Від імені [PERSON] та [PERSON] даний договір був підписаний [PERSON] на підставі довіреності (а.с.11; 29). Згідно ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В 2014 році [PERSON] , [PERSON] звернулись до Дніпровського районного суду м. Херсона з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними окремих пунктів колективного договору від 2.12.2012 року, мотивуючи його тим, що 02.12.2012 року відповідач [PERSON] від їх імені, в порушення наданих йому повноважень за нотаріальними довіреностями, уклав з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] колективний договір від 02.12.2012 року, відповідно якого передоручив [PERSON] здійснення своїх повноважень на представництво їх інтересів перед енергопостачальною компанією та третіми особами. Позивачі зазначають, що вищевказаний договір порушує їх права, оскільки без їх відома та згоди був укладений та використаний їм на шкоду, а саме поданий третьою особою [PERSON] майже через рік 08.10.2013 року в ПАТ „Київенерго" в якості підстави для переоформлення з [PERSON] на себе особового рахунку та Договору на користування електричною енергією за №14100164820 від 08.10.2013 року, які до цього часу належали позивачу [PERSON] , що призвело до неможливості отримання ними електропостачання від електропостачальної компанії. У зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] як представник позивачів не отримував їх згоди щодо передачі своїх повноважень за довіреністю в порядку передоручення третій особі [PERSON] , з яким був підписаний колективний договір від їх імені, а колективний договір був укладений без нотаріального посвідчення та довіреність на передоручення повноважень третій особі [PERSON] нотаріально не посвідчувалась, позивачі вважають, що вищевказаний колективний договір з моменту укладення не створює цивільні права та обов`язки для них та є недійсним з моменту укладення. У зв`язку з наведеним, просили визнати з дня укладення колективний договір від 02.12.2012 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] недійсним частково, а саме пункт 1 та 2 договору в частині, що стосується положень виникнення, зміни чи припинення цивільних прав та обов`язків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за колективним договором та доручення [PERSON] виступати від імені [PERSON] та [PERSON] , здійснювати відносно них будь-які юридичні дії, укладення чи підписання документів, представництво чи представляти їх особисто та/або їх інтереси перед третіми особами; стягнути з відповідача понесені судові витрати (а.с.35). Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 13.11.2014 року в задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними окремих пунктів 1 та 2 колективного договору від 2.12.2012 року було відмовлено (а.с.35-36). Крім того, в жовтні 2013 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просили: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на усунення недоліків майна з урахуванням інфляційних втрат в розмірі 865 450,23 грн.; зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод у користуванні нежитловими приміщеннями, які призначені для забезпечення потреб усіх співвласників (допоміжні приміщення), будинку [ADDRESS] ; визнати за ними право постійного безоплатного користування (сервітут) нежитловими приміщеннями, а саме: 1/13.1 (сходи); 15/14 (сходи); 29/8,5 (сходи); 43/11,1 (сходи); 44/48.3 (підсобне); 45/12.8 (підсобне); 46/4.9 (сауна), 47/16,3 (підсобне); 48/2.8 (ванна); 49/1,7 (вбиральня); 50/74,0 (підсобне); 51/16,1 (котельня); 50/6,0 (сходи); 51/40,9 (підсобне); 52/8.0 (підсобне); 53/35,8 (підсобне). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2021 року по цивільній справі №753/21685/17, провадження №2/753/941/21 позов [PERSON] , [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] задоволено частково: визнано право [PERSON] та [PERSON] на постійне безоплатне користування приміщеннями загального користування в будинку [ADDRESS] ; зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] та [PERSON] перешкоди у користуванні зазначеними вище приміщеннями загального призначення; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1/6 частину вартості робіт з електропостачання житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих за період з 01 листопада 2013 року по 01 березня 2021 року, в загальному розмірі 159 295 гривень 37 копійок; зобов`язано [PERSON] та [PERSON] утримуватись від дій, що порушують права та інтереси [PERSON] як співвласника житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - садового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 806925680000); зобов`язано [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні електричними мережами та трансформаторною підстанцією, що забезпечують електропостачання даного житлового будинку та надати до них вільний доступ шляхом надання ключів від трансформаторної підстанції; в задоволенні решти вимог первісного та зустрічного позовів було відмовлено (а.с.57-83). Як вбачається з тексту рішення Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2021 року, яке набрало законної сили, судом встановлено, що позивач [PERSON] замовив та оплатив роботи та послуги, передбачені колективним договором, а саме: отримав від ПАТ «Київенерго» технічні умови, замовив та отримав проектно-кошторисну документацію з електропостачання будинку [ADDRESS] , якою передбачена установка комплексної трансформаторної підстанції КТПС-160/10/04-УІ та підключення її до магістральної електромережі, у встановленому порядку погодив проектно-кошторисну документацію та організував проведення монтажних робіт з установки КТП та підключення до неї своєї квартири, квартир [PERSON] і [PERSON] та сходових клітин 2 і 3 поверхів. Вказані обставини не заперечуються відповідачем та підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами (т.1, а.с.156-206, т.3, а.с.3-208, 235-250, т.4, а.с.1-36, справи №753/21685/17). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи (висновок № 5899/5900/14-42 від 18.02.2015 року) вартість робіт з електропостачання будинку [ADDRESS] склала 468 570 грн. (т.4, а.с.118-147 справи №753/21685/17). Крім того, у вказаному рішенні Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2021 року було зазначено, що …Водночас судом установлено, що [PERSON] як співвласник спірного будинку уклав колективний договір щодо заміни системи електропостачання спірного будинку, за умовами якого зобов`язався нарівні з іншими співвласниками здійснювати фінансування відповідних робіт. Цей договір сторонами або в судовому порядку не розривався, недійсним не визнавався і не скасувався, а відтак він є чинним. Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. На надмірність чи зайвість здійснених позивачем витрат щодо заміни системи електропостачання відповідач не посилався. Отже, виходячи визначених статтею 14 ЦК України меж виконання цивільних обов`язків, законодавчого правила щодо обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України), загальних умов виконання зобов`язання (стаття 526 ЦК України) та встановленого судом факту здійснення [PERSON] витрат на забезпечення належного функціонування спільного майна, суд вбачає підстави для стягнення з [PERSON] як співвласника спірного будинку 1/6 частини коштів, сплачених позивачем за роботи та послуги, пов`язані з встановленням та підключенням комплексної трансформаторної підстанції. Згідно з висновком експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи вартість робіт з електропостачання спірного будинку склала 468 570 грн. … (а.с.78). Відповідно до ч.4, ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як зазначено у Постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.04.2018 року у справі №753/11000/14-ц (провадження №61-11сво17) Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта… Як встановлено з вище описаного судом, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.05.2021 року, яке набрало законної сили, було встановлено, що колективний договір від 2.12.2012 року є чинним на день розгляду справи і є обов`язковим для виконання сторонами договірних відносин, співвласниками будинку [ADDRESS] . [PERSON] виконав всі умови покладені на нього вказаним договором, сплативши 468 570 грн., що були підтверджені доказами, які підлягають розподілу в рівних частках з кожного співвласника зазначеного садового будинку [ADDRESS] та сплаті [PERSON] в порядку ст.360 ЦК України. Встановлені судовим рішенням обставини мають преюдиціальне значення для розгляду даної справи, оскільки стосуються правовідносин, що склались після укладення одного і того ж колективного договору від 2.12.2012 року, між тими ж співвласниками будинку, щодо того ж самого предмету спору, при цьому позивач - та ж сама особа - [PERSON] , а відповідач - інший співвласник будинку [ADDRESS] - [PERSON] . За приписами ч.2, ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як вбачається з тексту колективного договору від 2.12.2012 року строк виконання співвласниками зобов`язання про фінансування робіт з облаштування електропостачання будинку [ADDRESS] не визначений, тому позивач [PERSON] скористався положенням ч.2, ст.530 ЦК України і 3.10.2023 року направив вимогу про сплату боргу за п.3 колективного договору від 2.12.2012 року відповідачу [PERSON] за його місцем реєстрації: [ADDRESS] (а.с.23-28). Факт направлення такої вимоги відповідачу підтверджується описом поштового вкладення, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.38), накладною №0216015246033 Укрпошти, фіскальним чеком Укрпошти на суму 71,80 грн. від 3.10.2023 року 14:05:44 годин та чеком RRH: 327611455546 від 3.10.2023 року о 14:05:12 годин (а.с.38, зворот. бік). Як зазначено у ч.1, ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1, ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За приписами ч.1, ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як встановлено судом, відповідач [PERSON] як на день подачі даного позову до суду - 16.09.2025 року, так і на день розгляду даної справи умови колективного договору від 2.12.2012 року та письмову вимогу позивача від 3.10.2023 року по оплаті 1/6 частини від загальної суми 468 570 грн. вартості робіт по облаштуванню і проведенню електропостачання не виконав. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав в повному обсязі, тому 78 095 грн., що є 1/6 частиною від загальної суми 468 570 грн. вартості описаних робіт, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку в рахунок стягнення боргу за колективним договором від 2.12.2012 року. Ствердження представника відповідача про те, що позивач [PERSON] пропустив 3-річний строк звернення до суду (строк позовної давності), який відраховується від дати укладання колективного договору 2.12.2012 року, суд не може покласти в основу рішення, оскільки даний колективний договір не містить строку його виконання співвласниками будинку, включаючи і відповідача, тому даний строк відраховується з дати пред`явлення письмової вимоги в порядку ч.2, ст.530 ЦК України, яка була направлена позивачем [PERSON] 3.10.2023 року за його адресою реєстрації місця проживання, що передбачено п.8 колективного договору від 2.12.2012 року, а саме: всі документи вважаються врученими стороні, якщо вони відправлені поштою із повідомленням про вручення по адресам, зазначеним у цьому договорі (а.с.11, зворот. бік; а.с.29, зворот. бік). За таких обставин позивач [PERSON] не пропустив строк звернення до суду з вимогою про стягнення боргу за колективним договором і звернувся вчасно. Як регламентовано ч.2, ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Диспозицією ч.2, ст.625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити кредитору на вимогу останнього суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, прострочення грошового зобов`язання боржником є підставою для настання для нього наслідків - стягнення з нього встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Прострочення грошового зобов`язання встановлюється або після спливу терміну його виконання, або невиконання зобов`язання після пред`явлення письмової вимоги, якщо договором не встановлено строку його виконання. Судом встановлено, що [PERSON] направив таку письмову вимогу [PERSON] 3.10.2023 року, оскільки колективний договір не містив строку його виконання, тому, враховуючи семиденний строк виконання даної вимоги відповідачем, прострочення строку виконання в даному випадку наступає з 11.10.2023 року. Позивач [PERSON] 16.09.2025 року звернувся до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 229 642 грн. 01 коп. індексу інфляції за весь час прострочення боргу за колективним договором від 2.12.2012 року за період з 2.12.2012 року по 3.10.2023 року та 25 405 грн. 48 коп. 3% річних від простроченої суми за період з 2.12.2012 року по 3.10.2023 року, тобто в період який не є простроченням грошового зобов`язання відповідача перед позивачем, і який ще не настав як прострочення грошового зобов`язання. При цьому він не змінював і не доповнював позовні вимоги про стягнення сум, передбачених ч.2, ст.625 ЦК України, за період з 11.10.2023 року і по день звернення до суду з даним позовом. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні частини позову про стягнення з відповідача на користь позивача 229 642 грн. 01 коп. індексу інфляції за весь час прострочення боргу за колективним договором від 2.12.2012 року за період з 2.12.2012 року по 3.10.2023 року та 25 405 грн. 48 коп. 3% річних від простроченої суми за період з 2.12.2012 року по 3.10.2023 року. Позицію представника відповідача [PERSON] [PERSON] викладену в судовому засіданні, що [PERSON] не є разом з позивачем співвласником зазначеного нерухомого майна, відповідач не підписував з позивачем ніяких цивільно-правових договорів, не уповноважував [PERSON] здійснювати будь-які функції щодо нерухомого майна, і не брав на себе перед позивачем жодних зобов`язань, від імені [PERSON] колективний договір підписав його брат [PERSON] , діючи на підставі довіреності, термін дії якої закінчується 23.12.2012 року, тому і повноваження [PERSON] як представника співвласника [PERSON] припиняються саме з 23.12.2012 року, крім того, позивач, достеменно знаючи місце проживання відповідача в [ADDRESS] , надсилає вимогу за вказаним договором до м. Херсона за місцем реєстрації [PERSON] , де відповідач не буває, чим ускладнює її отримання, також позивач не надав відповідачу повний перелік виконаних ним робіт та документальні підтвердження їх оплати, суд не може покласти в основу рішення, оскільки вона спростовується описаними вище доказами. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд частково задовольняє позовні вимоги позивача, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача розмір судового збору, сплаченого останнім при зверненні до суду з даним позовом, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (78 095 грн.), а саме 1 211 грн. 20 коп. судового збору (розмір судового збору на день звернення до суду). В задоволенні іншої частини 2 120 грн. 22 коп. судового збору (3 331,42 грн. - 1 211,20 грн. = 2 120,22 грн.) необхідно відмовити.

Outcome: partial