Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Представник заявника адвокат Козиревич О.С. звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , на день відкриття спадщини - [INFO] постійно проживала за однією адресою з батьком [PERSON] , який помер [INFO] , за адресою: [ADDRESS] (до зміни адміністративно-територіального поділу України - Братського) району Миколаївської області, та є такою, що прийняла спадщину в силу ч. 3 ст.1268 ЦК України після смерті останнього. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] в с. Улянівка Вознесенського району Миколаївської області помер батько заявниці [PERSON] , який був зареєстрований в с.Улянівка Вознесенського району Миколаївської області. Після його смерті залишилась спадщина у виді земельної ділянки площею 1,0 га, що розташована на території Братської селищної ради Вознесенського району (до зміни адміністративно-територіального поділу України Улянівської сільської ради Братського району) Миколаївської області згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 007468, виданого 21.01.2004 року Братською райдержадміністрацією Миколаївської області на підставі розпорядження від 24 11.2003 року №429-р. [PERSON] , як дочка померлого [PERSON] являється згідно ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Звернувшись з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вознесенського нотаріального округу Миколаївської області Волошиної Н.В., [PERSON] отримала роз`яснення нотаріуса щодо неможливості вчинення відповідної нотаріальної дії в зв`язку з тим, що нею пропущено шестимісячний строк для подання такої заяви і не надано доказів щодо прийняття спадщини в порядку ст.1268 ЦК України, та рекомендовано звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини або для встановлення факту прийняття спадщини спадкоємцем в зв`язку з постійним проживанням з спадкодавцем. На підставі зазначеного заявник вимушена звернутись до суду, оскільки встановлення зазначеного факту є необхідним для прийняття спадщини. Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 05 січня 2026 року відкрито провадження у цивільній справі та справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження. В судовому засіданні представник заявника підтримали заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак від Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу без участі представників ради, вирішення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, залишає на розсуд суду (а. с. № 47). Суд, вислухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що заявник народилася [INFO] в с-щі Тімірязєвка Вознесенського району Миколаївської області. Батьками заявника є: мати [PERSON] , батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого надана представником заявника (а. с. № 9). Заявник у зв`язку з укладенням шлюбу з [PERSON] змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. № 10). [INFO] в с. Улянівка Вознесенського району Миколаївської області помер батько заявника - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть (а. с. № 6). [PERSON] був зареєстрований з 17.01.1997 року за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, с. Улянівка (без назви вулиці та без номеру будинку) та знятий 08.04.2025 з реєстраційного обліку як померла особа (а. с. № 16, 17). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 1,0 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в межах території Улянівської сільської ради Братської району Миколаївської області, що належала померлому згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 007468, виданого 21.01.2004 року Братською райдержадміністрацією Миколаївської області на підставі розпорядження від 24.11.2003 року №429-р (а. с. № 12-13). [PERSON] , звернувшись до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Волошиної Н.В. щодо подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , отримала письмове роз`яснення за № 629/01-16 від 10.12.2025 року щодо неможливості вчинення відповідної нотаріальної дії у зв`язку з тим, що нею пропущено шестимісячний строк для подання такої заяви і не надано доказів щодо прийняття спадщини в порядку ст.1268 ЦК України, а також рекомендовано звернутися до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини або для встановлення факту прийняття спадщини спадкоємцем в зв`язку з постійним проживанням з спадкодавцем (а. с. № 11). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , починаючи з 02.06.1997 року і до сьогодні зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак фактично [PERSON] проживала зі своїм батьком [PERSON] за однією адресою по день його смерті, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади, довідками № 647 від 10.11.2025 року та № 649 від 12.11.2025 року, виданими Новокостянтинівським старостинським округом Братської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, а також обліковими картками об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки, на 2016-2020 роки, на 2021-2025 роки, копії яких надані представником заявника (а. с. № 14, 15, 16, 18-25, 41-42). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] постійно проживала разом із своїм батьком [PERSON] за однією адресою по день його смерті. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Показання свідків об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним доказам у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч. 1 ст. 1216 СК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 СК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст. 1221 СК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 СК України). Згідно ч. 1 ст. 1268 СК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 СК України). Аналогічне положення передбачене п. 3.19. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції №282/20595 від 22.02.2012 р.. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2001 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Встановлення юридичного факту необхідно заявнику для оформлення спадщини, яка залишилася після смерті батька [PERSON] .. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Такого висновку суд дійшов, оскільки факт постійного проживання останньої зі спадкодавцем на час відкриття спадщини знайшов своє підтвердження та доведений належними доказами. Що стосується вимог про встановлення факту, що [PERSON] є такою, що прийняла спадщину в силу ч. 3 ст.1268 ЦК України після смерті [PERSON] , то вони не підлягають задоволенню, так як встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вже свідчить про те, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину в силу ч. 3 ст.1268 ЦК України.

Outcome: partial