Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Акцент - Банк» (далі АТ «А-Банк») звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості згідно договору кредиту № АВН0СТ155101329655 від 26 серпня 2024 року, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 20 000 гривень строком на 24 місяці (до 25.08.2026), зі сплатою за користування кредитом 75 % на рік та комісії 0,00 гривень, посилаючись на те, що відповідач не виконує умов договору, а саме не погасив його в зазначені терміни, що привело до виникнення заборгованості перед позивачем станом на 12.02.2026 у сумі 16 278,66 гривень, яка складається з: 12 758,67 гривень загальний залишок заборгованості за тілом кредиту, 3238,94 гривень загальний залишок заборгованості за процентами, 0,00 гривень заборгованість за комісією; 281,05 гривень загальний залишок заборгованості за пенею. В зв`язку з такими діями відповідача, позивач просить стягнути борг згідно договору та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглянути без його участі. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні вимоги про стягнення штрафних санкцій; надати розстрочку виконання рішення та врахувати її складний фінансовий стан. Суд ухвалює рішення без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, розглянувши справу, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За положеннями ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (п.1 ч.2 ст.16 цього Кодексу). За положеннями ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідач [PERSON] , згідно договору кредиту № АВН0СТ155101329655 від 26 серпня 2024 року, отримала кредит в розмірі 20 000 гривень строком на 24 місяці (до 25.08.2026), зі сплатою за користування кредитом 75 % на рік та комісії 0,00 гривень. Згідно умов Договору, позичальник зобов`язувався щомісяця в період сплати надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісії, а також інших витрат, передбачених Умовами. Однак, відповідач не виконує умов договору, а саме не погасив його в зазначені терміни, що привело до виникнення заборгованості перед позивачем станом на 12.02.2026 у сумі 16 278,66 гривень, яка складається з: 12 758,67 гривень загальний залишок заборгованості за тілом кредиту, 3238,94 гривень загальний залишок заборгованості за процентами, 0,00 гривень заборгованість за комісією; 281,05 гривень загальний залишок заборгованості за пенею. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Разом з тим, суд зазначає, що згідно пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому, суд вважає, що необхідно відрахувати від загальної заборгованості за кредитним договором суму пені 281,05 гривень. Відповідно до ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідачка просить суд розстрочити виконання рішення в зв`язку з введенням воєнного стану на території України та як наслідок її скрутного матеріального становища. З цього приводу суд зазначає, що розстрочка виконання рішення суду під час воєнного стану можлива, як зазначено у ст. 435 ЦПК України, якщо боржник доведе обставини, що ускладнюють виконання (наприклад, скрутне фінансове становище, втрата майна). Сам по собі воєнний стан не є автоматичною підставою для відстрочки виконання рішення. Відповідачка на підтвердження своєї вимоги не надала суду доказів, що її матеріальний стан не дозволяє виконати своє зобов`язання по поверненню кредитних коштів. Таким чином, порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову і стягнення в його користь із відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 997,61 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує на користь позивача документально підтверджені витрати по сплаті 2662,40 гривень судового збору, згідно платіжного доручення № 6005315555288 від 12.02.2026.

Outcome: approved