Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

23 грудня 2025 року [PERSON] звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що з 21.07.2012 по 28.07.2015 сторони перебували у шлюбі, в період якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. З 2016 року не бере участі у житті та вихованні дітей, ухиляється від виконання обов`язків щодо їх утримання та виховання, не піклується про фізичний, духовний і культурний розвиток дітей, не підтримує з ними жодного спілкування, необхідного для їх повноцінного розвитку та нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі та не виявляє жодного інтересу до їх внутрішнього світу. Молодша донька була народжена у період, коли фактичні шлюбні відносини між сторонами були повністю припинені, дитина батька не пам`ятає. Позивачка змінила власне ім`я та прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », в подальшому уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до рішень №№ 725, 726 від 01.12.2025, прийнятих виконавчим комітетом Центрально-Міської районної у місті ради «Про надання дозволу на зміну прізвища малолітньої дитини», надано дозвіл [PERSON] на зміну прізвища малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Посилаючись на вищевикладені обставини, позивачка просила суд задовольнити позов. Позивачка у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представниця третьої особи [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, при винесенні рішення просила врахувати висновок виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що в заочному порядку позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] ,[INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 853, та Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 625; свідоцтвом про зміну імені [PERSON] на [PERSON] , виданого Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 26; свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] , яким остання змінила прізвище на [PERSON] , та яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 232. Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/3675/15-ц від 28.07.2015 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 21.07.2012 в Центрально-Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській обласні, актовий запис № 389. Також, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/3716/19 від 20.11.2019, за позовом [PERSON] , визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Рішеннями №№ 725, 726 від 01.12.2025, виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради «Про надання дозволу на зміну прізвища малолітньої дитини», надано дозвіл [PERSON] на зміну прізвища малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно акту сусідів від 03.11.2025, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , протягом останніх 7 років батько не проживає разом із сім`єю, матір самостійно здійснює догляд, виховання, батько не навідується до дітей. [PERSON] , та [PERSON] навчаються у приватному ліцеї «Онлайн-школа «Альтернатива» Харківської області. Оплату за навчання здійснює мати[PERSON] . Контактною особою щодо спілкування/інформування з питань освітнього процесу, навчання дитини та її успішності є мати дитини. [PERSON] разом з [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні, квартира простора, чиста, облаштована меблями та побутовою технікою. Діти мають окремі спальні місця, місце для навчання, забезпечені одягом, продуктами харчування та іншими речами постійного вжитку. Стосунки між дітьми, матір`ю та вітчимом доброзичливі. Діти з повагою та любов`ю ставляться до вітчима, сприймають його та звертаються до нього як до батька, що підтверджується актом обстеження умов проживання, складеного Службою у справах дітей виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради 10.02.2026, № 98. Частинами 1-3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одночасно відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України у своїх роз`ясненнях, викладених в п. 16 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 зазначав, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 23.02.2026 № 8/33-704, виконком Центрально-Міської районної у місті ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Враховуючи наявність у матеріалах справи беззаперечних та достатніх доказів, які свідчать, що відповідач у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконує обов`язків щодо виховання та розвитку дітей, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що відповідає приписам Закону України «Про судовий збір», та підлягає стягненню на користь останньої з відповідача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved