Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами. Позовну заяву мотивує тим, що з 2000 року вони з відповідачем проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб фактично припинив існування, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду справи. 31 березня 2026 року представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій просив справу розглянути за відсутності позивача та її представника, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду, враховуючи, що його місце проживання невідоме, був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов необхідно задовольнити з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м. Рівне 08 серпня 2002 року, серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] одружились 11 червня 1982 року, актовий запис №737, прізвища після одруження: чоловіка - [PERSON] ; дружини - [PERSON] . Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків і позивач бажає розлучитися. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що на даний час спільне проживання сторін стало не можливим і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тобто фактично шлюб не існує, а тому його слід розірвати, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до частини другої статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 частини третьої статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп.

Outcome: approved