Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

У жовтні 2025 [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Акцент-Банк», у якому просив визнати незаконними дії банку щодо блокування рахунку, обмеження доступу до грошових коштів та одностороннього розірвання договору банківського обслуговування, визнати недійсним правочин про розірвання договору, зобов`язати відповідача відновити банківське обслуговування та доступ до дистанційного банкінгу, а також стягнути на свою користь грошові кошти у розмірі 200 000 гривень на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що він є клієнтом Акціонерного товариства «Акцент-Банк», з яким у нього було укладено договір банківського обслуговування та відкрито картковий рахунок, яким він користувався для здійснення розрахункових операцій та зберігання власних коштів. Позивач зазначав, що 14.08.2025 через мобільний застосунок банку він отримав повідомлення з вимогою надати документи на підтвердження походження коштів, при цьому доступ до його рахунку було миттєво заблоковано. Позивач стверджує, що у відповідь на вимогу банку він надав вичерпні письмові пояснення та довідку форми ОК-7, вказавши, що кошти надходять як повернення дрібних позик або боргів від інших фізичних осіб і використовуються ним на особисті побутові потреби. Незважаючи на це, банк додатково витребував розписки або письмові договори позики. Позивач відмовився їх надавати, обґрунтовано, на його думку, посилаючись на положення статті 1047 ЦК України, згідно з якими укладення договорів позики у письмовій формі між фізичними особами на незначні суми не є обов`язковим, а отже, вимога банку є такою, що суперечить закону та є втручанням у його приватне життя. Після цієї відмови, 18.08.2025, банк надіслав позивачу повідомлення про припинення ділових відносин та закриття рахунку. На переконання позивача, такі дії банку є непропорційними та абсолютно незаконними. Позивач вказує, що банк грубо порушив процедури та строки зупинення фінансових операцій, визначені статтею 23 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», оскільки блокування тривало понад два робочі дні без відповідного рішення Державної служби фінансового моніторингу України. Крім того, позивач зазначає, що операції з криптовалютою, на які безпідставно посилається банк, не є підприємницькою діяльністю, що підтверджується сталою практикою Верховного Суду. На думку позивача, банк як суб`єкт первинного фінансового моніторингу не наділений повноваженнями самостійно перевіряти законність цивільних правочинів чи вимагати документи, які виходять за межі стандартної процедури ідентифікації клієнта. Внаслідок неправомірних дій відповідача позивач був позбавлений можливості користуватися власними коштами, що призвело до порушення його права власності, а також спричинило йому значні моральні страждання, почуття безправ`я, приниження честі та гідності, тривалий психоемоційний стрес та підрив довіри до фінансової системи загалом, розмір відшкодування яких він оцінює у 200 000 гривень. Не погоджуючись із заявленими позовними вимогами, представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на правомірність та обґрунтованість дій фінансової установи. Відповідач у своєму відзиві зазначив, що діяв виключно в межах та у спосіб, передбачені нормами Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку України. Згідно з доводами відповідача, 31.07.2025 до банку надійшов сигнал від третьої особи стосовно сумнівних операцій позивача, пов`язаних з тим, що контрагент відправив кошти, однак товари чи послуги не отримав. Після надання позивачем пояснень про те, що це був платіж з продажу криптовалюти, питання було тимчасово врегульовано. Проте, 14.08.2025 автоматизованою системою банку було зафіксовано чергове спрацювання правила фінансового моніторингу через суттєве перевищення ліміту зарахувань на рахунок позивача. Виконуючи вимоги статті 11 профільного Закону, банк розпочав процедуру належної перевірки клієнта та тимчасово обмежив проведення ризикових видаткових операцій. Представник відповідача звертав увагу суду на те, що позивач у відповідь на запит банку надав лише довідку форми ОК-7 та поверхнево пояснив, що кошти надходять як повернення боргу або дрібних позичок і витрачаються на особисті потреби. З метою верифікації цих тверджень, оскільки систематичні надходження від різних осіб не є типовими для звичайних побутових потреб, банк правомірно запросив документи, що підтверджують факт виникнення таких боргових зобов`язань, зокрема розписки чи відповідні договори. Позивач категорично відмовився надати такі відомості. За результатами комплексного аналізу банк виявив наявність низки індикаторів підозрілості фінансових операцій, визначених Додатком 20 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого постановою Правління НБУ від 19.05.2020 № 65. Зокрема, було встановлено, що клієнт відмовляється надавати інформацію, потрібну для здійснення належної перевірки, фінансові операції за рахунком не відповідають його ризик-профілю та доходам, а також наявна нетипова активність, що не характерна для звичайної діяльності клієнта. З огляду на виявлені обставини,

Outcome: dismissed