Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

У грудні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.02.2025 між ТОВ «Оптимальні кредити» та [PERSON] укладено кредитний договір № LM189639330 на суму 5600,00грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора VZRY-3528. Згідно з умовами кредитного договору ТОВ «Оптимальні кредити» належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачу грошові кошти у сумі 5600,00 грн. шляхом перерахування через банк- провайдер. 07.05.2025 між ТОВ «Оптимальні кредити» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № ОК-ТП/34 та підписано Реєстр прав вимоги № Б\\Н від 07.05.2025, за яким від ТОВ «Оптимальні кредити» до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 28.08.2025 між ТОВ «Талін Плюс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу № 28/0825-01. Відповідно до Реєстру прав вимог № 1 від 28.08.2025 за договором факторингу від ТОВ «Таліон Плюс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 19107,20 грн. У період відступлення права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору між кредиторами, розмір суми боргу за кредитним договором на момент чергового відступлення права вимоги зазначався у Реєстрах прав вимог. Позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договорам. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем, на момент подання позовної заяви, за кредитним договором, становить - 19107,20 грн, яка складається з: 5600,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 10427,20 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 2800,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №LM189639330 від 19.02.2025 в розмірі 16307,20 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи повідомлений у встановленому ЦПК України порядку, відзив на позов не надавав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався. За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами та доказами, поданими позивачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, доходить наступного висновку. Статтями 525, 527 ЦК України передбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що 19.02.2025 між ТОВ «Оптимальні кредити» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № LM189639330. За умовами договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Оптимальні кредити». Відповідно до п.2.2. договору, загальний розмір кредиту становить 5600,00 грн. Разом із тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів. Відповідно до п. 5.1. договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5355-57ХХ-ХХХХ-3966, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Відповідно до п. 7.1. договору, рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 05.04.2025. В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2., або п. 9.1.1.7. договору (п. 7.2. договору). Відповідно до 7.3. договору, кінцева дата повернення кредиту 21.03.2030. Відповідно до 7.4. договору, проценти за договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору (п. 7.4.1. договору); після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно (п. 7.4.2.договору). Відповідно до п.7.5 договору, комісію за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування, визначеного на момент укладення договору, а саме 05.04.2025. В умовах договору передбачено, що комісія за надання кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця. Комісія за надання кредиту позичальнику є іншою складовою плати за послуги, що надаються кредитодавцем за цим договором. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі першого траншу за цим договором. У випадку видачі наступних крім першого траншів за цим договором комісія за надання додаткових грошових коштів у кредит нараховується у день видачі кожного траншу (п.8.4). Відповідно до п. 8.5 договору, розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 280,00 грн. В п.14.1 договору зазначено, що невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця. Вказаний договір підписаний відповідачем за електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 19.02.2025 між ТОВ «Оптимальні кредити» та [PERSON] , за допомогою електронного підпису, підписано паспорт споживчого кредиту продукту «LIMON» до договору № LM 189639330 від 19.02.2025, яким також погоджено всі умови кредитування. Відповідно до статті 3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною третьою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення. Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі наявні у постанові ВС від 12.01.2021 у справі №524/5556/19. Поряд з цим, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Отже, судом встановлено, що між відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), який укладено в електронній формі та підписаний електронними підписами сторін (з боку відповідача - одноразовим ідентифікатором), і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норми якої в силу частини другої статті 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 549 ЦК України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Із положень статті 610 ЦК України слідує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. Ураховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, а у разі прострочення виконання зобов`язання сплатити пеню, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Згідно платіжного доручення від 19.02.2025 та довідки наданої ТОВ «Оптимальні кредити», ТОВ «Оптимальні кредити» перерахувало кошти на картку № [NUMBER] , яка зазначена [PERSON] в п.5.1. кредитного договору, у розмірі 5600,00 грн. Факт перерахування коштів підтверджується також письмовим повідомленням АТ «Сенс Банк», в якому зазначено, що на ім`я [PERSON] банком була емітована платіжна картка № [NUMBER] та на яку 19.02.2025 було зараховано кошти у сумі 5600,00 грн., що також відображено у виписці про рух коштів по рахунку/картці за період з 19.02.2025 по 24.02.2025. Таким чином, ТОВ «Оптимальні кредити» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору. Доказів того, що персональні дані відповідача (паспортні дані, РНОКПП тощо) були використані кредитором чи іншими особами для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем не надані. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № LM189639330 від 19.02.2025 за період з 19.02.2025 по 07.05.2025 [PERSON] мав заборгованість перед ТОВ «Оптимальні Кредити» в розмірі 12905,76 грн. 07.05.2025 між ТОВ «Оптимальні Кредити» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № ОК-ТП/34 відповідно до якого ТОВ «Оптимальні Кредити» зобов`язується передати ТОВ «Таліон Плюс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» приймає належні ТОВ «Оптимальні Кредити» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах прав вимоги. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги від 07.05.2025 ТОВ «Таліон Плюс» набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором LM189639330 від 19.02.2025 на суму 12905,76 грн., з яких: 5600,00 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 4225,76 грн. - заборгованість по відсоткам; 280,00гр. заборгованість по комісії, 2800,00 грн.- заборгованість за штрафними санкціями (штраф, пеня). 28.08.2025 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Ейс» укладено договір факторингу №28/0825-01. За умовами даного договору ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Ейс» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Ейс» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників . Відповідно до реєстру прав вимоги №1 від 28.08.2025 до договору факторингу №28/0825-01 ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № LM189639330 від 19.02.2025 на суму 19107,20 грн., з яких: 5600,00 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 10427,20 грн. - заборгованість по відсоткам; 280,00гр. заборгованість по комісії, 2800,00 грн.- заборгованість за штрафними санкціями (штраф, пеня). Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, ТОВ «ФК «Ейс» набуло право належного кредитора до відповідача за кредитним договором № LM189639330 від 19.02.2025. Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором № LM189639330 від 19.02.2025, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «Ейс» станом на 01.11.2025 (включно) складає 19107,20 грн, з яких: 5600,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10427,20 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 2800,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. При ухваленні рішення судом враховано, що представник позивача, звертаючись до суду, надав розрахунок заборгованості відповідача на загальну суму 19107,20 грн, з яких: 5600,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 10427,20 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 2800,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями. Водночас в позовних вимогах представник відповідача просить стягнути 16307,20 грн., яка, згідно розрахунків заборгованості, складається з: 5600,00 грн. - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 10427,20 грн. - заборгованість по відсоткам; 280,00гр. заборгованість по комісії. При цьому, позивач не заявляє вимогу про стягнення заборгованості за штрафними санкціями. Судом встановлено, що відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за умовами кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, доказів на спростування належності такого розрахунку, включно із періодом нарахування, відповідачем не надано, правонаступником кредитора пред`явлено вимоги щодо стягнення заборгованості за користування кредитними коштами, що були обумовлені договором, а тому позов підлягає до задоволення, а саме стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № LM189639330 від 19.02.2025 в розмірі 16307,20 грн. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн суд враховує таке. Судом встановлено, що 20.08.2025 між позивачем та АБ «Соломко та партнери» укладено договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01, а також додаткову угоду до вказаного договору від 11.09.2025 . Предметом вказаного договору є зобов`язання надати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Відповідно до розділу 3 даного договору, сторони погодили порядок оплати послуг адвокатського бюро, визначили, що після належного виконання доручення адвокатське бюро надає клієнту акт прийому передачі наданих послуг. Згідно з актом прийому передачі наданих послуг до договору №20/08/25-01 від 20.08.2025 , сторони погодили надання правових послуг по стягненню заборгованості з [PERSON] на загальну суму 7000 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні відповідача всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved