Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовано тим, що 28.02.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 64157-02/2025 шляхом підписання електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Вказує на те, що відповідачка не виконала умови договору, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 17 512 гривень. Посилається на те, що 25.09.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 25092025/1, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю ««Стар Файненс Груп» передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Вказує, що відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 25092025/1 від 25.09.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 17 512,00 грн. Крім того, вказує на те, що 30.04.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7843592 шляхом підписання електронним підписом позичальника. Вказує на те, що відповідачка не виконала умови договору, у зв`язку із чим ви никла заборгованість за кредитним договором в сумі 37 647,94 гривень. Посилається на те, що 17.10.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17102025, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю ««Авентус Україна» передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Вказує, що відповідно до реєстру боржників № 2 до Договору факторингу № 17102025 від 17.10.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37 647,94 грн. Крім того, вказує на те, що 20.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні Фінанси» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1848532 шляхом підписання електронним підписом позичальника. Вказує на те, що відповідачка не виконала умови договору, у зв`язку із чим ви никла заборгованість за кредитним договором в сумі 15 500,00 гривень. Посилається на те, що 25.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні Фінанси» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 25072025, у відповідності до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні Фінанси» передає Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні Фінанси» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Вказує, що відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 25072025 від 25.07.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 15 500,00 грн. Зважаючи на викладене просить суд, стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 64157-02/2025 в сумі 17512,00 грн., за кредитним договором № 7843592 в розмірі 37 647,94 грн., за кредитним договором № 1848532 в розмірі 15 500,00 грн. та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити та розглянути справу у відсутності їхнього представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічна позиція наведена у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; суб`єкт персональних даних фізична особа, персональні дані якої обробляються; згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки. Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Згідно з пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом в становлено, що кредитні договори, за якими позивач просить стягнути заборгованість з відповідачки укладені в електронній формі, підписавши договір про надання споживчого кредиту за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», чому передувала верифікація відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі - на веб-сайті кредитодавця із зазначенням своїх особистих даних, зокрема, РНОКПП, серії та номеру паспорту, адреси реєстрації місця проживання, реквізитів карткового рахунку, а вказані у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», відтак вказане підтверджує факт його укладення. Таким чином відповідачка посвідчила свою обізнаність та згоду з його умовами, що свідчить про те, що волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником. Відповідачка з власної ініціативи звернулася за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, отримавши від останньої всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 64157-02/2025. Судом встановлено, що 28.02.2025 року між відповідачкою [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» було укладено електронний договір № 64157-02/2025 про надання споживчого кредиту. Договір підписано [PERSON] 28.02.2025 року за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатором Y983 о 08:21:36. До договору про надання споживчого кредиту № 64157-02/2025 від 28.02.2025 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] , позивачем долучено Паспорт споживчого кредиту та графік платежів, які також підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатор W913. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 8 000 грн. (п. 1.1 договору); строк кредиту 120 днів (п. 1.2 Договору). Відповідно до п. 1.4. Договору денна процентна ставка становить 0,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту на залишок заборгованості. Відповідно до п. 1.6 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . На підставі договору № 64157-02/2025 від 28.02.2025 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп», Товариство з обмеженою відповідальністю «УПР» здійснило 28.02.2025 року переказ коштів на платіжну картку № [NUMBER] у розмірі 8 000 грн. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме перерахувало грошові кошти (8 000 грн.) на банківський рахунок відповідача, який самостійно вона внесла до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства номер своєї платіжної картки. Згідно розрахунку позивача [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 64157-02/2025 від 28.02.2025 року в розмірі 17512 грн., з яких: 8000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 792 грн. сума заборгованості за процентами; 8720 000,00 грн. сума заборгованості за штрафами; 0,00 грн. сума заборгованості за комісією за видачу. Встановлено, що 25.09.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 25092025/1, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 17512 грн., з яких: 8000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 792 грн. сума заборгованості за процентами; 8 720,00 грн. сума заборгованості за штрафами; 0,00 грн. сума заборгованості за комісією за видачу. З огляду на наведене, оскільки у встановлений договором строк [PERSON] не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти, які нараховано кредитором у межах строку дії кредитного договору, у позивача виникло право на стягнення в примусовому порядку 8000 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 792 грн. суми заборгованості за процентами. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 8 720,00 грн. за штрафами суд виходить із того, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час воєнного стану нарахування неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань заборонено, а тому у стягненні штрафу з відповідачки слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7843592. Судом встановлено, що 30.04.2024 року між відповідачкою [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 7843592 про надання споживчого кредиту. Договір підписано [PERSON] 30.04.2024 року за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатором С1469о 11:53:28. До договору про надання споживчого кредиту № 7843592 від 30.04.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] , позивачем долучено Паспорт споживчого кредиту та графік платежів, які також підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатор НТ1319. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 25 000 грн. (п. 1.3 договору); строк кредиту 360 днів (п. 1.4 Договору). Відповідно до п. 1.7.1. Договору денна процентна ставка становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту на залишок заборгованості. Згідно з п. 1.5.2. Договору знижена процентна ставка 1,125 % в день та застосовується відповідно до умов передбачених договором. На підставі договору № 7843592 від 30.04.2024 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», партнер - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕЙТЕК» здійснило 30.04.2024 року переказ коштів на платіжну картку № [NUMBER] у розмірі 25 000 грн. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме перерахувало грошові кошти (25 000 грн.) на банківський рахунок відповідача, який самостійно вона внесла до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства номер своєї платіжної картки. Згідно розрахунку позивача [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 7843592 від 30.04.2024 року в розмірі 37647,94 грн., з яких: 15855,18 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 042,76 грн. сума заборгованості за процентами; 5750,00 грн. сума заборгованості за штрафами. Встановлено, що 17.10.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17102025, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 37647,94 грн., з яких: 15855,18 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 042,76 грн. сума заборгованості за процентами; 5750,00 грн. сума заборгованості за штрафами. З огляду на наведене, оскільки у встановлений договором строк [PERSON] не повернула кредитні кошти та не сплатила нараховані проценти, які нараховано кредитором у межах строку дії кредитного договору, у позивача виникло право на стягнення 15855,18 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 16 042,76 грн. суми заборгованості за процентами в примусовому порядку. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 5750,00 грн. за штрафами суд виходить із того, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час воєнного стану нарахування неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань заборонено, а тому у стягненні штрафу з відповідачки слід відмовити. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1848532. Судом встановлено, що 20.08.2024 року між відповідачкою [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні Фінанси» за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні Фінанси» було укладено електронний договір № 1848532 про надання споживчого кредиту. Договір підписано [PERSON] 20.08.2024 року за допомогою електронного підпису, одноразовим ідентифікатором 212190 о 12:36. До договору про надання споживчого кредиту № 1848532 від 20.08.2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю ФК «Незалежні Фінанси» та [PERSON] , позивачем долучено Анкету заяву на кредит, Паспорт споживчого кредиту та графік платежів, які також підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 5 000 грн. (п. 1.2 договору); строк кредиту 345 днів (п. 1.3 Договору). Відповідно до п. 1.5 Договору денна процентна ставка становить 0,89 % в день та застосовується у межах строку кредиту на залишок заборгованості. Згідно з п. 1.5.1. комісія за надання кредиту 15,00 грн. На підставі договору № 1848532 від 20.08.2024 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні Фінанси», здійснило 20.08.2024 року переказ коштів на платіжну картку № [NUMBER] у розмірі 5 000 грн. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні Фінанси» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме перерахувало грошові кошти (5 000 грн.) на банківський рахунок відповідача, який самостійно вона внесла до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства номер своєї платіжної картки. Згідно розрахунку позивача [PERSON] має заборгованість за кредитним договором № 1848532 від 20.08.2024 року в розмірі 15500 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,00 грн. сума заборгованості за процентами; 5600 грн. сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту та 4 900 грн. сума заборгованості за штрафами. Встановлено, що 25.07.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні Фінанси» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 25072025, відповідно до якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 15500 грн., з яких: 5000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 0,00 грн. сума заборгованості за процентами; 5600 грн. сума заборгованості по комісії за обслуговування кредиту та 4 900,00 грн. сума заборгованості за штрафами. З огляду на наведене, оскільки у встановлений договором строк [PERSON] не повернула кредитні кошти, у позивача виникло право на стягнення 5000 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 4 900,00 грн. за штрафами суд виходить із того, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час воєнного стану нарахування неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання зобов`язань заборонено, а тому у стягненні штрафу з відповідачки слід відмовити. Не підлягає на думку суду і стягнення з відповідачки нарахована заборгованість 5600 грн. по комісії за обслуговування кредиту, при цьому суд виходить із наступного. Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно п. 1.5.2. договору споживчого кредиту комісія за обслуговування кредиту за весь строк кредитування 15 400 грн., що нараховується за ставкою 14,00% від суми кредиту в перший день кожного наступного розрахункового періоду за попередній розрахунковий період (крім останнього періоду), що встановлені графіком платежів, який є додатком до договору. Разом з тим, ні договір про споживчий кредит (публічна частина), ні паспорт споживчого кредиту не містить зазначення переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту. Тому позивачем не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні Фінанси» та відповідачем про споживчий кредит від 20.08.2024 року № 1848532. За таких обставин положення договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Незалежні Фінанси», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та [PERSON] про споживчий кредит від 20.08.2024 року № 1848532 про сплату позичальником на користь банку комісії за обслуговування кредиту є нікчемними, а тому у стягненні заборгованості за комісією за обслуговування кредиту слід відмовити. Суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 3 328,00 грн., оскільки вказаний розмір судового збору сплачений позивачем є мінімально визначеним за законом. На підстави викладеного,

Outcome: partial