Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернулося до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послугу з розподілу природного газу за період з 01.04.2024 по 30.11.2025 в розмірі 1335,60 грн, 3% річних в розмірі 74,54 грн, інфляційні втрати в розмірі 269,41 грн, всього - 1679,55 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладений публічний договір № 0800271226 розподілу природного газу (акцептування договору - споживання природного газу, що підтверджується інформацією про обсяги природного газу). Відповідно до п. 2.1 договору оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити своєчасно позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Однак, в порушення умов зазначеного договору, відповідачем не проведена оплата за послугу з розподілу природного газу, внаслідок чого за період з 01.09.2023 року до 30.11.2025 виникла заборгованість у розмірі 1335,60 гривень, про що свідчить розрахунок боргу, який виконано відповідно до постанови НКРЕКП № 1944 від 30.12.2022 «Про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу для ТОВ «Газорозподільні мережі України», тариф на послуги розподілу природного газу: з 01 січня 2023 року складає 1,49 грн за 1 м3 на місяць без ПДВ, крім того ПДВ 0,29 грн, що разом становить 1,78 грн з ПДВ. Крім того зазначено, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідачу нараховані 3 % річних за несвоєчасну оплату за послугу розподілу природного газу за період з 21.01.2024 до 30.11.2025 у розмірі 74,54 грн та інфляційні втрати за несвоєчасну оплату за послугу розподілу природного газу за період з 21.01.2024 до 30.11.2025 в розмірі 269,41 грн. З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість. Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 02.03.2026 відкрито провадження в справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач [PERSON] отримав копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з доданими до неї копіями документів, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву відповідач не надав, відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» та відповідачем [PERSON] укладений публічний договір № 0800271226 розподілу природного газу (акцептування договору - споживання природного газу, що підтверджується інформацією про обсяги природного газу), відповідно до умов якого оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] , а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити своєчасно позивачу вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до п. 1.1 типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30 вересня 2015 року, вказаний договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Згідно з п. 1.2 договору, його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРМ. Відповідно до п. 2.1 типового договору розподілу природного газу оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі строки та порядку визначені цим договором. Згідно з п. 6.1, п. 6.2 розділу VI договору, оплата вартості послуг оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Пунктом 6.3 розділу VI договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єкту) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуг розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (п.1 глава 6 розділу VI Кодексу). Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ (абз. 2 та абз. 3 п. 6.6 розділу VI договору розподілу природного газу). Відповідно до п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та пункту 1.3 договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до п. 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послуги розподілу природного газу, що надається оператором ГРМ за договором розподілу природного газу здійснюється виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачується споживачем рівномірними частинами протягом календарного року. Згідно з п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу. Відповідно до п. 4 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМдля побутових споживачів на об`єктах у яких відсутнє споживання природного газу протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність визначається оператором ГРМ на рівні: 39 м3 для об`єкта побутового споживача на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 м3 - для об`єкта побутового споживача на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 м3 - для об`єкта побутового споживача на якому природний газ використовується комплексно, у тому числі для опалення або об`єкта споживача, що не є побутовим. Згідно з ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситися своєчасно. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/ тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1 та 2 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] споживав природний газ, розподілений до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , і в такий спосіб, на підставі п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, приєднався до умов типового договору розподілу природного газу. Водночас, відповідач не виконує покладений на нього обов`язок сплачувати за послугу з розподілу природного газу, внаслідок чого, згідно наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» розрахунку, заборгованість відповідача за послуги розподілу природного газу за період з 01.11.2023 року до 30.11.2025 становить 1335,60 грн. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач [PERSON] у добровільному порядку сплатив зазначену заборгованість. Водночас, з огляду на положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за послугу розподілу природного газу відповідачу за період з 21.01.2024 до 30.11.2025 нараховані 3 % річних за несвоєчасну оплату за послугу розподілу природного газу в розмірі 74,54 грн та інфляційні втрати в розмірі 269,41 грн, згідно з розрахунком, зазначеним у позовній заяві. Так, надані позивачемдокази, які досліджені судом, підтверджують факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за публічним договором № 0800271226 розподілу природного газу. Водночас, відповідачем не надано до суду відзиву на позовну заяву, а також доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості чи контррозрахунку суми заборгованості. Отже, з огляду на вищенаведені норми права, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши надані докази, встановивши, що позивачемвиконано свої зобов`язання за договором, а відповідач [PERSON] не виконує покладений на нього обов`язок сплачувати за послугу з розподілу природного газу, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої підтверджено позивачем та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Водночас, відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено судом, позивачем понесені судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 3328,00 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями. Отже, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 3328,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved