Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» через представника Алієву Нурай звернулося до суду із указаним позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами на загальну суму в розмірі 63 009,79 грн. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір №8098186, в силу якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти на умовах встановлених цим договором, які відповідач зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування цим кредитом. Проте, відповідач не виконав належним чином своїх кредитних зобов`язань перед первісним кредитором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку він добровільно не сплачує, зокрема на момент подання позову загальна сума заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором становить загальну суму в розмірі 15 976,29 грн. При цьому, згідно Договору факторингу №24042025 від 24.04.2025 року, за яким відповідно до Реєстру боржників від 24.04.2025, первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги вищевказаної заборгованості на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», до якого перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором №8098186 від 19.07.2024 року на загальну суму заборгованості в розмірі 15 976,29 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3499,30 грн., заборгованість за несплаченими відсотками в сумі 6141,99 грн. та заборгованість за пенею, штрафами в сумі 6335 грн. Крім того, 29 липня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено Кредитний договір №989307267, в силу якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти на умовах встановлених цим договором, які відповідач зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування цією позикою. Проте, відповідач не виконав належним чином своїх кредитних зобов`язань перед первісним кредитором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку відповідач добровільно не сплачує, зокрема на момент подання позову загальна сума заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором становить загальну суму в розмірі 33241,50 грн. При цьому, згідно Договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 року права вимоги за цим Кредитним договором №989307267 від 29.07.2024 року були відступлені первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», яке за Договором факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 року, за яким відповідно до Реєстру боржників №4 від 04.08.2025 року відступило права вимоги спірної заборгованості до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», а відтак позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 33241,50 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 8900 грн., заборгованість за несплаченими відсотками в сумі 19891,50 грн. та неустойка в сумі 4450 грн. Крім того, 29 липня 2024 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено Договір позики №79138573, в силу якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти на умовах встановлених цим договором, які відповідач зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування цією позикою. Проте, відповідач не виконав належним чином своїх кредитних зобов`язань перед первісним кредитором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку відповідач добровільно не сплачує, зокрема на момент подання позову загальна сума заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором становить загальну суму в розмірі 13 792,00 грн. При цьому, згідно Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, за яким відповідно до Реєстру боржників №40 від 23.12.2024, права вимоги за цим Кредитним договором №79138573 від 29.07.2024 року були відступлені первісним кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», до якого перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму заборгованості в розмірі 13 792,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., заборгованість за несплаченими відсотками в сумі 1800 грн. та заборгованість за пенею в сумі 7992 грн. Оскільки відповідач добровільно не погасив спірну заборгованість за вищевказаними договорами кредиту та позики, що стало приводом для звернення позивача до суду із указаним позовом, який представник позивача просить задовольнити. Ухвалою судді від 27.02.2026 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідач [PERSON] своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву в установлений судом строк та спосіб не скористався. Ураховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких мотивів. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до приписів ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статей 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Крім того, в силу приписів статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Згідно частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України). Судом встановлено, що 19 липня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту №8098186, за яким відповідач отримав у первісного кредитора грошові кошти у розмірі 3500,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,5% від суми кредиту за кожен день користування цим кредитом, які зобов`язався повернути та сплатити відсотки за користування отриманими кредитними коштами (до 14.07.2025). Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» вищевказаний договір укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором (абзац другий ч. 1 ст. 12 цього Закону). Так, на виконання зазначених вище вимог законодавства, відповідач [PERSON] підписав згаданий кредитний договір у формі електронного документа із використанням електронного підпису, зокрема: Договір про надання споживчого кредиту №8098186 від 19.07.2024 року, який відповідач підписав за допомогою одноразового персонального ідентифікатора «C7639», 19.07.2024 о 09:42:03 год., тобто між сторонами укладено вищевказаний кредитний договір у формі у формі електронного документа із використанням електронного підпису. Також судом установлено, що 19 липня 2024 року первісний кредитор у цій справі ТОВ «Авентус Україна» перерахувало відповідачу [PERSON] грошові кошти згідно вищевказаного кредитного договору в сумі 3500,00 грн. на його карту [NUMBER] через АТ «ПУМБ», що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250429-9-2 від 29.04.2025 (про зарахування коштів на вказану карту відповідача). Як убачається із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором №8098186 від 19.07.2024 року, що відповідачем така не погашена та становить загальну суму в розмірі в сумі 15 976,29 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3499,30 грн., заборгованість за несплаченими відсотками в сумі 6141,99 грн. та заборгованість за пенею, штрафами в сумі 6335 грн. Також, як убачається із матеріалів справи, що згідно Договору факторингу №24042025 від 24.04.2025 року, за яким відповідно до Реєстру боржників від 24.04.2025, первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги вищевказаної заборгованості на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», до якого перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за Кредитним договором №8098186 від 19.07.2024 року на загальну суму заборгованості в розмірі 15 976,29 грн. При цьому, відповідачем не надано до суду доказів, які би спростовували наданий розрахунок заборгованості перед позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новим кредитором у грошовому зобов`язанні відповідача, а також стороною відповідача не доведено належними доказами про відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попереднім кредитором ТОВ «Авентус Україна». Відтак, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» (нового кредитора у зобов`язаннях) є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, зокрема, в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №8098186 від 19.07.2024 року в розмірі 9641,29 грн., окрім заборгованості за пенею, штрафами в сумі 6335 грн. Крім того, судом встановлено, що 29 липня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено Договір кредитної лінії №989307267, в силу якого товариство надало відповідачу кредит на умовах встановлених цим договором в сумі кредитного ліміту в розмірі 8900 грн., строком на 30 днів, який відповідач зобов`язався повернути у вказаний строк зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,41% на день від фактичного залишку по кредиту та сплати комісій. Вказаний кредитний договір укладено між сторонами у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «JPMK» о 15:53:57 год. від 29.07.2024, що відповідає приписам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а перерахування кредитних коштів проведено на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Також судом установлено, що 29 липня 2024 року первісний кредитор у цій справі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу [PERSON] грошові кошти згідно вищевказаного кредитного договору в сумі 8900,00 грн. на його карту VISA [NUMBER] , що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням від 29.07.2024. Як убачається із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за Кредитним договором №989307267 від 29.07.2024 року, що відповідачем така не погашена та становить загальну суму в розмірі в сумі 33241,50 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 8900 грн., заборгованість за несплаченими відсотками в сумі 19891,50 грн. та неустойка в сумі 4450 грн. Також, як убачається із матеріалів справи, що 01 жовтня 2024 року згідно Договору факторингу №МВ-ТП/2 права вимоги за цим Кредитним договором №989307267 від 29.07.2024 року були відступлені первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс», яке за Договором факторингу №27/0225-01 від 27.02.2025 року, за яким відповідно до Реєстру боржників №4 від 04.08.2025, відступило права вимоги спірної заборгованості до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» на загальну суму заборгованості в розмірі 33241,50 грн. При цьому, відповідачем не надано до суду доказів, які би спростовували наданий розрахунок заборгованості перед позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новим кредитором у грошовому зобов`язанні відповідача, а також стороною відповідача не доведено належними доказами про відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попередніми кредиторами (ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс»). Відтак, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» (нового кредитора у зобов`язаннях) є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, зокрема, в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №989307267 від 29.07.2024 року в розмірі 28791,50 грн., окрім неустойки в сумі 4450 грн. Крім того, судом встановлено, що 29 липня 2024 року між первісним кредитором ТОВ ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладено Договір позики №79138573, в силу якого товариство надало відповідачу кредит на умовах встановлених цим договором в сумі кредитного ліміту в розмірі 4000 грн., строком на 30 днів, який відповідач зобов`язався повернути у вказаний строк зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,5% на день від фактичного залишку по кредиту. Вказаний кредитний договір укладено між сторонами у формі електронного документа з використанням відповідачем електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «56813» о 15:15 год. від 29.07.2024, що відповідає приписам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а перерахування кредитних коштів проведено на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] . Також судом установлено, що 29 липня 2024 року первісний кредитор у цій справі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало відповідачу [PERSON] грошові кошти згідно вищевказаного кредитного договору в сумі 4000,00 грн. на його карту [NUMBER] , що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною квитанцією АТ «ТАСКОМБАНК» від 29.07.2024. Як убачається із наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості за Договором позики №79138573 від 29.07.2024 року, що відповідачем така не погашена та становить загальну суму в розмірі 13 792,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., заборгованість за несплаченими відсотками в сумі 1800 грн. та заборгованість за пенею в сумі 7992 грн. Також, як убачається із матеріалів справи, що 14 червня 2021 року згідно Договору факторингу №14/06/21, за яким відповідно до Реєстру боржників №40 від 23.12.2024, права вимоги за цим Кредитним договором №79138573 від 29.07.2024 року були відступлені первісним кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ», до якого перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму заборгованості в розмірі 13 792,00 грн. При цьому, відповідачем не надано до суду доказів, які би спростовували наданий розрахунок заборгованості перед позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новим кредитором у грошовому зобов`язанні відповідача, а також стороною відповідача не доведено належними доказами про відсутність такої заборгованості перед позивачем чи попереднім кредитором ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». Відтак, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» (нового кредитора у зобов`язаннях) є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, зокрема, в частині стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №79138573 від 29.07.2024 року в розмірі 5800,00 грн., окрім пені в сумі 7992 грн. Отже, суд приходить до переконання про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 44 232,79 грн. (тіло кредиту та несплачені відсотки), оскільки саме на цю суму непогашена заборгованість відповідачем є належним чином підтвердженою представником позивача, яка в подальшому в порядку переуступки боргу на підставі договорів факторингу перейшла до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» від первісного кредитора ТОВ «Авентус Україна» за Кредитним договором №8098186 від 19.07.2024 року, від первісних кредиторів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Таліон Плюс» за Кредитним договором №989307267 від 29.07.2024 року, від первісного кредитора ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» за Договором позики №79138573 від 29.07.2024 року. Разом із тим, суд вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача штрафних санкцій, а саме: заборгованості за пенею та штрафами за Кредитним договором №8098186 від 19.07.2024 року в сумі 6335 грн., неустойки за Кредитним договором №989307267 від 29.07.2024 року в сумі 4450 грн., пені за Договором позики №79138573 від 29.07.2024 року в розмірі 7992 грн., виходячи із таких мотивів. Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Як убачається із матеріалів справи, що згідно долучених до позовної заяви розрахунків заборгованості за кредитними договорами представником позивача при нарахування загальної суми заборгованості позичальника [PERSON] по вищевказаних кредитних договорах нараховано штрафні санкції (неустойка/пеня), серед іншого, нараховано: заборгованість за пенею та штрафами за Кредитним договором №8098186 від 19.07.2024 року в сумі 6335 грн., неустойку за Кредитним договором №989307267 від 29.07.2024 року в сумі 4450 грн., пеню за Договором позики №79138573 від 29.07.2024 року в розмірі 7992 грн. (разом 18777 грн.), що суперечить п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, в силу якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 21 січня 2025 року справа №751/3052/23 виснував, що тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, зважаючи на запровадження 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану, що на сьогодні не припинений та не скасований, а кредитні договори були укладені під час дії воєнного стану (19.07.2024, 29.07.2024), а тому заявлені представником позивача вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача неустойки та пені за укладеними кредитними договорами на загальну суму в розмірі 18777,00 грн., що нараховані під час дії воєнного стану, є незаконними та не можуть бути стягнутими. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» є обґрунтованими та підлягають до часткового задоволення, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути загальну суму заборгованості за отриманими кредитами на загальну суму в розмірі 44 232,79 грн. (сукупна заборгованість за тілом кредиту та несплаченими відсотками), окрім сукупної заборгованості за штрафними санкціями (неустойки та пені) на загальну суму в розмірі 18777 грн., що не можуть бути стягнутими. Окрім того, у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 3328 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становитиме 2336,25 грн. (44232,79/63009,79х3328). Ураховуючи викладене, та

Outcome: partial