Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

02.01.2026 представник позивача Шкапенко О.В. через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді зазначеного суду від 12.01.2026 (а. с. 47) справу передано за підсудністю до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області, яку суд отримав 16.02.2026. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2024 [PERSON] уклав з АТ «А-Банк» кредитний договір АВН0СТ15510101721550648334 про надання кредиту в розмірі 22000,00 грн строком на 24 місяці - до 20.07.2026, зі сплатою процентів у розмірі 85,00 % річних. Станом на 16.12.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором становить 46625,06 грн, яка складається з: 22000,00 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 18543,53 грн - за процентами, 6081,53 грн - за пенею. У зв`язку з цим представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором та судові витрати у справі. Ухвалою від 25.02.2026 позовну заяву судом прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а. с. 69, 70). Цією ж ухвалою вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачеві встановлено строк 15 днів з дня вручення копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачеві та його представникові копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 25.02.2026 надіслана та доставлена в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 01.03.2026, що підтверджується відповідними довідками, складеними відповідальним працівником суду (а. с. 72, зворот а. с. 72). Копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, яка 25.02.2026 надіслана відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його зареєстрованого місця проживання, 10.03.2026 повернулась до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 73, 74). 10.03.2026 судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, про що постановлено відповідну ухвалу (а. с. 75). Судове засідання призначене на 31.03.2026 (зворот а. с. 75). Позивачеві та його представникові копія ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 10.03.2026 і судова повістка про виклик до суду в цивільній справі доставлена в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 15.03.2026, що підтверджується відповідною довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 78, 79). Копії ухвал про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 25.02.2026 і про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін від 10.03.2026, та судова повістка про виклик до суду в цивільній справі, які 11.03.2026 надіслані відповідачеві рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою його зареєстрованого місця проживання, 24.03.2026 повернулися до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 80, 81). 11.03.2026 на офіційному веб-порталі Судової влади України розміщене оголошення про виклик [PERSON] до суду (а. с. 77). Представник позивача в судове засідання 31.03.2026 не з`явився; у пункті 3 прохальної частини позовної заяви просить суд розгляд справи здійснювати за його відсутності (зворот а. с. 5). Відповідач в судове засідання не з`явився, при тому, що про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином; про причини неявки суд не повідомив; клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Відзив на позовну заяву або інші заяви по суті справи від відповідача до суду не надійшли. Згідно з ч. 8 ст. 178 і абз. 1 ч. 2 ст. 191 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. За наведених обставин, відповідно до положень зазначеної норми ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 275 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, на підставі положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами суд не здійснював. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 21.07.2024 [PERSON] підписав цифровим власноручним підписом: 1) заяву про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101721550648334 від 21.07.2024, у якій просить надати йому кредит з метою придбання товару/здійснення платежу/оплату послуг на наступних умовах: сума кредиту - 22000,00 грн, строк кредиту - 24 місяців з 21.07.2024 по 20.07.2026, процентна ставка - 85 % на рік, денна процентна ставка - 0,15 %, тип процентної ставки - фіксована, розмір щомісячного платежу - 1952,11 грн. Зазначена заява містять ідентифікуючі дані позичальника, номер платіжної картки ( [NUMBER] ), що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту (а. с. 23); 2) паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» (а. с. 21, 22); 3) таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а. с. 27). Відповідно до п. п. 4, 16 п. 2 р. 1 Положення про використання електронного підпису та електронної печатки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 20.12.2023 № 172, цифровий власноручний підпис - електронний підпис, що є власноручним підписом фізичної особи, створеним на екрані електронного сенсорного пристрою. Електронний сенсорний пристрій - електронний пристрій із сенсорним екраном, на якому особа може створити цифровий власноручний підпис. Протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 16.12.2025 (а. с. 24) підтверджується, що [PERSON] виконав підпис 21.07.2024 о 11:32:16 год. на пристрої марки «Motorola», модель «Moto G30». В підписаній [PERSON] 21.07.2024 анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» (а. с. 36), яка також містять ідентифікуючі дані позичальника, зазначено, що проставленням власноручного або цифрового власноручного (на екрані телефону/термінала) підпису під цією анкетою-заявою, він підтверджую, що: надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені їх копії відповідають оригіналу; до укладення цієї угоди ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням: www.a-bank.com.ua/terms, з інформацією, яка розміщується на вебсайті та доступна за посиланням www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі, відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», з довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб; умови, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», визначені в договорі та тарифах; дана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-Банк», що розміщені за посиланням: https://a-bank.com.ua, між ним та АТ «А-Банк» становлять договір про надання банківських послуг зі строком дії у 90 років, умови якого йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Метою оформлення ним цього договору є отримання у майбутньому таких фінансових послуг, як: відкриття та користування поточними рахунками (у т.ч. з випуском та використанням платіжних карток) та/або отримання кредитів у вигляді готівкових або безготівкових коштів (в тому числі у вигляді овердрафтів), та/або здійснення валютно-обмінних операцій, та/або розрахунково-касових операцій, та/або розміщення коштів на вклади (депозити); банк у правочинах (угодах, виписках, квитанціях, довідках тощо) може використовувати факсимільний підпис уповноваженої особи банку з відтворенням відбитка печатки банку технічними друкованими пристроями, зразки яких наведено в Умовах та правилах надання банківських послуг; правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень тощо) можуть вчинятися позичальником з використанням електронного підпису. Визнає, що простий або удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом документів на паперових носіях. Засвідчує генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем 020032b197b3ba9ea28563ac6a741a6fa022c8ceb72be7dd56e38d709abd7f1a1d, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні банку та/або клієнту, а також третім особам у разі використання електронного підпису, покладаються на клієнта. Меморіальним ордером № TR.38000342.30248.65455 від 21.07.2024 (а. с. 31) підтверджується видача відповідачу грошових коштів у розмірі 22000,00 грн згідно договору № АВН0СТ155101721550648334 від 21.07.2024. Наведене підтверджує, що позивач АТ «Акцент-Банк» належним чином виконав умови вказаного кредитного договору та надав відповідачу [PERSON] грошові кошти в обумовленому зазначеним договором розмірі. Як вбачається з виписки по кредиту від 16.12.2025 № 20.22.2221847788 (а. с. 32) і розрахунку заборгованості за договором № АВН0СТ155101721550648334 від 21.07.2024, укладеним між АТ «Акцент-Банк»та клієнтом [PERSON] , ОКПО-3065412853, станом на 16.12.2025 (а. с. 28, 29), після отримання кредитних коштів в сумі 22000,00 грн відповідач у період з 21.07.2024 до 16.12.2025 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, оскільки здійснив лише один платіж в розмірі 277,75 грн. У зв`язку з цим у нього утворилася заборгованість в сумі 46625,06 грн, яка складається з заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 22000,00 грн, за процентами - 18543,53 грн і за пенею - 6081,53 грн. У паспорті споживчого кредиту «Швидка готівка» (а. с. 21, 22) передбачені такі наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: в разі наявності заборгованості у клієнта із сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів, банк має право достроково розірвати кредитний договір та здійснити дії, направлені на погашення залишку заборгованості, що виникла при користуванні клієнтом послугою «Швидка готівка». Таким чином, між сторонами виник спір щодо виконання умов кредитного договору у зв`язку з непогашення відповідачем заборгованості за ним, що є порушенням прав та законних інтересів позивача. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У ч. 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в справі № 561/77/19 від 16.12.2020 зазначив: «Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі». Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] уклав кредитний договір, на підставі якого отримав грошові кошти із обов`язком внесення щомісячного платежу за користування ними, але взяті на себе зобов`язання припинив виконувати, чим порушив умови договору, у зв`язку з чим в нього станом на 16.12.2025 утворилася заборгованість в розмірі 46625,06 грн. З розрахунку заборгованості за договором № АВН0СТ155101721550648334 від 21.07.2024, укладеним між АТ «Акцент-Банк»та клієнтом [PERSON] , ОКПО-3065412853, станом на 16.12.2025 (а. с. 28, 29) вбачається, що станом на 22.08.2024 останній здійснив платіж в розмірі 277,75 грн, спрямований на виконання умов договору. У постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 у справі № 3-269гс16 зроблено висновок, що «до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій». Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд вважає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено факт виконання відповідачем не в повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором № АВН0СТ155101721550648334 від 21.07.2024, тому заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 6081,53 грн, суд зазначає наступне. Згідно з п. 12 заяви про надання послуги «Швидка готівка» № АВН0СТ155101721550648334 від 21.07.2024 (а. с. 23), у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07 % (не менше 1 грн) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, які доповнені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 № 2120-IX (набрав чинності 17.03.2022), у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи наведене, боржник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення на період воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який діє дотепер. У зв`язку з цим позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 6081,53 грн суперечать нормам ЦК України, тому задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. ст. 12, 76 - 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі ст. ст. 13, 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено факт невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, що у свою чергу порушує право позивача на виконання умов договору, повернення суми заборгованості та процентів, а тому порушене право підлягає судовому захисту. Отже, позов необхідно задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк»заборгованість за кредитним договором в сумі 40543,53 грн, що становить 86,95 % від ціни позову. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог. Позивач заявив позовну вимогу з ціною позову 46625,06 грн, сплативши судовий збір 2662,40 грн (а. с. 7, 68). Суд у цьому рішенні прийшов до висновку про задоволення позову на суму 40543,53 грнь, що становить 86,95 % від ціни позову. Тому і компенсація судових витрат, зокрема, у вигляді сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви становить 86,95 % або 2314,95 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial