Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 94517926000 від 06.06.2018 року у загальному розмірі 13058,01 грн., а також судового збору у розмірі 2662,40 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.06.2018 року між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 94517926000, згідно умов якого, позичальник отримав грошові кошти (кредит) у розмірі 12 664 грн. на придбання товару та розстрочення платежів щодо сплати на розрахунковий період. АТ «УкрСиббанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконано, надано позичальнику кредитні кошти, але позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконує. Заборгованість за кредитним договором становить 13 058,01 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11 959 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам 49,01 грн., заборгованість за комісією 1050 грн. 19.12.2018 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 129, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» приймає належні АТ «УкрСиббанк» права вимоги до боржників, у тому числі щодо боржника [PERSON] за договором № 94517926000 від 06.06.2018року. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав зобов`язання, внаслідок чого має непогашену заборгованість перед позивачем за вищевказаним кредитним договором. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 25.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, просив зменшити витрати на правничу допомогу. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов до наступного. Судом встановлено, що 06.06.2018 між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № 94517926000, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредитні кошти в сумі 12 664 грн. на придбання товару, які він зобов`язався повернути та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов договору. Строк користування кредитом до 06.12.2019 року. Матеріали справи містять додаток до споживчого кредиту, в якому також зазначені порядок повернення кредиту та процентна ставка, графік погашення заборгованості. 19.12.2018 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 129, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Кредит Капітал» приймає належні АТ «УкрСиббанк» права вимоги до боржників, у тому числі щодо боржника [PERSON] за договором № 94517926000 від 06.06.2018року. З розрахунку заборгованості вбачається, що у відповідача утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 12 654,98 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9887,21грн, за відсотками 2767,77 грн. 13.02.2026 ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» направлено на адресу відповідача досудову вимогу про погашення заборгованості у розмірі 13 058,01 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 11 959 грн., заборгованості по несплаченим відсоткам 49,01 грн., заборгованості за комісією 1050 грн. Згідно частини 1 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно статті 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Доказів повернення відповідачем суми кредиту та процентів в повному обсязі суду не надано, а тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 13 058,01 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позову у розмірі 2662,40 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 8000, 00 грн, то суд зазначає наступне. Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: договір про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, укладений з Адвокатським бюро «АПОЛОГЕТ», ордер на надання правничої допомоги від 01.07.2025, Акт № 831 від 13.02.2026 наданих послуг до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, відповідно до якого загальна сума витрат складає 8 000 грн. Пунктом 6 Акту передбачено, що клієнт зобов`язується зробити перерахунок суми наданих послуг на рахунок виконавця протягом 1 року з моменту підписання Акту. Детальний опис наданих послуг до Акту № 831 від 13.02.2026 р. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема, постановами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 923/560/17, від 10 листопада 2021 у справі № 329/766/18, від 01 вересня 2021 у справі №178/1522/18. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши матеріали справи та зміст поданих позивачем документів, суд вважає, що наведений адвокатом обсяг послуг з їх вартістю (8000,00 грн.) є неспівмірним із складністю справи та затраченим часом на надання таких послуг. При цьому, відповідач просив зменшити суму витрат на правничу допомогу. Заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру, а тому суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 3000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved