Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Суть справи 29.12.2025 до Підгаєцького районного суду Тернопільської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» в особі директорки Марії Хлопкової (самопредставництво) з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №162023 від 27.11.2024 у розмірі 16255,25 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 10629,15 грн, заборгованості за відсотками в сумі 5225,10 грн та заборгованості за комісією 401,00 грн; понесені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Розгляд справи просить провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за відсутності позивача, у випадку неявки в судове засідання відповідача у визначені судом дату та час, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 27.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредіплюс» (надалі - Первісний Кредитор, Кредитодавець) та [PERSON] (далі - Відповідач, Позичальник) укладено кредитний договір № 162023 на суму 12000,00 грн. Відповідач, діючи свідомо та добровільно, без будь-якого примусу чи тиску, виявив намір отримати кредитні кошти та здійснив реєстрацію на офіційному веб-сайті Кредитодавця. Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті Кредитодавця, Відповідач пройшов процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення Кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію Позичальника на підставі отриманих від нього відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами Кредитного договору. На виконання умов Кредитного договору, 27.11.2024 Первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку Відповідача, що, в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Первісного кредитора. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 16.04.2025 Первісний Кредитор та Позивач уклали Договір факторингу № 16042025 (далі - Договір факторингу 1), згідно з умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Згідно з умовами Кредитного договору Відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та не повертав наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Враховуючи зазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором, на момент подання позовної заяви, становить - 16555,25 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 10629,15 грн, заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом в сумі 5225,10 грн, з заборгованості по комісії в сумі 401,00 грн та заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) в сумі 300,00 грн. Разом з тим, до позовних вимог про стягнення заборгованості не включена заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) в сумі 300,00 грн. Процесуальний рух справи Ухвалою від 20.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначене на 18 лютого 2026 року на 10 год. 00 хв. Крім того, вказаною ухвалою суду в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України, частково задоволено клопотання представниці позивача про витребування доказів, витребувано з Банка-емітента АТ КБ «Приватбанк» необхідну для розгляду справи інформацію (документи). 18.02.2026 в призначене судове засідання представниця позивача, директорка ТОВ «Юніт Капітал» Хлопкова М. не з`явилася, однак в позовній заяві клопотала про розгляд справи за відсутності представника. Відповідач в судове засідання також не з`явився. Поштове відправлення, яким відповідачу направлено копію ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження та повідомленням про виклик повернулося 03.02.2026 з позначкою «адресат відсутній». Ухвалою від 18.02.2026 судове засідання для розгляду справи по суті відкладене на 17 березня 2026 року на 13 год. 30 хв. з огляду на першу неявку відповідача, а також невиконання АТ КБ «Приватбанк» ухвали суду від 20.01.2026 про витребування доказів. Оголошення про виклик відповідача постановлено опублікувати на веб-порталі судової влади України. 17.03.2026 у судове засідання представниця позивача не з`явилася. У позовній заяві позивач просив розглядати справу без участі його представника та акцентував про відсутність заперечень щодо винесення заочного рішення. Відповідач відзиву на позов не подав, про причини неявки не повідомив. Про дату та час судового засідання відповідач належним чином повідомлявся за зареєстрованою адресою місця проживання та через веб-портал судової влади України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з тим, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд за його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. 17.03.2026 суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у суду даних чи доказів з ухваленням заочного рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи та докази в сукупності, суд встановив, що 27.11.2024 між [PERSON] та ТОВ ФК «Кредіплюс» було укладено Договір про споживчий кредит № 162023 на суму 12000,00 грн (арк.спр.34-37). Договір про споживчий кредит №162023 складається з індивідуальної частини договору про споживчий кредит (арк.спр.34-37), графіку(ів) платежів, які містять персональні умови кредитування Позичальника (арк.спр.37зв.), та загальної для всіх клієнтів Кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит (арк.спр.28-33), що розміщена на веб-сайті Кредитодавця https://finx.com.ua. Для отримання кредитних коштів [PERSON] 26.11.2024 здійснив заповнення заяви на видачу кредиту на веб-сайті кредитодавця із зазначенням персональних даних, яка підписана відповідачем за допомогою ідентифікатора3db5c3dd (арк.спр.25). Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір (індивідуальна частина) підписаний відповідачем за допомогою ідентифікатора 4dbe5258, який було надіслано на номер телефону відповідача [NUMBER] , котрий зазначено [PERSON] у заяві на видачу кредиту №100708274 (арк.спр.25). За договором ТОВФК «Кредіплюс» зобов`язалось на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.2.6. Договору, надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п.2.2.1 Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п.2.6. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі. Відповідно до п.2.2.1. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 12000,00 грн, шо надається не пізніше наступного дня після укладення Договору в наступному порядку: у розмірі 7649,38 грн - для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №151460 від 27.08.2024, укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 1350,62 грн - на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3000,00 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно з п.2.5 індивідуальної частини. Такий спосіб та строк надання кредиту передбачений і в паспорті споживчого кредиту, який є додатком до договору про споживчий кредит №162023 від 27.11.2024 (арк.спр.26-27). Згідно з п.2.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначеному в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки - незмінний. Пунктом 2.5 договору передбачена комісія за надання кредиту, яка складає 3000,00 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 25,00 % від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 дні з 27.11.2024 (дата надання кредиту) по 19.02.2025 (п.2.6.договору). Строк, на який надається кредит, встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів (п.2.6.1 договору). Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 10031,10 грн (п.2.7 договору.) Денна процентна ставка складає 10031,10 грн / 12000,00 грн / 84 днів * 100% = 0,9951%/день (п.2.7.1 договору.) Орієнтовна реальна річна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту) складає 48097,88% річних (п.2.8 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (сума загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом) складає 22031,10 грн (п.2.9.1 договору). Відповідно до змісту п.2.10 договору, якщо Позичальник не сплатив/не повністю сплатив періодичний платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної Графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6-й день від дати неналежної сплати Позичальник, якщо тільки він не звільнений від обов`язку сплачувати неустойку, згідно чинного законодавства, зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 150,00 грн, а в подальшому починаючи з 7-го дня пеню в розмірі, що становить 15,00 грн за кожний календарний день прострочення та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань Позичальником, не може перевищувати 50% від загальної суми кредиту, одержаного Позичальником за цим Договором, а у випадку, якщо загальний розмір кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, сукупна сума неустойки не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної Позичальником за цим договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом. Кредитодавець ТОВФК «Кредіплюс» виконало свої зобов`язання за договором та надало [PERSON] кредит в сумі 1350,62 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [NUMBER] , що підтверджується витягом з довідки про перерахування грошових коштів (арк.спр.17-18). Здійснення переказу коштів на вказаний рахунок підтверджується також інформацією, витребуваною судом за клопотанням позивача у банка-емітента АТ КБ «ПриватБанк», відповідно до якої АТ «ПриватБанк», підтвердив, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано картку № [NUMBER] , на яку 27.11.2024 надійшло зарахування коштів у розмірі 1350,62 грн (арк.спр.87-88). Як видно із Додатку до договору про споживчий кредит № 162023 від 27.11.2024 сторони погодили графік платежів (арк.спр. 37 зв.). Згідно з карткою обліку виконання договору №162023, відповідач [PERSON] 11.12.2024 здійснив один платіж на погашення заборгованості в сумі 3171,85 грн (арк.спр.51), відтак загальна сума фінансового боргу [PERSON] перед ТОВ ФК «Кредіплюс» станом на 25.02.2025 становить 16555,25 грн, що складається з тіла кредиту - 10629,15 грн, відсотків - 5225,10 грн, комісії - 401 грн, та пені - 300 грн. 16.04.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «Юніт-Капітал» було укладено Договір факторингу №16042025 (арк.спр. 7), відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, що підтверджується також актом приймання-передачі реєстру прав вимог №2 до договору факторингу (арк.спр. 54) та витягом з додатку №1 до договору факторингу, реєстр прав вимог №2 (арк.спр. 55). Оплата за договором факторингу за відступлення прав вимоги здійснена 08.05.2025, платіжна інструкція №440 (арк.спр.53). Відповідно до витягу з додатку №1 до договору факторингу, реєстр прав вимог №2 від 27.10.2025 під порядковим номером 186 у цьому реєстрі значиться відповідач [PERSON] , загальна заборгованість якого становить 16555,25 грн, з яких заборгованість по основному боргу, тіло кредиту - 10629,15 грн, заборгованість по відсотках - 5225,10 грн, заборгованість по комісії - 401 грн, заборгованість по штрафах/пені - 300 грн, сума фінансування-1328,64 грн (арк.спр.55). Таким чином, ТОВ «Юніт Капітал» має право вимоги до відповідача за кредитним договором №162023 від 27.11.2024. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодних платежів для погашення кредитної заборгованості на рахунки позивача. Відповідач [PERSON] не скористався своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, не подав відзиву на позов, не надав будь-яких заперечень проти позову чи доказів на спростування позиції позивача, не навів обставин, які мають значення для справи і на які він послався би як на підставу своїх заперечень, не надав контррозрахунку заборгованості. Норми права, які підлягають застосуванню та висновки суду В силу вимог ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є: умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частини 2 статті 1056-1 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.1055 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статтей 1046-1053 ЦК України), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до абз. 1 ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частина 6 цієї статті визначає, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що у разі, коли відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, то моментом його підписання є в тому числі використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч.1 ст. 2 Закону України «Про електронну комерцію»). У силу ч. 3 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України). За приписами ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч.1 ст. 212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). Згідно з п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений. Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); в) факторингу (глава 73 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом процесуального правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Заміна стягувача жодним чином не порушує законних прав та інтересів боржника та з врахуванням положень статті 516 ЦК України не залежить від його думки щодо такої заміни. Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі № 2-1055/11. З огляду на викладене, умови договорів факторингу у цій справі є дійсними, відповідно до законодавства містять істотні умови конкретного змісту щодо відступлення прав вимоги до боржників, що визначаються на момент переходу цих прав в порядку передбаченому договорами факторингу, в тому числі вимог, прав і обов`язків сторін, які виникнуть після укладання цих договорів. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Договір про споживчий кредит № 162023 між ТОВ ФК «Кредіплюс» та [PERSON] було укладено відповідно до ст.11-12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав його індивідуальну частина шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором 4dbe5258. Отже сторони досягли згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України. Про добровільність укладення договору свідчить заява [PERSON] на отримання грошових коштів в кредит від 26.11.2024, заповнена і підписана відповідачем одноразовим ідентифікатором 3db5c3dd (арк.спр.25). В цій заявці визначено, що метою кредиту є погашення іншого кредиту і сплата комісії. У паспорті споживчого кредиту, який є додатком до договору про споживчий кредит №162023 від 27.11.2024 визначено такий спосіб надання кредиту: безготівковим шляхом на рахунки позичальника, здійснення платежів на користь кредитодавця. Й зокрема, сторони узгодили, що кредит надається у такому порядку: у розмірі 7649,38 грн - для погашення заборгованості Позичальника за договором про споживчий кредит №151460 від 27.08.2024, укладеним з Кредитодавцем; у розмірі 1350,62 грн - на № рахунку/картки Позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 3000,00 грн шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно з п.2.5 індивідуальної частини. Після підписання договору електронним підписом у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТОВ ФК «Кредіплюс» виникло зобов`язання перерахувати кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки відповідача (було виконано, що підтверджується матеріалами справи), а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит та визначені у договорі за домовленістю сторін проценти у визначений договором строк. Судом встановлено, що 27.11.2024 на рахунок [PERSON] було нараховано кредитні кошти в сумі 1350,62 грн (арк.спр.87-88). Відповідач, як видно з картки обліку виконання договору №162023 (арк.спр. 51) здійснив лише один платіж на погашення заборгованості - 11.12.2024 в сумі 3171,85 грн, що в сумі і даті відповідає графіку платежів повернення (арк.спр.27, 37 зв.). Більше, за твердженням позивача, станом на дату подання позовної заяви, жодного платежу на погашення заборгованості не здійснювалося. Тобто відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий йому кредит в строки, передбачені договором. Строк кредитування згідно з договором про споживчий кредит №162023 від 27.11.2024 закінчився 19.02.2025. Саме в цей день первісний кредитор припинив нараховувати відповідачу проценти за користування кредитом, що відповідає положенням укладеного договору, оскільки зі спливом строку кредитування позичальник вже не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до вимог ст.1048 ЦК України. За випискою з особового рахунку за кредитним договором №162023 від 27.11.2024, сформованою позивачем станом на 01.11.2025, та карткою обліку виконання договору №162023, від первісного кредитора станом на 25.02.2025, загальна сума заборгованості за договором склала 16555,25 грн, з них за тілом кредиту - 10629,15 грн, відсотків - 5225,10 грн, простроченої комісії - 401 грн, включаючи пеню - 300 грн. (арк.спр.50-51). Однак в позовних вимогах у суму заборгованості позивачем не включено пеню, що цілком відповідає законодавству, позаяк відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем після набуття права вимоги до відповідача на підставі договору факторингу (після 07.05.2025) жодних відсотків чи штрафних санкцій також більше не нараховувалося. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, враховуючи встановлені обставини справи, те, що фактично отримані відповідачем кредитні кошти у добровільному порядку кредитору не повернуті, позивач, як новий кредитор, вправі обґрунтовано вимагати повернення відповідачем заборгованості шляхом стягнення з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованості за договором про споживчий кредит №162023 від 27.11.2024 у розмірі 16255,25 грн. Стосовно стягнення судових витрат суд дійшов таких висновків. Відповідно до п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. За ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, суд враховує таке. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених судових витрат позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, укладеного між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» і ТОВ «Юніт Капітал» (клієнт), відповідно до якого клієнт доручив, а Адвокатське бюро прийняло на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; додаткову угоду № 25770580912 до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025; акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025. Перелік наданих правових та юридичних послуг на суму 7000,00 грн, відповідно до акта прийому-передачі наданих послуг, включає: вивчення матеріалів справи: 2 год - 1000,00 грн; складання позовної заяви: 2 год - 5000,00 грн; підготовка адвокатського запиту: 1 год - 500,00 грн; підготовка та подача клопотання: 1 год - 500,00 грн. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 7000,00 грн є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. Слід також зазначити, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved