Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 01.08.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено електронний договір позики №71994139 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту. За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 6500 грн. строком на 30 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку, з датою остаточного повернення кредиту 30.08.2025 та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за процентною ставкою 0,500 % за один день користування кредитом, комісію за надання кредиту, яка складає 15 % від суми наданого кредиту, що становить 975 грн. Вказує, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Станом на 21.01.2026 прострочена заборгованість за кредитним договором №71994139 від 01.08.2025 становить 21450 грн. 00 коп., з яких: 6500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 975 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 13000 грн. 00 коп. заборгованість за пенею, 975 грн. 00 коп. - заборгованість за несплаченою комісісєю. 16.09.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" на підставі договору факторингу № 16/09/25. Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 21450 грн. 00 коп. та понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2662 грн. 40 коп., 4500 грн. витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір №71994139 від 01.08.2025, шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту. Наведене підтверджується договором позики №71994139 від 01.08.2025, який підписаний позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в якому він зазначив номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кредитні кошти. Підписавши вказаний договір, позичальник ствердив ті обставини, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті товариства. За умовами договору про надання коштів у кредит №71994139 від 01.08.2025 позичальник [PERSON] отримав кредит у сумі 6500 грн. строком на 30 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку, з датою остаточного повернення кредиту 30.08.2025 та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки в розмірі 0,500 % за один день користування кредитом, комісію за надання кредиту, яка складає 15 % від суми наданого кредиту, що становить 975 грн. Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується квитанцією "Таскомбанк", відповідно до якої 01.08.2025 на платіжну картку № [NUMBER] перераховано кредитні кошти в сумі 6500 грн., повідомленням АТ КБ "Приватбанк" про зарахування на картковий рахунок відповідача кредитних коштів у сумі 6500 грн. 01.08.2025, випискою про рух коштів на картковому рахунку відповідача, яка містить інформацію про зарахування переказу в сумі 6500 грн. 01.08.2025. У встановлений кредитним договором строк відповідач не виконав свої боргові зобов`язання, порушив періодичність та строки внесення платежів. Станом на 21.01.2026 прострочена заборгованість за кредитним договором №71994139 від 01.08.2025 становить 21450 коп., з яких: 6500 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту), 975 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками; 13000 грн. коп. заборгованість за пенею, 975 грн. 00 коп. -заборгованість за несплаченою комісією. Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також встановлено, що 16.09.2025 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило право грошової вимоги за кредитним договором №71994139від 01.08.2025 ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» на підставі договору факторингу №16/09/25, що підтверджується Реєстром прав вимоги № 23/12/25-01 від 23.12.2025, актом прийому-передачі Реєстру боржників від 16.09.2025, витягом з реєстру боржників до договору факторингу № від 16.09.2025. Таким чином встановлено, що позивач ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача [PERSON] . Із матеріалів справи вбачається, що боржник [PERSON] свої зобов`язання за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед фактором не виконав. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1050 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Разом із тим із кредитних договорів вбачається, що позичальник [PERSON] зобов`язався сплатити комісію за надання кредиту в сумі 975 грн. (п. 2.2.4 кредитного договору). Однак, надання кредиту є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою зі сторони позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інстрменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостйною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку, наведене повністю узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц. Крім того, доказів надання кредитодавцем позичальнику додаткових послуг, їх переліку матеріали справи не містять, як і детального розрахунку комісій, нарахованих позивачем. Враховуючи викладене суд вважає, що відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача комісії за вказаними вище кредитними договорами, оскільки такі умови договору суперечать ст. 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування» та є нікчемними в силу закону. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 викладено правову позицію відповідно до якої, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Із розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано за кредитним договором №71994139 від 01.08.2025 пеню у сумі 13000 грн. 00 коп, Враховуючи викладене, суд вважає за вірне відмовити позивачу у стягненні з відповідача комісії в сумі 975 грн. 00 коп. та пені (неустойки) - 13000 грн. 00 коп. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 7475 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором №71994139 від 01.08.2025. Встановлено, що витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2662 грн. 40 коп., витрати на правничу допомогу 4500 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, (7475 х 100) : 21450 = 35%, тобто позов задоволено на 35 %. При визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, суд наводить наступний розрахунок: 2662,40 грн. х 35 % = 931 грн. 84, тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 931 грн. 84 коп. судових витрат зі сплати судового збору. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1575 грн. 00 коп. (4500 грн. х 35%). На підставі викладеного та

Outcome: partial