Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9981245 від 23.09.2024р., мотивуючи свої вимоги тим, що між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем укладено кредитний договір в електронній формі, відповідно до якого останній надано грошові кошти у сумі 12000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності. Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, кредит та проценти у встановлений договором строк не повернув, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 23008,40 грн., з яких 7936,00 грн. основний борг, 13572,40 грн. проценти за користування кредитом, 1500,00 грн пеня. Також позивач зазначає, що 14.05.2025р. між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до якого до нього перейшло право вимоги до відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.01.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу [PERSON] на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду подано не було. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 23.09.2024р між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9981245. Сума ліміту кредитної лінії (Сума кредиту) складає: 10000.00 грн. Строк дії кредитної лінії: 360 календарних днів. Відповідно до п.3.6 Договору кредитодавець одноразово нараховує Комісію за надання кредиту в розмірі 20% від суми кредиту, що складає 2000,00 грн., яку позичальник зобов"язаний сплатити на умовах, визначених п.3.5 даного Договору, а саме 18 вересня 2025року. Позичальник зобов`язаний повернути Суму Кредиту Кредитодавцю в останній день Строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) «18» вересня 2025р. згідно умов пункту 3.5 цього Договору. 1.4. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в Періодичну дату оплати процентів, а саме: на «08» жовтня 2024р., та на кожний 15 день після цієї дати. Орієнтовна загальна вартість Кредиту з урахуванням періоду користування Кредитом за зниженою процентною ставкою на дату укладання цього Договору становить 45285,00 грн.( п.1.9.1. Договору). Відповідно до переліку позичальників з даними про транзакції, [PERSON] на картку № [NUMBER] 23.09.2024 р. було зараховано 10 000,00 грн. ( а.с.14). Також дана обставина про перерахування коштів в рамках даного кредитного договору підтверджується Довідкою ТОВ «Макс Кредит» про перерахування коштів через ТОВ «ПрофітГід» ( а.с.16-17,18). Відповідно до ст. 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися у письмовій формі, у тому числі електронній. Згідно зі ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом направлення пропозиції (оферти) та її прийняття (акцепту), а використання одноразового ідентифікатора є належним способом підтвердження волевиявлення сторони. Із наданих доказів убачається, що відповідач зареєструвався в інформаційній системі кредитодавця, пройшов процедуру ідентифікації, ознайомився з умовами кредитування та підтвердив згоду з ними шляхом введення одноразового ідентифікатора «09910», після чого грошові кошти у сумі 10000,00 грн були перераховані на його платіжну картку. Таким чином, кредитний договір укладено належним чином, а первісний кредитор виконав свій обов`язок щодо надання кредитних коштів. Відповідно до ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк, а його невиконання є порушенням зобов`язання. Доказів повернення кредитних коштів або сплати процентів відповідач суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає доведеним факт наявності заборгованості у частині 7936,00 грн. основного боргу та 13 572,40 грн. процентів за користування кредитом. 14.05.2025р. між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 14052025-МК/ЮнітКапітал, відповідно до якого до нього перейшло право вимоги до відповідача. Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги, а до нового кредитора переходять права первісного кредитора у тому обсязі та на умовах, що існували на момент переходу. Матеріалами справи підтверджено укладення договору факторингу від 14.05.2025р., реєстру боржників та акту приймання-передачі, що свідчить про набуття позивачем статусу належного кредитора у спірному зобов`язанні. Щодо заявлених вимог про стягнення заборгованості за штрафними санкціями (пеня, штрафи) за порушення грошового зобов`язання в сумі 1500,00 грн., дані вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного. Надаючи оцінку таким доводам, суд зазначає, що ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 24.02.2022р. Указом Президента України № 64/2022«Про введення воєнного станув Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжувався Указами Президента України та який діє на даний час. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. У даній справі штраф в сумі 1500,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником в розумінні ст. 549 ЦК України, а тому відповідач звільняється від їх сплати на період воєнного стану. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2264,48 грн. пропорційно задоволеним вимогам. Щодо відшкодування витрат на оплату правничої допомоги, судом встановлено, що сума в розмірі 7000,00 гривень за надані послуги правничої допомоги є неспіврозмірною виконаній адвокатом роботі, розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі доказами, судова практика є сталою, застосування великої кількості законів спірні правовідносини не передбачають, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження та збирання б яких адвокат витратив значний час. Участі в судових засіданнях адвокат не приймав. З огляду на викладене, суд враховуючи принципи співрозмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу. Достатньою компенсацією витрат позивача на професійну правничу допомогу буде менша сума, ніж розмір відшкодування, вказаний представником позивача у своїй заяві.

Outcome: partial