Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У травні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, [PERSON] . Позов мотивований тим, що позивач із [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, який через подружні зради останньої заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 січня 2017 року було розірвано. Від шлюбу мають спільну дочку, [PERSON] , [INFO] , яка проживає із батьком. Позивач та його батьки займаються вихованням та утриманням дитини, піклуються про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створюють належні умови для розвитку природних здібностей, готують до самостійного життя та праці. Відповідач, у свою чергу, як мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки з виховання та утримання дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дочки, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з нею в обсязі, необхідного для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання освіти, що свідчить про свідоме ухилення нею від виконання батьківських обов`язків. Як стверджував позивач, місцезнаходження [PERSON] невідоме, яка останні чотири роки навіть не телефонує дитині, а лише пише повідомлення з привітаннями на день її народження та обіцянками про подарунки. [PERSON] виявила бажання позбавити матір її батьківських прав, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Посилаючись на зазначені обставини, з метою захисту інтересів дитини позивач просив суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 02.06.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та у справі призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 09.09.2025 за результатами підготовчого засідання справу призначено до розгляду по суті. Розгляд справи, призначеної на 27.11.2025, було знято з розгляду в зв`язку з зайнятістю судді в кримінальному провадженні. У судовому засіданні позивач [PERSON] доводи позовної заяви підтримав та пояснив, що мати дитини [PERSON] тривалий час не спілкується з дочкою, здоров`ям та вихованням останньої взагалі не цікавиться. Представник позивача адвокат Салій О.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила її задовольнити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що матір давно не бачила, її вихованням займається батько. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що після розлучення сторін їх спільна дочка проживає разом із батьком, який її самостійно виховує та утримує, а мати проживає окремо і до дитини не приїжджає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] залишила чоловіка та дитину, коли остання пішла в перший клас. Дочку вона не відвідує, зі святами не вітає, а її місце знаходження невідоме. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. Згідно з положеннями частини 8 статті 178, частини 4 статті 223 та частини 1 статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом Установлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26 січня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області в справі № 740/4133/16-ц від 05 січня 2017 року шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON] , розірвано. Відповідно до довідки, виданої Талалаївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області 20.01.2025 за № 14/03-29, [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Склад сім`ї: мати [PERSON] , батько [PERSON] , брат [PERSON] та дочка [PERSON] . Згідно з інформацію, наданою Талалаївським ліцеєм Талалаївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, [PERSON] як мати [PERSON] за період навчання в закладі не приділяла належну увагу навчанню і вихованню дочки, не цікавилася її успіхами та не відвідувала батьківські збори. З довідки, виданої сімейним лікарем Лосинівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 20.01.2025, встановлено, що протягом останніх років [PERSON] , 2008 року народження, на медобстеження, профілактичні щеплення та лікування супроводжує батько та баба дитини. За інформацією Ніжинського фахового медичного коледжу батько [PERSON] та баба [PERSON] постійно цікавляться студентським життям і навчанням [PERSON] , відвідують коледж, телефонують керівнику групи. Мати дитини контакту з коледжем не підтримує, не спілкується з керівником групи та викладачами, батьківські збори жодного разу не відвідувала. 20.01.2025 службою у справах дітей складено акт обстеження умов проживання, з якого вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] , дідом [PERSON] та бабою [PERSON] . Умови проживання задовільні, в будинку є необхідні меблі, дитині виділена окрема кімната. Відповідно до висновку виконавчого комітету Талалаївської сільської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Талалаївської сільської ради № 15 від 30 січня 2025 року, доцільно позбавити батьківських [PERSON] відносно її дочки [PERSON] , [INFO] . Норми права, які були застосовані судом Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї (постанова ВС у справі № 705/3040/18). Мотивована оцінка та висновки суду Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що матеріалами справи підтверджується байдуже ставлення матері до дитини та невиконання нею своїх батьківських обов`язків. Однак винна поведінка відповідача [PERSON] щодо свідомого нехтування нею своїми обов`язками та те, що така поведінка становить реальну загрозу для дитини, її здоров`ю чи психічному розвитку є недоведеним. Також з матеріалів справи не вбачається, що відповідач зловживає алкоголем чи вживає наркотичні засоби, притягувалася до адміністративної відповідальності за невиконання своїх батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю. Не впливають на висновки суду і пояснення дитини [PERSON] , яка просила позбавити матір батьківських прав щодо неї. При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, який неодноразово наголошував на тому, що дитина має бути заслухана, а її думка врахована судом, однак озвучена в судовому засіданні думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки думка дитини не завжди може відповідати її інтересам та може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона через вік неспроможна надати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Крім того слід зазначити, що аналіз висновку органу опіки та піклування свідчить про те, що він не є переконливим, оскільки не ґрунтується на достатній доказовій базі та зроблений на підставі наданих тільки позивачем доказів. Отже, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і судом не встановлено підстав для його застосування до відповідача, за обставин, що склались, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Разом із тим, суд визнає за необхідне попередити [PERSON] про необхідність належного виконання обов`язків щодо виховання і утримання дитини.

Outcome: dismissed