Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Окружна прокуратура м. Миколаєва звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача шкоду заподіяному навколишньому природному середовищу незаконним заняттям рибним та водним добувним промислом в розмірі 26877 грн. на користь держави. В обгрунтування позову позивач вказує, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 490/5961/23 від 05.09.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Зазначена постанова набрала законної сили 18.09.2023. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, складеним провідним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Миколаївського рибоохоронного патруля від 15.06.2023 за № 018141/408, [PERSON] здійснював вилов водних біоресурсів забороненим знаряддям лову, а саме сіткою місіновою. Неправомірними діями [PERSON] заподіяно шкоду у розмірі 26877 грн. Розрахунок збитків, завданих рибному господарству України незаконними діями [PERSON] у розмірі 26877 грн, проведено Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області відповідно до встановлених такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 № 1042 , які до теперішнього часу [PERSON] в добровільному порядку не відшкодовано. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом досліджено постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 вересня 2023 року згідно якої визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. З постанови вбачається, що 15 червня 2023 року о 05 годині 00 хвилин, громадянин [PERSON] в м. Миколаєві, Центрального району, Варварівка, на Бузькому лимані, здійснював вилов водних біоресурсів забороненим знаряддям лову сіткою з вічком діаметром 40 мм, довжиною 50 м в брід, в кількості 1 штуки, чим порушив вимоги розділу IV пункту 1 підпункту 1 «Правил любительського та спортивного рибальства» затверджених Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2022 року №700, також виловив рибу карась сріблястий у кількості 17 штук та завдав збитки рибному господарству на суму 26 877 гривні, відповідно до Постанови КМУ від 06.10.2021 року №1039, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.85 КУпАП. Згідно опису об`єктів лову від 15.06.2023 року у [PERSON] було вилучено наступне: риба карась сріблястий, 17 штук. Судом досліджено лист Управління державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області від 30.10.2025 року, згідно якого повідомлено, що розрахунок заподіяної шкоди рибним запасам України в результаті незаконного вилову водних біоресурсів громадянином [PERSON] відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 018141/408 від 15.06.2023 року, який здійснювався відповідно до Постанови КМУ від 06.10.2021 року за № 1039 «Про внесення змін у додатки 1-3 до постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних водних біоресурсів». Загальна сума збитків завданих [PERSON] складає 26877 грн. До теперішнього часту інформація про сплату [PERSON] у добровільному порядку шкоди не надходила. З метою досудового вирішення спору, на адресу [PERSON] скеровано претензії від 20.06.2024 року та 28.10.2024 року, однак, в добровільному порядку [PERSON] не відшкодував шкоду, завдану незаконним виловом риби, що встановлено постановою суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.04.2008 № 4-рп/2008 неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової владиКонституціїта законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі. Отже, законодавством встановлений обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Положення пункту 3 частини статті 131-1 Конституції України визначають, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Безпосередньо питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано устатті 23 Закону України «Про прокуратуру». Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина 1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (частина 3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді; прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва; прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень (абзаци перший - третій частини 4). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №587/430/16-ц та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі №912/2385/18 надані правові висновки стосовно застосування правових положень щодо прокурорського представництва, основними з яких є: обов`язок прокурора обґрунтувати та довести підстави для представництва, у тому числі у чому полягає бездіяльність компетентного органу; недотримання таким органом розумного строку на звернення до суду із позовом; розумність строку повинна визначатися судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту, а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо. У той же час, нераціональне і таке, що суперечить вимогам чинного законодавства використання природних ресурсів, у тому числі водних живих ресурсів, не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права в Україні. Отже, правовідносини щодо охорони навколишнього природного середовища становлять суспільний інтерес, а незаконне використання природних ресурсів такому суспільному інтересу не відповідає. У дійсних правовідносинах сторін, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області, основним завданням якого відповідно до Положення про управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області, затвердженого наказом Державного агентства України з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм від 15.02.2024 №77, є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства, меліорації земель. Управління забезпечує здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів, а також має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. З метою встановлення підстав для представництва інтересів держави у сфері відшкодування шкоди, завданої водним живим ресурсам, прокурором до Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області скеровано запит від 02.02.2024 про надання інформації щодо пред`явлення або запланованих заходів щодо пред`явлення позову про стягнення завданої шкоди. Листом Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області від 30.10.2025 повідомлено про відсутність позову до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої водним живим ресурсам. Заходів для відшкодування шкоди у судовому порядку не заплановано у зв`язку з відсутністю асигнувань на обов`язкову сплату судових зборів. Як обгрунтовує звернення до суду з вказаним позовом прокуратура, попри очевидність допущеного відповідачами правопорушення, Управлінням Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області самостійно не вжито вичерпних заходів, спрямованих на відшкодування шкоди, заподіяної незаконним виловом водних живих ресурсів. Відповідно позов про стягнення з [PERSON] збитків до суду не заявлено, у зв`язку із чим, кошти до місцевого бюджету до цього часу не відшкодовано, що призводить до неможливості виконання відповідних природоохоронних та соціальних програм. На виконання свого обов`язку щодо зобов`язанння попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень Окружною прокуратурою м. Миколаєва 19.12.2025 повідомлено Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Миколаївській області про звернення окружною прокуратурою до суду з позовною заявою щодо відшкодування шкоди, заподіяної кримінальним правопорушення рибному господарству на суму 26877 грн. Таким чином, оскільки уповноважений орган неналежно виконує обов`язки із захисту інтересів держави, наявні підстави для звернення прокурора до суду з таким позовом в межах своєї компетенції, передбаченої статтею 1311 Конституції України, статтями 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», ст.56 ЦПК України. Таким чином, на даний час наявні підстави і визначена законом можливість для пред`явлення прокурором позову в інтересах держави до [PERSON] про стягнення шкоди, завданої адміністративном правопорушенням. Відповідно дост.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цієюКонституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Крім цього, згідно ізст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки. Положеннями п. п. «а», «б» абз. 1ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища`встановлено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: раціонального і економного використання природних ресурсів на основі широкого застосування новітніх технологій; здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища. Стаття 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів" надає повноваження посадовим особам органів рибоохорони, зокрема, визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Згідно із ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»- шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення, такої діяльності. Стаття 63 Закону України «Про тваринний світ», передбачає, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, у порядку та розмірах, встановлених законодавством. Разом з тим, відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю. Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди міститься устатті 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди. За встановлених судом обставин, враховуючи доведеність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП України, відсутність жодних заперечень відповідача проти заявлених позовних вимог, наявність належних доказів щодо розміру заподіяної шкоди, позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної державі в розмірі 26877 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно достатті 141 ЦПК України з відповідача на користь Миколаївської обласної прокуратури підлягає стягненню судовий в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial