Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-05 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП «Хмельницька АЕС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП «Хмельницька АЕС» є єдиним постачальником послуг з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення на території м. Нетішин. 01.03.2007 між [PERSON] та філією ВП «Хмельницька АЕС» укладено договір про надання комунальних послуг, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення, а споживач взяв на себе зобов`язання своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами для населення у м. Нетішин у строки та на умовах передбачених договором. АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП «Хмельницька АЕС» свої зобов`язання за вказаним договором виконує належним чином у той час, як [PERSON] допустив порушення зобов`язань з оплати наданих послуг у результаті чого за період з 01.01.2022 по 31.01.2026 за ним утворилася заборгованість у загальному розмірі 12527,61 гривень. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги у розмірі 12527,61 гривень, інфляційні втрати у розмірі 612,40 гривень та 3% річних у розмірі 205,85 гривень, а також понесені судові витрати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02.03.2026 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Задоволено клопотання представника позивача про витребування у виконавчого комітету Нетішинської міської ради інформації щодо користувача майна за адресою: [ADDRESS] , у період з 01.01.2022 по 31.01.2026 включно. 05.03.2026 на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів надійшла запитувана інформація. ІІІ. Позиції сторін викладені в судовому засіданні. Представник позивача Шадрін І.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, що у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України, дає суду право ухвалити заочне рішення у справі, зважаючи, що представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. ІV. Фактичні обставини у справі встановлені судом. 01.12.2003 виконавчим комітетом Нетішинської міської ради Миронюку В.В. надано ордер № 119315 на право зайняття жилого приміщення квартири [ADDRESS] . Із 29.01.2004 [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією наданою виконавчим комітетом Нетішинської міської ради за № 05-01-07/112 від 05.03.2026. 01.03.2007 між [PERSON] та ДП «НАЕК «Енергоатом» від імені і за дорученням якої діє ВП «Хмельницька АЕС», правонаступником якого є АТ НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП «Хмельницька АЕС», укладено договір № 86/7115/63-124-SD-23-19648 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення по квартирі [ADDRESS] . Пунктом 26 Договору встановлено, що він набуває чинності з дня його підписання та вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення року однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. Із довідки про стан заборгованості [PERSON] вбачається, що споживачу по квартирі [ADDRESS] , відповідно до діючих тарифів та показів засобів обліку нараховувалась плата за послугами з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання, водовідведення, а також абонплата. Загальний розмір заборгованості за період з січня 2022 року по січень 2026 включно становить 12527,61 гривень. Також позивачем надані суду розрахунки інфляційних втрат за період з 01.01.2024 по 31.01.2026, що становить 612,40 гривень та 3% річних від простроченої суми заборгованості за період 01.01.2024 по 31.01.2026, що становить 205,85 гривень. 14.11.2025 АТ «НАЕК «Енергоатом» в особі філії ВП «Хмельницька АЕС» на адресу [PERSON] направлено лист щодо необхідності сплати заборгованості за комунальні послуги, який залишився без реагування. Позивач, вказуючи на порушення відповідачем умов договору, звернувся до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. V. Норми права, які підлягають застосуванню до правовідносин, що склалися між сторонами та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ч. 1.ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначається у ст.ст. 530, 610, 629 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (ч.ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). До комунальних послуг відносяться зокрема послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (ст.ст. 21-24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). За змістом пунктів 34, 35 та 39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690, плата за абонентське обслуговування сплачується споживачем виконавцеві в порядку та розмірах, визначених індивідуальним договором, але не вище граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними та здійснювати щомісячний платіж за абонентське обслуговування. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Як слідує зі ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтями 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що позивачем у період з 01.01.2022 по 31.01.2026 по квартирі [ADDRESS] надавалися житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та з постачання гарячої води, однак відповідач плату за їх споживання, у встановлені договором строки не проводив, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість у розмірі 12527,61 гривень, на яку позивачем за період з 01.01.2024 по 31.01.2026 проведено нарахування інфляційних втрат в розмірі 612,40 гривень та 3% річних в сумі 205,85 гривень. Вимоги процесуального закону покладають тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Відповідач [PERSON] не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт укладення між сторонами договору про надання комунальних послуг, надання позивачем вказаних послуг та користування ними відповідачем. Також, відповідачем не надано суду контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належно оцінити чи інші докази на спростування наданого позивачем розрахунку. У той же час у справі відсутні будь-які дані, які б давали достатні підстави для обґрунтованого сумніву щодо достовірності наданих позивачем доказів і правильності проведеного ним розрахунку. Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач відзиву на позов та будь-яких доказів, що спростовують обставини, на які посилається позивач не надав, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних у загальному розмірі 13345,86 гривень. VІ. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3328,00 гривень підтверджується платіжною інструкцією № 1811від 19.02.2026. Частиною 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позову, витрати понесені позивачем на сплату судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved