Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

у вересні 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (надалі позивач, ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з цим позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16 грудня 2021 року [PERSON] (надалі відповідач, Позичальник) уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (надалі Первісний кредитор, ТОВ «ФК «ЦФР») Кредитний договір № 7395787292 (надалі Кредитний договір, Договір). На підставі Договору про відступлення права вимоги № 01/09/2021 від 01 вересня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» (АТ «ТАСКОМБАНК») Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами, та Договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. 26 червня 2024 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та позивачем укладено Договір факторингу № НІ/11/20-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за Кредитними договорами, Договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення права вимоги. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26 червня 2024 року Реєстру прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача в сумі 33 317,11 грн, з яких: 20 511,94 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 542,44 грн - сума заборгованості за відсотками; 10 262,73 грн - сума заборгованості за комісією. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Водночас, всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала свого зобов`язання в повному обсязі та має непогашену заборгованість в сумі 33 317,11 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за вищевказаним Договором, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Постановленою суддею ухвалою від 12 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позові просив про розгляд справи у відсутність представника, задовольнити позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно, причини неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв та клопотань, відзиву на позов від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за відсутності заперечень позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 16 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 7395787292 /а.с.5-6/. За умовами договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Кредит надасться позичальнику на таких умовах: сума кредиту 22 782,20 грн, строк кредиту 36 місяців. Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 5787292, який є невід`ємною частиною цього Договору /а.с.6 зворот-7/. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За вимогами ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У позовній заяві позивач посилається на ту обставину, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» набуло права вимоги за Кредитним договором № 7395787292 від 16 грудня 2021 року на підставі Договору факторингу № НІ/11-20-Ф від 26 червня 2024 року, укладеного з АТ «ТАСКОМБАНК», яке в свою чергу набуло право вимоги до відповідача на підставі Договору відступлення права вимоги № 01/09/2021 від 01 вересня 2021 року, укладеного з ТОВ «ФК «ЦФР». На підтвердження доводів позовної заяви щодо переходу права вимоги позивачем надано суду копії: Договору про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року /а.с.11-13/, Договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26 червня 2024 року /а.с.14-16/, Акту прийому-передачі реєстру прав вимоги за Договором факторингу № НІ/11/20-Ф від 26 червня 2024 року /а.с.17/, платіжної інструкції від 26 червня 2024 року про оплату ТОВ «ФК ЄАПБ» за відступлення права вимоги за Договором факторингу № НІ/11/20-Ф від 26 червня 2024 року /а.с.18/, реєстру прав вимог до Договору факторингу № НІ/11/20-Ф від 26 червня 2024 року /а.с.19/. Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. З матеріалів справи вбачається, що Кредитний договір № 7395787292 укладений між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] 16 грудня 2021 року, натомість Договір про відступлення права вимоги № 01/09/21, за яким ТОВ «ФК «ЦФР» відступило право вимоги АТ «ТАСКОМБАНК», укладений 01 вересня 2021 року, тобто, на момент укладення Договору про відступлення права вимоги ще не виникло зобов`язання між Первісним кредитором та відповідачем [PERSON] . Відтак у Первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року. Як установлено, на момент укладення Договору про відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року боргові зобов`язання за Кредитним договором від 16 грудня 2021 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору, на час укладення Договору про відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року. Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за вищевказаним Кредитним договором на першому етапі від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» до ТОВ АТ «ТАСКОМБАНК», наступні переходи права вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Згідно зі сталою практикою Верховного Суду доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Будь-яких додаткових угод, реєстрів прав вимоги, укладених після 16 грудня 2021 року між Первісним кредитором, ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» суду не надано, клопотання про витребування доказів представником позивача не заявлено. Отже, суд висновує, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» на час укладення Договору про відступлення права вимоги від 01 вересня 2021 року не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора, і вочевидь, Договором не могли бути охоплені зобов`язання відповідача за вищевказаним Кредитним договором, які виникли після укладення цього Договору. Оскільки АТ «ТАСКОМБАНК» право вимоги відносно [PERSON] , як боржника у зобов`язанні, не набуло, то в свою чергу не передало таке право позивачеві за Договором факторингу № НІ/11/20-Ф від 26 червня 2024 року. Отже, суд приходить висновку, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за Кредитним договором, укладеним 16 грудня 2021 року між ним та ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Так, за п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, суд висновує, що оскільки Договір про відступлення права вимоги № 01/09/21 від 01 вересня 2021 року укладено за три місяці до укладення 16 грудня 2021 року Кредитного договору № 7395787292 між позичальником [PERSON] та фактором ТОВ «ФК «ЦФР», то слід наголосити, що на момент укладення Договору про відступлення права вимоги не існувало жодного зобов`язання позичальника, та грошова вимога не існувала ані юридично, ані фактично. За таких обставин, враховуючи подання представником позивача заяви про розгляд справи у його відсутність, що позбавляє суд можливості роз`яснити в судовому засіданні наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, суд приходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed