Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Позивач - АТ «ІДЕЯ БАНК» звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 23.07.2021 між Банком та [PERSON] (Відповідачем) на підставі Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, текст якого розміщено на офіційному вебсайті Банку, було укладено Угоду № С-300-014458-21-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до умов Кредитного договору Відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] , за яким встановлено відновлювальну кредитну лінію з можливістю здійснення операцій із використанням електронного платіжного засобу в межах визначеного ліміту. Максимальний ліміт кредитної лінії становить 200 000,00 грн., при цьому ліміт, доступний на момент укладення Угоди, складав 44 900 грн. Процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена у розмірі 24 % річних. Позивач зазначає, що відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного та повного погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 16.04.2025р., становить 125 984,84 грн. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у вищезазначеному розмірі, а також понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. 19.05.2025 року ухвалою судді відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачу, що він має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачу була направлена ухвала про відкриття провадження, у встановлений в ухвалі строк, відзиву та клопотань до суду не надав, в судове засідання не з`явився, хоча судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Враховуючи викладене, та зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. 30 вересня 2015 року набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким визначено правові засади укладення та виконання електронних правочинів. Відповідно до ч. 8 ст. 11 зазначеного Закону, у разі укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції особа повинна пройти ідентифікацію та надати акцепт у встановленому порядку. Такий договір оформлюється в електронній формі та має містити істотні умови. Згідно зі ст.ст. 205, 207, 626, 628, 638, 639 ЦК України, правочин може вчинятися в письмовій (у тому числі електронній) формі, а договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов у належній формі. Укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем прирівнюється до письмової форми. Судом встановлено, що позивач здійснює надання банківських послуг із використанням мобільного додатку «O.Bank 2.0», який є складовою системи дистанційного обслуговування АТ «Ідея Банк», із проведенням дистанційної ідентифікації та верифікації клієнтів, у тому числі через Державний портал «ДІЯ», із застосуванням електронних підписів відповідно до вимог законодавства та нормативно-правових актів НБУ. Нормативними актами передбачено можливість підписання електронних документів, зокрема із застосуванням цифрового власноручного підпису, що створюється на екрані сенсорного пристрою, а також інших видів електронного підпису за умови дотримання встановленої процедури. Судом встановлено, що 23.07.2021 між Банком та [PERSON] (Відповідачем) на підставі Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, текст якого розміщено на офіційному вебсайті Банку, було укладено Угоду № С-300-014458-21-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Укладаючи Кредитний договір, Відповідач підтвердив, що ознайомлений з умовами Договору комплексного банківського обслуговування, усіма змінами та доповненнями до нього, вони є йому зрозумілими та прийнятними. Відповідно до умов Кредитного договору Відповідачу відкрито поточний рахунок № [NUMBER] , за яким встановлено відновлювальну кредитну лінію з можливістю здійснення операцій із використанням електронного платіжного засобу в межах визначеного ліміту. Максимальний ліміт кредитної лінії становить 200 000,00 грн, при цьому ліміт, доступний на момент укладення Угоди, складав 44 900 грн. Процентна ставка за користування кредитними коштами встановлена у розмірі 24 % річних. Зобов`язання щодо визначення розміру доступного ліміту кредитної лінії протягом строку дії договору здійснюється Банком у межах встановленого максимального ліміту. Таким чином, укладений між сторонами договір в електронній формі є належним та таким, що відповідає вимогам законодавства щодо письмової форми правочину. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, оскільки не здійснював своєчасного та повного внесення обов`язкових щомісячних мінімальних платежів, не погашав заборгованість за тілом кредиту, нарахованими процентами та іншими платежами, передбаченими умовами Договору. Станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить 125 984,84 грн., з яких: 42 433,63 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 83 551,21 грн. прострочені проценти за користування кредитом. Таким чином, в порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторін. Статтями 1054 та 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 3028,00 грн. судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved