Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-07 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 30.01.2026 року представник позивача звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що тітка позивача [PERSON] та її чоловік [PERSON] були співвласниками будинковолодіння в [ADDRESS] . Дане будинковолодіння 1936-1991 років забудови, тобто спірне майно не є самочинним та збудоване до 1992 року, за типом домогосподарств було колгоспним двором, тобто дядько та тітка були членами колишнього колгоспного двору, і останнім належало по 1/2 частині спірного майна. Проте, свідоцтво про право власності на будинковолодіння ніхто із перелічених вище осіб не отримував та відповідно не проведено державної реєстрації їх права власності на нерухоме майно в реєстрах речових прав. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина, яку прийняла його дружина [PERSON] шляхом в ступу в управління володіння та розпорядження майном, однак спадщину в нотаріальному порядку не оформила. Після смерті [INFO] [PERSON] спадщину прийняла позивач як спадкодавець другої черги за правилом представлення, оскільки рідний брат спадкодавця, який є батьком позивача помер до часу відкриття спадщини. Однак, постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку тим, що будинковолодіння є колгоспним двором і неможливо встановити спадкову масу. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача - Тисменицької міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи через підсистему «Електронний суд». Від представника відповідача до суду надійшла заява, в якій зазначено про те, що Тисменицька міська рада проти задоволення позову не заперечує. Просив розгляд справи здійснювати без представника міської ради. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. ІІІ. Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 04.02.2026 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання. Згідно ухвали суду від 23.02.2026 року витребувано докази по справі. На підставі ухвали суду від 05.03.2026 року постановлено призначити справу до судового розгляду. ІV. Фактичні обставини справи. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 09.02.1953 року, батьками [PERSON] , [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). Внаслідок реєстрації шлюбу 21.08.1957 року [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.28). Батьками [PERSON] , який народився [INFO] , були [PERSON] та [PERSON] . Що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане повторно 09.02.1953 року (а.с.25). [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.23). Після реєстрації шлюбу 15.10.1988 року [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини змінилося на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.24). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 13.09.1996 року Хом`яківської сільською радою Тисменицького району (а.с.9). [INFO] помер [PERSON] , про що 02.05.2023 року виконавчим комітетом Тисменицької міської ради видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] [INFO] померла, про що 12.06.2025 року Тисменицькою міською радою Івано-Франківського рай1ону Івано-Франківської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Із заявою про прийняття спадщини після померлої [PERSON] до державного нотаріуса звернулась [PERSON] (а.с.54а). 24.06.2025 року нотаріусом було зареєстровано спадкову справу за №156 (номер у спадковому реєстрі 74247494) після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.57). У відповідності до довідки №24 від 23.06.2025 року, виданої Хом`яківським старостинським округом №11 про те, що згідно з погосподарською книгою № 1 (1991-1995) на 15.04.1991 року двір в [ADDRESS] , належав до колгоспного двору. На 15.01.1991 року в господарстві проживали і були зареєстровані: [PERSON] [INFO] (помер а/з про смерть №10 від 13.09.1996р.), [PERSON] [INFO] (померла а/з про смерть № 157 від 12.06.2025р.) (а.с.15). Згідно довідки №23 від 23.06.2025 року, виданої Хом`яківським старостинським округом №11 про те, що [PERSON] 26.08.1936 р., яка померла [INFO] (а/з № 157 від 12.06.2025p) постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом із померлою ніхто не проживав і не був зареєстрований. Заповіт в Хом`яківській сільській раді від імені померлої [PERSON] не посвідчувався (а.с.30). Відповідно до довідки №27 від 14.07.2025 року, виданої Хом`яківським старостинським округом №11. про те, що [PERSON] 12.01.1932 р., який помер [INFO] (а/з № 10 від 13.09.1996p) постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті разом із померлим проживала і була зареєстрована: [PERSON] дружина - [INFO] (померла а/з про смерть №157 від 12.06.2025 р.). Заповіт в Хом`яківській сільській раді від імені померлого [PERSON] не посвідчувався (а.с.31). Позивачу видані свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] на інше спадкове майно, що належало спадкодавцю, а саме: земельні ділянки та недоодержану пенсію (а.с. 59-63). Постановою державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори Колтун С.В. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] . Щоб видати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно, необхідно пред`явити нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу власності на спадкове майно (а.с.32). V. Мотиви з яких виходить суд та норми права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини та громадянина захищаються судом. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст.16 ЦК України може бути, зокрема, визнання права. Виходячи з положень ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. 15 квітня 1991 року вступив в дію Закон України „Про власність. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно зі ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. На підставі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ч.3 ст. 1266 ЦК України за правилами спадкування за правом представлення, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Положеннями ч. 1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з положеннями ч.1ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. У відповідності до положень п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Оскільки, [PERSON] та [PERSON] були співвласниками будинковолодіння в [ADDRESS] , як члени колгоспного двору, тому їм належало право спільної часткової власності по 1/2 частині спірного майна. [PERSON] [INFO] помер, спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON] шляхом вступу в управління, володіння та розпорядження спадковим майном. [PERSON] померла [INFO] . Так як спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] не було, право на спадкування її майна виникло у спадкоємців другої черги спадкування за законом, тобто у рідного брата померлої [PERSON] , який є батьком [PERSON] , та який помер раніше за сестру [INFO] . Відтак, за правом представлення позивач є спадкоємцем майна [PERSON] , при цьому майно спадкодавця належить їй з часу прийняття спадщини. А відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved