Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

11 грудня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер брат позивачки - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина. Позивачка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, оскільки з початку запровадження воєнного стану була змушена залишити місце постійного проживання та виїхати як внутрішньо переміщена особа. Крім того, вже за новим місцем проживання у неї було виявлено онкологічне захворювання, у зв`язку із чим вона тривалий час перебувала на лікуванні. Оскільки нотаріусом роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через її неприйняття у встановлений законом строк, позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). За змістом свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). 07 березня 1970 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 5). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 7). Роз`ясненням приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області № 614/01-16 від 25 листопада 2025 року підтверджується факт пропуску позивачкою строку прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 14). За змістом інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 21 січня 2026 року № 83933598 та № 83933593, спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] не заведена, заповіти та спадкові договори відсутні (а.с. 25-27). Вирішуючи спір, суд виходить з такого. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Судом встановлено, що спадкодавець помер [INFO] . Останнім днем визначеного законом строку для прийняття спадщини є 04 жовтня 2022 року. Із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори [PERSON] звернулася в листопаді 2025 року, тобто пропуск позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини складає більше 3 років. При оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суд розмежовує два періоди та оцінює наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачка зазначає, що після запровадження воєнного стану вона виїхала з постійного місця проживання до м. Києва, де зареєструвалася як внутрішньо переміщена особа. На підтвердження цього факту до суду надано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24 травня 2022 року. Також, позивачка посилається на захворювання та тривале лікування як на підставу пропуску строку, однак на підтвердження цього факту надала виписку з закладу охорони здоров`я за один день стаціонарного лікування у 2025 році (а.с.9), тоді як спадщина відкрилася у 2022 році. Водночас надані позивачкою докази щодо неможливості подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з реєстрацією як внутрішньо переміщеної особи і хворобою є недостатніми доказами, оскільки охоплюють неповний період строку, відведеного для прийняття спадщини. Оскільки позивачкою не доведено поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини на понад три роки, як і не доведено наявність об`єктивних перешкод протягом усього цього періоду, суд дійшов висновку, що позивачка свого процесуального обов`язку доказування не виконала. Так, факт отримання статусу внутрішньо переміщеної особи та перебування на лікуванні в закладі охорони здоров`я сам по собі не може вважатися безумовною підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішальне значення у цьому аспекті мають тривалість лікування, його характер, а також ступінь тяжкості захворювання та реальний вплив цих обставин на можливість своєчасного вчинення відповідних дій. Судом не встановлено наявності поважних причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини з підстав перебування на лікуванні. Як вбачається з наданих доказів, перебування на лікуванні мало місце лише протягом одного дня після спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, що не свідчить про існування об`єктивних перешкод для подання відповідної заяви у визначений законом період. Щодо доводів позивачки про поважність причин пропуску строку у зв`язку з набуттям статусу внутрішньо переміщеної особи внаслідок запровадження воєнного стану, суд зазначає, що перебуваючи у м. Києві, позивачка мала можливість надіслати заяву про прийняття спадщини поштовим зв`язком нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Доказів, які б свідчили про неможливість вчинення таких дій, суду не надано. Вищенаведене узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19 (провадження № 61-10896св21) де вказано, що позивачка не була позбавлена можливості подати заяву про прийняття спадщини шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування. У вказаній постанові Верховний Суд виснував, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, з урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки надані позивачкою докази не підтверджують поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Натомість встановлено, що позивачка протягом тривалого часу після відкриття спадщини, зокрема у межах встановленого шестимісячного строку, не була позбавлена можливості звернутися з відповідною заявою, у тому числі шляхом направлення її засобами поштового зв`язку нотаріусу за місцем відкриття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed