Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що 16.09.2020 р. відповідач ознайомився з умовами кредитування та підписав Паспорт кредиту. 16.09.2020 р. відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (далі Договір) та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювальна кредитна лінія до 75000 грн. (п. 1.2 Договору); тип кредитної картки: картка «Універсальна GOLD»; строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п. 1.2 Договору); процентна ставка, відсотків річних: 40,8 % (п. 1.3 Договору); кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 1.4 Договору); розмір мінімального обов`язкового платежу: 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п. 1.4 Договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі 60,00 % (п. 1.5 та п. 2.1.1.2.12 Договору). Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 р. № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідач [PERSON] отримав платіжний інструмент кредитну картку номер [NUMBER] , строк дії 08/24, тип-Універсальна GOLD, також згодом було отримано: кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 10/26, тип Універсальна GOLD. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, таким чином, згідно Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 р., відповідач є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, в результаті чого станом на 27.01.2026 р. утворилася заборгованість у розмірі 42117 грн. 03 коп. з яких: 33874 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредита; 8242 грн. 81 коп. заборгованість за простроченими відсотками. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 16.09.2020 р. у сумі 42117 грн. 03 коп. з яких: 33874 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредита; 8242 грн. 81 коп. заборгованість за простроченими відсотками та понесені судові витрати у розмірі 2662 грн. 40 коп. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Меркулова В.В. у судове засідання не з`явилася, надала письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначив, що надані банком документи (анкета-заява, паспорт споживчого кредиту, виписка по рахунку та таблиця розрахунку заборгованості) відображають порядок обслуговування рахунку та умови кредитного продукту, але не містять належних та допустимих доказів, які б у сукупності підтверджували погодження сторонами істотних умов кредитного договору, що свідчили б про виникнення зобов`язань, передбачених безпосередньо вказаною ст. 1054 ЦК України. Крім того, матеріали справи не містять первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували фактичне надання кредитних коштів, їх зарахування на його рахунок у визначеному розмірі та порядок їх використання, що виключає можливість однозначного встановлення факту виникнення та розміру заявленої заборгованості. Також банком не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами кредитного договору, а також не надано доказів щодо фактично суми наданого кредиту та зарахування кредитних коштів на платіжну картку, яка належить йому. Крім того, надані банком виписка по рахунку та розрахунок заборгованості не дозволяють встановити початок виникнення зобов`язань, фактичний обсяг отриманих коштів та не дають можливості здійснити перевірку (перерахунок) заявленої заборгованості. За таких обставин неможливо достовірно встановити структуру та підстави виникнення заборгованості, що унеможливлює перевірку її обґрунтованості. Дослідивши докази по справі, заслухавши думку відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву № б/н від 16.09.2020 р. та приєднався до Умов та правил надання банківських послуг (далі Договір). На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу [PERSON] відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт до 75000 грн. , що підтверджується випискою по рахунку. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 08/24, тип-Універсальна GOLD. Також згодом було отримано: кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 10/26, тип Універсальна GOLD. Процентна ставка відсотків річних становить 40,8 % (п. 1.3 Договору). У процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві - впровадженні нормами закону "Про споживче кредитування" паспорту споживчого кредиту - клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 16.09.2020 р., в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредиту по картковим рахункам. Відповідач [PERSON] не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування. АТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України). Згідно з п. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до п.2 ст.549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного бо неналежно виконаного зобов`язання. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (частина перша ст. 530 ЦК України). Частиною першою ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 ЦК України), якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, у порушення п. 1.4 Договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Верховний Суд у постанові від 04 листопада 2020 року по справі № 534/1072/18-ц вказав на те, що апеляційний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використання картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами був укладений Договір, матеріали справи містять виписки по рахунку, які є первинними банківськими документами, які свідчать, що позивачем надавались, а відповідачем використовувались кредитні кошти. Відповідач свої договірні зобов`язання перед позивачем не виконав, допустивши прострочення та утворення заборгованості станом на 27.01.2026 р. утворилася заборгованість у розмірі 42117 грн. 03 коп. з яких: 33874 грн. 22 коп. заборгованість за тілом кредита; 8242 грн. 81 коп. заборгованість за простроченими відсотками. Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню - необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 16.09.2020 р. у сумі 42117 грн. 03 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662 грн. 40 коп.

Outcome: approved