Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 10.11.2021 приватним виконавцем Тимощуком В.В. відкрито виконавче провадження ВП №67458884 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованості в сумі 70 985,07 гривень. Дане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 48665 виданого 20.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Позивач вважає виконавчий напис приватного нотаріуса незаконним та вчиненим з порушенням вимог чинного законодавства України та таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивачка ніколи не брала кредиту в ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», не укладала будь-яких договорів, угод чи інших правочинів із зазначеною юридичною особою. Відсутні будь-які підтвердження факту отримання грошових коштів від ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та підписання позивачкою документів, що можуть свідчити про виникнення кредитних зобов`язань. Більше того, позивачка не отримувала письмових повідомлень чи вимог від відповідача про наявність заборгованості, а про існування виконавчого напису дізналася лише після отримання постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий напис №48665 від 20.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., вчинено без належних правових підстав, з порушенням норм чинного законодавства та прав позивачки. Також на час вчинення виконавчого напису ТОВ «Цикл Фінанс» мало подати нотаріусу документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, однак доказів того, що заборгованість є безспірною, зміст виконавчого напису не містить. Крім того, нотаріус вчиняє виконавчий напис на підставі оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору, однакнемає жодних доказів того, що договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису був посвідчений нотаріально Враховуючи викладене, позивач просить суд визнати виконавчий напис № 48665, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 20.05.2021, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.08.2025 позовну заяву надіслано за підсудністю до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 дана цивільна справа знаходилася на розгляді у судді [PERSON] . Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 17.09.2025позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк 5 днів для усунення недоліків. Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.11.2025 відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено сторонам порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання, направлено позивачу, відповідачу та третім особам копію ухвали про відкриття провадження. У зв`язку із виведенням зі штату судді Цибульського О.Є., згідно з повторним автоматизованим розподілом від 06.03.2026, вище вказана справа передана судді Ясінському Ю.А. на розгляд. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11.03.2026 цивільну справу прийнято до свого провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, витребувано докази. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Представник позивача, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Вказаною ухвалою суду відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, однак таким правом не скористався. Будь-яких заяв, клопотань чи заперечень до суду не подавав. Зважаючи на викладене суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Третя особа приватний нотаріус Остапенку Є. про розгляд даної цивільно справи у порядку спрощеного позовного провадження повідомлялась завчасно та належним чином, однак поштове відправлення повернулось до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ст.128 ЦПК України є належним повідомленням. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази суд, прийшов до такого висновку. Суд встановив, що 20.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999, вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] заборгованості за договором № 002-28407-101213 від 10.12.2013, укладеним з первісним кредитором ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» відповідно до договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №249/К від 20.02.2018, а в подальшому 12.04.2021 між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та ТОВ «Цикл Фінанс» було укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №249/1 від 12.04.2021, відповідно до якого ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до позичальника за кредитним договором. Стягнення заборгованості проводиться за період з 31.05.2018 по 15.10.2019. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача становить 70 985,07 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 45 712,41 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 24 097,66 грн., заборгованість по пені 1125 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за № 48665. При цьому, відомості, що вказаний договір кредиту був нотаріально посвідчений відсутні, у тому числі, не зазначено про це у самому виконавчого написі. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. про відкриття виконавчого провадження № 67458884 від 10.11.2021, на примусовому виконанні у приватного виконавця перебуває виконавчий напис № 48665 виданий 20.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивача на користь ТОВ «Цикл Фінанс» заборгованості у розмірі 70 985,07 грн. (а.с.8-9). В межах виконавчого провадження державним виконавцем також було винесено постанови про арешт коштів боржника від 20.01.2022 (а.с. 13), постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 10.11.2021 (а.с. 15), постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 16). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Суд встановив, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». В матеріалах справи відсутні відомості про те, зокрема, що укладений кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, у тому числі не зазначено про це і в самому виконавчому написі, а також відсутні відомості про безспірність заборгованості, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки Верховний Суд викладав, зокрема, у постановах: від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18), від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Враховуючи викладене, а також те, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, недотримано вимог, передбачених Законом України «Про нотаріат» та Порядком процедури вчинення виконавчих написів, а тому суд вважає, що наявні підстави для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя . Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. З огляду на наведене слід вважати, що суд надав правову оцінку визначальним доводам сторін у даній цивільній справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн. за подання позову. На підставі викладеного вище та ст. 39, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст. 15, 16 ЦК України,

Outcome: approved