Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

10.10.2025 року [PERSON] звернулась до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що 22 квітня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 119. Від шлюбу мають спільну дитину: малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з 2022 року, а саме з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України. Позивачка з донькою виїхала до Франції. З того часу сторони не проживають разом і не ведуть спільного господарства, їхні подружні відносини припинилися. Відсутність спільного життя, щоденної підтримки та взаємної участі у сімейних справах призвела до охолодження почуттів, а спільне життя перетворилося на формальність. В результаті шлюб втратив свій зміст і більше не може виконувати свою функцію. Позивачка вважає, що подальше сумісне життя з Відповідачем та збереження сім`ї є неможливим. Спору про поділ майна не мають. Спору щодо місця проживання дітей не мають. Просить не надавати час для примирення, так як їхнє рішення про розірвання шлюбу є остаточним. З огляду на вищевикладене, позивачка просить шлюб розірвати. Ухвалою судді від 22.10.2025 року, було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Відповідачу роз`яснено право на подачу відзиву відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України. 08.12.2025 представником відповідача [PERSON] подано клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. 08.12.2025 судовий розгляд відкладено для ознайомлення позивачки з клопотанням представника відповідача про зупинення провадження у справі. 08.12.2026 позивачка надала суду заяву в котрій зазначила, що відповідач заявивши клопотання про зупинення провадження у справі затягує процесуальне вирішення справи судом. Просить суд не враховувати прохання відповідача та врахувати, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним і незмінним. 09.12.2025 позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. 14.01.2026 судовий розгляд відкладено за клопотанням представника відповідача. 25.02.2026 представником відповідача подано суду клопотання про відкладення розгляду справи через зайнятість в іншій справі. 26.02.2026 судовий розгляд відкладено за клопотанням відповідача. 16.03.2026 позивачка подала суду заяву в якій просила позов задовольнити, судовий розгляд просить проводити без її участі. Дадтково повідомила, що рішення щодо розірвання шлюбу залишається незмінним, можливостей для примирення з відповідачем не має. 18.03.2026 судове засідання по справі не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Дніпровського районного суду міста Запоріжжя Баруліної Т.Є. у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню. Судовий розгляд відкладено до 13.04.2026 на 11:00 годину. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, неодноразово подавала суду заяви в яких просила позов задовольнити та проводити судовий розгляд без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Представник відповідача Богач А.О. в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно до вимог статті 24 СК України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що 22 квітня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 119, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано 22.04.2017 року. Від шлюбу мають спільну дитину: малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видано 10.10.2018 року. Спільне життя між ними не склалось, шлюбні відносини припинені. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з постановою Верховного Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 444/4951/24 від 25.03.2026, суд не може примушувати особу до збереження шлюбу проти її волі, а надання оцінки почуттям та емоційному стану одного з подружжя при розгляді справи про розірвання шлюбу не належить до повноважень суду. Перевіривши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію позивачки, яка наполягала на розірванні шлюбу, суд вважає, що їх сім`ю зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим їхній шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved