Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

23.02.2026 позивач в особі представника Усенко М.І. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №1603826 від 06.12.2019 в розмірі 35672 грн., судовий збір 2662,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 8000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 06.12.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №1603826, за умовами якого їй надано грошові кошти в сумі 12000 грн. на визначених договором умовах, а відповідач в свою чергу зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. В порушення вимог ст.509,526,1054 ЦК України відповідач не виконала свої зобов`язання, не вносила платежі, передбачені умовами кредитного договору, на повернення отриманих коштів, сплату процентів за користування кредитом, в зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на дату подання позову складає 35672 грн., з яких: 12000 грн. за тілом кредиту; 23672 грн. за процентами. 11.09.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККАУ-11092020, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №1603826 від 06.12.2019, тим самим позивач набув право грошової вимоги до відповідача. 13.02.2026 на адресу відповідача направлено досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості, але наразі не виконана. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України, на підставі ухвали суду від 03.03.2026 відкрито провадження у цивільній справі. З урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України до суду не надходило. Копію позовної заяви та доданих до неї документів направлено позивачем на адресу відповідача в порядку ст.43 ЦПК України. Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі 06.03.2026 вручено особисто відповідачу, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення Укрпошта. 12.03.2026 відповідач в особі представника [PERSON] подала відзив на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом та стягнення витрат на відшкодування правничої допомоги. Не заперечує, що за умовами договору №1603826 від 06.12.2019 кредитор ТОВ «Авентус Україна» надав відповідачу кошти в сумі 12000 грн. на обумовлений строк 30 днів зі сплатою фіксованої зниженої процентної ставки (1,35 %), але лише протягом строку дії договору, тобто 30 днів. За Графіком платежів (додаток №1) сума нарахованих процентів становить 4 860 грн. Тому до сплати в порядку повернення кредиту з урахуванням п.5 Паспорту споживчого кредиту, на погляд представника, повинна бути сума 16860 грн. Одночасно, позовні вимоги не визнає повністю через неналежність наданих позивачем доказів та звернення до суду з позовом поза межами строку позовної давності. Вважає, що позивачем не надано оригінали видаткових касових ордерів та/або їх належним чином завірені копії як первинних бухгалтерських документів щодо боргу, його сплати та передання факторинговій компанії права відступлення від вимоги, як і повідомлення відповідачу про борг по кредиту чи зміну кредитора, що на думку представника, в цьому випадку є обов`язковим. Окрім того, позивачем не надано доказів пролонгації строку кредитування відповідно до кредитного договору та складання і доведення до відома відповідача оновлених графіків платежів, передбачених договором вже за стандартною процентною ставкою. В зв`язку з чим сума заборгованості за відсотками за період з 06.01.2020 нарахована після спливу визначеного договором строку кредитування, що не грунтується на нормах матеріального права. Вважає наявними підстави для подання заяви про застосування строку позовної давності. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, на думку відповідача, не надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю представника Усенко М.І. та доказів приналежності його до адвокатського об`єднання, ордер адвокатського об`єднання щодо надання правничої допомоги у цій справі, що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. 23.03.2026 позивач в особі представника Усенко М.І. подав відповідь на відзив, наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на викладені раніше обставини. Наголосив, що з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, тому позов пред`явлено позивачем у межах строку позовної давност Аналізуючи вимоги ст.526, 1054 ,626-629, 638, 1049, 1056-1 ЦК України, вважає, що розмір та умови надання та повернення грошових коштів, а також сплати процентів, визначаються за домовленістю сторін у кредитному договорі, що відповідає принципу свободи договору. Дійсно, в п.1.2 кредитного договору сторони домовилися, що позика видається строком на 30 днів, договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим договором. У п. 1.3 кредитного договору, сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування позикою: 1.3.1. Знижена процентна ставка становить 1,35 % від суми позики за кожен день користування позикою (492,75 % річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. Тобто, з 06.12.2019 по 02.01.2020 відповідачу нараховано проценти за користування кредитом згідно п. 1.3.1 кредитного договору в розмірі 4 536 грн в день, що становить 1,35 % в день. Проте, відповідач не погасила кредитну заборгованість у строк, встановлений в п. 1.2 кредитного договору. П. 4.1 Договору визначено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування Позикою та зміну дати погашення Позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява Клієнта про продовження строку користування Позикою вважається поданою. Після вчинення Клієнтом дій згідно з п. 1.6. цього Договору, та у разі якщо залишок суми Позики складає не менше ніж 400 (чотириста) гривень, Товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою. (п. 1.7. Договору) З картки обліку Договору (розрахунок заборгованості), відповідачем 02.01.2020, 01.02.2020, 02.02.2020, 08.03.2020, 26.03.2020 та 10.04.2020 здійснено платежі зі сплати процентів. За п. 1.7 Договору новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з п. 1.6. цього Договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення Позики відображається у Особистому кабінеті Клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою. Тому у період з 03.01.2020 по 01.06.2020 відбулась пролонгація строку кредитного договору згідно умов, встановлених Розділом 1 Договору, оскільки відповідачем здійснено платежі у розмірі нарахованих та несплачених процентів, що відповідає положенням пп.1.6. 1.7 Договору та підтверджує досягнення домовленості про продовження строку користування кредитом. У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання, на думку представника, нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст.1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Звернув увагу, що у рішенні Конституційного Суду України від 22.06.2022 у справі №3- 188/2020(455/20) вказано, що приписи частини другої статті 625 ЦК України, першого речення частини першої статті 1050 ЦК України та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 цього Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі. Враховуючи, що відповідач, підписавши кредитний договір, погодилася з його умовами, не вбачає підстав вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування, його пролонгації не були відомі відповідачу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами Договору. Наведений розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам, погодженим між сторонами умовам Договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростовували такий розрахунок. Наполягає, що саме через невиконання відповідачем вимог п.2.4 кредитного договору, нарахування відсотків здійснено у відповідності до умов підписаного ним кредитного договору. Заперечує проти твердження відповідача про необґрунтованість розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000 грн, оскільки така сума є обґрунтованою, відповідає середнім ринковим розцінкам на аналогічні послуги в Україні та узгоджується з положеннями чинного законодавства і судової практики. Звертає увагу, що позивачем надано договір про надання правової допомоги, акт та детальний опис наданих послуг, що включає обсяг наданих послуг та час, витрачений на кожну дію. Заявлену суму у 8 000,00 грн вважає співмірною зі складністю справи про стягнення кредитної заборгованості, яка потребує не лише знання банківського законодавства, а й аналізу значного обсягу документації. Дана сума відповідає середнім ринковим розцінкам на подібні юридичні послуги в Україні. Відсутність документів, які безпосередньо підтверджують оплату, не Документ сформований в системі «Електронний суд» 20.03.2026, може стати підставою для відмови у стягненні судових витрат, якщо сторона, що вимагає їх стягнення, подала інші докази, що свідчать про надання правової допомоги та обґрунтовують понесені витрати. Суд, розглядаючи матеріали справи, повинен керуватися принципом комплексного аналізу всіх наданих доказів. Якщо наявний договір про надання правової (правничої) допомоги, витяг із замовлення до Договору про надання правової (правничої) допомоги, детальний опис наданих послуг, рахунок на оплату, то ці документи можуть замінити відсутність окремих платіжних документів. Адже головне питання полягає в тому, чи можна встановити факт надання допомоги та обґрунтувати суму витрат, а не виключно в наявності конкретної квитанції чи іншого окремого документа. Суди не можуть відмовляти у стягненні судових витрат, якщо існує сукупність альтернативних доказів, які підтверджують, що послуги були надані, а витрати понесені, навіть якщо з якоїсь причини деякі платіжні документи відсутні. Такий підхід відповідає принципу справедливості та об`єктивності у судочинстві, що дозволяє враховувати всі обставини справи, а не орієнтуватися виключно на формальні недоліки окремих доказів. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.12.2019 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір №1603826 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями у відповідності до ЗК «Про електронну комерцію», що підтверджується наданою позивачем копією самого кредитного договору №1603826, Графіку платежів ( Додатку №1 до нього), паспорту споживчого кредиту, що підписані зі сторони відповідача електронним підписом та Довідки про ідентифікацію. Датою укладення договору вважається дата його підписання сторонами, діє з моменту відправки грошових коштів відповідачу. (п.6.2 кредитного договору) За п. 1.1 кредитного договору, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в загальній сумі 12 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат Клієнта, а Клієнт зобов`язується повернути Позику та сплатити проценти за користування Позикою. В п. 1.2. кредитного договору, Позика видається строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання Клієнтом своїх зобов`язань за цим Договором. Згідно із п. 1.5, Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий Клієнтом. За повідомленням ТОВ ФК «Вей Фор Пей» від 16.12.2025, успішно перераховано кошти в сумі 12000 грн. 06.12.2019 на платіжну картку [NUMBER] , код авторизації 297390. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на обраних нею умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису. В п. 1.3 кредитного договору, сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування Позикою: 1.3.1. Знижена процентна ставка становить 1,35 % від суми Позики за кожен день користування Позикою (492,75 % річних) у межах строку надання Позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору. П.3.1 кредитного договору, сторони домовилися, що повернення Позики та сплата процентів за користування Позикою здійснюватимуться згідно Графіка платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно із п. 3.2 нарахування процентів за кредитним договором здійснюється за зниженою процентною ставкою на залишок фактичної заборгованості за Позикою за фактичну кількість календарних днів користування Позикою. Проценти за користування Позикою нараховуються щоденно, починаючи з дня надання Позики (відправки грошових коштів на банківський картковий рахунок) в межах строку надання Позики, визначеного у пункті 1.2. цього Договору, за виключенням дати повернення Позики та сплати нарахованих процентів, зазначеної у Графіку платежів (Додаток 1 до цього Договору). Отже, відповідачу нараховано проценти за користування кредитом згідно п. 1.3.1. кредитного договору з 06.12.2019 по 02.01.2020 в розмірі 4 536 грн в день, що становить 1,35 % в день, але вона не погасила кредитну заборгованість у строк, встановлений в п. 1.2 кредитного договору. Враховуючи вимоги п. 2.1. кредитного договору, товариство вправі вимагати від Клієнта повернення позики, сплати процентів за користування Позикою та виконання усіх інших зобов`язань, встановлених кредитним договором. Відповідач у встановлений кредитним договором строк, зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пені (у разі наявності). (п. 2.4. Договору) За п. 4.2. кредитного договору, порушенням умов цього Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. Окрім того, п. 4.1. Договору визначено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування Позикою та зміну дати погашення Позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява Клієнта про продовження строку користування Позикою вважається поданою. П. 1.7. кредитного договору, після вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього Договору, та у разі якщо залишок суми Позики складає не менше ніж 400 грн., товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування Позикою. З картки обліку (розрахунку заборгованості) за кредитним договором №1603826 від 06.12.2019 відповідачем 02.01.2020, 01.02.2020, 02.02.2020, 08.03.2020, 26.03.2020 та 10.04.2020 здійснено платежі зі сплати процентів. Новий строк користування Позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення Клієнтом дій згідно з пунктом 1.6. цього Договору та дорівнює 30 днів. Нова дата повернення Позики відображається у Особистому кабінеті Клієнта. Протягом нового строку користування позикою проценти (відсотки) нараховуються за стандартною процентною ставкою. (п. 1.7. Договору) Таким чином, у період з 03.01.2020 по 01.06.2020 відбулась пролонгація строку кредитного договору згідно умов, встановлених Розділом 1 Договору, оскільки відповідачем здійснено платежі у розмірі нарахованих та несплачених процентів, що відповідає положенням пп.1.6. 1.7 Договору та підтверджує досягнення домовленості про продовження строку користування кредитом. Станом на 10.09.2020 заборгованість відповідача перед товариством становить 35672 грн., а саме: за тілом кредиту 12000 грн.; за процентами 23672 грн., в тому числі: за зниженою процентною ставкою 4536 грн., за стандартною 31752 грн. 11.09.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №ККАУ-11092020, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за кредитним договором №1603826 від 06.12.2019. Із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу, позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №1603826 від 06.12.2019 в сумі 35672 грн. Доказів, які б свідчили про наявність підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором, або інший розрахунок заборгованості суду не надано. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Правовідносини у цій цивільній справі регулюються положеннями Цивільного кодексу України, а також ЗУ «Про електронну комерцію». За змістом ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Ч.5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Ст.12 Закону визначає, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. При умові, що відповідач за будь-яких підстав не отримав зазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Відповідно до ч.1,3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконує, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми кредиту та процентів за його користування є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За положеннями ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Зі ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.12, згідно якого під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями), встановлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено, останній раз термін дії карантину було продовжено на всій території України до 30.06.2023. ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії». Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції РНБО України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 строком на 30 діб, який у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України, Указами Президента продовжено до теперішнього часу. У постанові Верховного Суду від 13.11.2024 у справі №383/1645/23 зазначено, що строк позовної давності в силу положень п.12,19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину та воєнного стану в Україні. Позовна давність для пред`явлення позовних вимог на день звернення до суду не спливла, її перебіг був зупинений до кінця дії карантину, який був введений з 12.03.2020 та продовжувався до 30.06.2023. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності, продовжується на строк дії воєнного стану в Україні. 14.05.2025 прийнято ЗУ «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності», яким виключено положення про зупинення перебігу строків позовної давності на період дії воєнного стану (п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). Цей Закон набрав чинності з 04.09.2025, відколи поновлено відлік строку позовної давності. Таким чином, позивачем не пропущений строк позовної давності, тому клопотання відповідача про застосування позовної давності задоволенню не підлягає. За ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи, що судові витрати зі сплати судового збору документально підтверджені, за вимогами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі задоволених позовних вимог. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ст.137 ЦПК України). Ч.2,3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Із наданих представником позивача доказів, 01.07.2025 між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та АО «Апологет» укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №0107. Відповідно до акту наданих послуг №868 від 13.02.2026, АО «Апологет» надано ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» правову допомогу на загальну суму 8000 грн. З Детального опису від 13.02.2026, складеного на виконання умов договору, представник позивача надано послуги: 1.Усна консультація Клієнта щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором. 0 год. 30 хв. 2.Ознайомлення з матеріалами кредитної справи 2 год. 00 хв. 3.Погодження правової позиції Клієнта у справі 0 год. 30 хв. 4.Складення позовної заяви з урахування правової позиції Клієнта. 3 год. 30 хв. 5.Подання заяви до суду від імені Клієнта 1 шт. Усього: 6 год. 30 хв Слід відзначити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (постанова ВП ВС від 27.06.2018 у справі №826/1216/16). В ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Враховуючи, що позивачем надано суду договір про надання правової допомоги, акт наданих послуг та детальний опис наданих послуг, що включає обсяг наданих послуг та час, витрачений на кожну дію, відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі є обґрунтованим, відповідає чинному законодавству. Заявлена сума у розмірі 8 000 грн. є співмірною зі складністю справи про стягнення кредитної заборгованості, оскільки потребує не лише знання банківського законодавства, а й аналізу значного обсягу документації, відповідає середнім ринковим розцінкам на подібні юридичні послуги в Україні. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved