Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 лютого 2026 року позов [PERSON] до ТОВ «Алекскредит», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №10766, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 08 липня 2020 року про звернення стягнення з [PERSON] за договором про надання кредиту №2819611 від 20 жовтня 2019 року, укладеним з ТОВ «Алекскредит», заборгованості у розмірі 55 475 гривень. Крім того стягнуто з відповідача на користь позивачки сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Поряд з цим, представник позивачки [PERSON] адвокат Чупіна С.М., скориставшись системою «Електронний суд» подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача ТОВ «Алекскредит» на користь позивачки [PERSON] витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 гривень. Заява обґрунтована тим, що позивач [PERSON] уклала два договори про надання правової допомоги, зокрема з адвокатами Максєєвим Є.Ю. та Чупіною С.М.. Пунктом 3.2. вищевказаних договорів зазначено, що підставою для сплати послуг адвоката є підписання двостороннього акту наданих послуг. Відтак, 11.03.2026 року підписаний акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 07.03.2025 року, відповідно до якого надано перелік послуг, що вказаний в акті, вартістю 10 000грн. Також, 11.03.2026 року підписаний акт прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 13.11.2025 року, відповідно до якого надано перелік послуг, що вказані в акті, вартістю 15 000 грн. Таким чином, представник позивачки просить ухвалити додаткове рішення у справі та стягнути з відповідачки понесені витрати на правову допомогу у розмір 25 000 грн. Представник позивачки [PERSON] адвокат Чупіна С.М. у судове засідання з розгляду поданої нею заяви про ухвалення додаткового рішення, не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, однак подала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача ТОВ «Алекскредит» у судове засідання з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, будучи належним чином повідомлений про час, дату на місце розгляду заяви, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Правовими нормами ч. 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що наявні підстави для ухвалення додаткового рішення, виходячи з наступного. Частиною 3 ст. 270 ЦПК України встановлено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Тлумачення положень ст. 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Так, відповідно до п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, ОП КГС ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19. Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 року у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження понесених витрат позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 07.03.2025 року, який укладено між [PERSON] та адвокатом Макєєвим Є.Ю., копію додаткової угоди №1 до вказаного договору, та копію акта прийому-передачі наданих послуг наданих від 11.03.2026 року, згідно якого на підставі договору про надання правової допомоги від 07.03.2025 року, вартість наданих послуг адвокатом Макєєвим Є.Ю. становить 10 000 гривень. При цьому, вартість, що вказана в акті є меншою, ніж та, яка вказана в додатковій угоді №1 враховуючи, що адвокат Макєєв Є.Ю. не супроводжував до кінця судову справу №761/32980/25 в суді першої інстанції. Крім того, до матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення, на підтвердження понесених витрат позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 13.11.2025 року, який укладено між [PERSON] та адвокатом Чупіною С.М., копію додаткової угоди №1 до вказаного договору, та копію акта прийому-передачі наданих послуг наданих від 11.03.2026 року, згідно якого на підставі договору про надання правової допомоги від 13.11.2025 року, вартість наданих послуг адвокатом Чупіною С.М. становить 15 000 гривень. Отже, з вказаних документів вбачається, що загальна вартість робіт та послуг, наданих адвокатами становить 25 000 грн. Поряд з цим, відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Відтак, суд вважає, що сума понесених витрат, яка була заявлена позивачкою, є непропорційною до обсягу робіт, які були надані представниками позивачки, а тому вважає за доцільне прохання позивачки про стягнення у її користь з відповідача судові витрати на правничу допомогу задовольнити частково, стягнувши з ТОВ «Алекскредит» на користь позивачки 5 000 гривень.

Outcome: approved