Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЦИКЛ ФІНАНС" (далі ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 16 травня 2018 року між Акціонерним товариством "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" (далі АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО") та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22034000065319, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому договором. За договором факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року права вимоги за вказаним кредитним договором відступлені ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС", відповідно до якого позивач є новим кредитором. Відповідачкою умови кредитного договору не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 37330,18 грн, яка складається з: 25611,95 грн - заборгованість по тілу кредиту, 2106,53 грн - заборгованість по відсотках, 9611,70 грн - заборгованість по комісії. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідачки вказану заборгованість та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500,00 грн. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача у поданій позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС", у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 16 травня 2018 року між АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 22034000065319, за умовами якого банк надає клієнту грошові кошти на споживчі потреби в розмірі 32200,00 грн, строком кредитування 48 місяців з датою повернення кредиту 16 травня 2022 року, зі сплатою фіксованої процентної ставки на строкову заборгованість за кредитом 0,001% річних та на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних, а також зі сплатою щомісячної комісії за обслуговування кредиту 1,99% від суми кредиту (а.с. 33). Відповідно до п.1.1 кредитного договору, сторони погодили за цим договором банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов"язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користуваення кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлений даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов"язання за даним договором в повному обсязі. Згідно п. 1.3 кредитного договору, Банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Згідно п. 1.4 кредитного договору, кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта [NUMBER] , відкритий в АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО". Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Якщо Банк не надав кредит протягом 7 Операційних днів, цей договір вважається не укладеним. Згідно п.1.5 Договору, клієнт, в порядку договірного списання, на підставі ст. 1071 ЦК України та ст. 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" доручає банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування з рахунку клієнта на корись страховика ПрАТ "СК "Уніка Життя" суму страхового платежу у розмірі 7200,00 грн за весь період страхування згідно з договором страхування № 22034000065319-NS від 16 травня 2018 року.. Згідно п.2.1 кредитного договору, платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування Кредиту здійснюється у вигляді щомісячних ануїтентних (рівномірних) платежів. Згідно п.2.2 кредитного договору, дата погашення та розмір обов`язкового платежу визначені в Графіку платежів, який викладений в розділі 4 цього Договору. Погашення заборгованості за цим Договором клієнт здійснює шляхом зарахування коштів у сумі обов`язкового платежу. Разом з укладанням кредитного договору [PERSON] ознайомлено з графіком щомісячних платежів за кредитним договором, а також ознайомлено та власноруч підписано паспорт споживчого кредиту, який містить умови щодо порядку та розміру нарахування заборгованості за кредитом, відсотками, комісіями (а.с. 32-33). Факт отримання відповідачкою кредитних коштів підтверджується випискою по рахунку за період з 16 травня 2018 року по 14 грудня 2021 року, який було відкрито для погашення боргових зобов"язань за кредитним договором № 22034000065319 від 16 травня 2018 року, який долучено до матеріалів справи в електронній формі. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 22034000065319 від 16 травня 2018 року, заборгованість [PERSON] станом на 14 грудня 2021 року складає 37330,18 грн, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту в сумі 25611,95 грн, заборгованість по відсотках в сумі 2106,53 грн, заборгованість по комісії в сумі 9611,70 грн (а.с. 39-42). 15 грудня 2021 року між АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" та ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" укладено договір факторингу № 15/12/21, у відповідності до умов якого АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" передав (відступив) ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" за плату, а ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" прийняв належні АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників до цього договору (а.с. 15-21, 23-24, 26). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 15/12/21 від 15 грудня 2021 року, ТОВ "ЦИКЛ ФІНАНС" набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 22034000065319 від 16 травня 2018 року в сумі 37330,18 грн, яка складається з: заборгованість по тілу кредиту в сумі 25611,95 грн, заборгованість по відсотках в сумі 2106,53 грн, заборгованість по комісії в сумі 9611,70 (а.с. 10). З метою досудового врегулювання спору, 05 червня 2025 року ТОВ "Цикл Фінанс" було направлено на адресу відповідачки вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором № 22034000065319 від 16 травня 2018 року у загальному розмірі 37330,18 грн (а.с. 27). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. ст. 526, 612, 625 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Згідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Подані позивачем документи підтверджують укладення відповідачкою кредитного договору та отримання кредиту. Розрахунок підтверджує існування заборгованості, викладеної в позовних вимогах. Копія договору відступлення прав вимоги підтверджує перехід всіх прав грошової вимоги, які належали АТ "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО" за кредитним договором № 22034000065319 від 16 травня 2018 року до позивача по справі. Відповідачка не довела належного виконання зобов"язань за кредитним договором, розрахунки заборгованості не спростувала, відзив на позов не подала. Враховуючи вище наведене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають до задоволення. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн, відповідно до вимог ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" (а. с. 51), який підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд звертає увагу на наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. В той же час при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін і т.п. Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Верховний Суд у справах № 905/1795/18 та № 922/2685/19 зробив висновки про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі її витрати на адвоката, якщо

Outcome: approved