Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-07 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до Техноторгового центру «Радіотехніка» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яким просять: - визнати незаконним та скасувати Наказ №3 від 31.03.2023 по Техноторговому центру «Радіотехніка» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю - ЄДРПОУ-13815198 про звільнення [PERSON] , радіомонтера, з 31.03.2023року у зв?язку з внесенням змін до штатного розпису та скороченням чисельності працівників, п.1 ст. 40 КЗПП України; - визнати незаконним та скасувати Наказ №4 від 31.03.2023 по Техноторговому центру «Радіотехніка» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю - ЄДРПОУ-13815198 про звільнення [PERSON] , радіомонтера, з 31.03.2023року у зв?язку з внесенням змін до штатного розпису та скороченням чисельності працівників, п.1 ст. 40 КЗПП України; - поновити [PERSON] на посаді радіомонтера в Техноторговому центрі «Радіотехніка» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю - ЄДРПОУ-13815198 з 01.04.2023 року; - поновити [PERSON] на посаді радіомонтера в Техноторговому центрі «Радіотехніка» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю - ЄДРПОУ-13815198 з 01.04.2023 року; - - стягнути з Техноторгового центру «Радіотехніка» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю - ЄДРПОУ-13815198, в користь [PERSON] , середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислений за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи, по день ухвалення рішення по суті позову з відрахуванням податків та інших обов?язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати; - - стягнути з Техноторгового центру «Радіотехніка» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю - ЄДРПОУ-13815198, в корить [PERSON] , середній заробіток за час вимушеного прогулу обчислений за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи, по день ухвалення рішення по суті позову з відрахуванням податків та інших обов?язкових платежів і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати. В обґрунтування позову вказують, що працювали на посаді радіомонтерів в Техноторговому центру «Радіотехніка» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю - ЄДРПОУ-13815198 з 31.03.1996 по 31.03.2023. Наказом №3 від 31.03.2023 [PERSON] було звільнено з роботи з посади радіомонтер з 31.03.2023 у зв?язку з скороченням чисельності працівників, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Наказом №4 від 31.03.2023 [PERSON] було звільнено з роботи з посади радіомонтер з 31.03.2023 у зв?язку з скороченням чисельності працівників, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. При чому поштовим зв?язком [PERSON] надійшов наказ № 2 від 01.02.2023 про введення в дію з 01.02.2023року нового штатного розпису ТОВ ТЦ «Радіотехніка», виведення із штатного розпису шляхом скорочення чисельності 2 (двох) працівників, а саме за посадами радіомонтер - дві особи, у зв?язку із відсутністю вакантних посад на підприємстві, попереджено працівників підготувати документи для їх скорочення та здійснити відповідні виплати. Позивачі звертаються до суду, так як звільнення вважають незаконним, оскільки відповідачем не було додержано норм законодавства про працю при проведенні організаційних заходів зі зміни штатного розпису та вивільнення працівників, адже підприємство збитків немає. Підстав скорочувати чисельність працівників у відповідача фактично не було, тим більше радіомонтерів, адже на підприємстві не залишилось осіб на посадах радіомонтерів, тобто таких, які би виконували основний вид діяльності підприємства. Затвердження штатного розпису в новій редакції не змінило основних завдань і функцій підприємства, а виразилося лише у розправі над працівниками. Наказ відповідача № 2 від 01.02.2023, який виконав функцію повідомлення про скорочення штату зазначає підстави: - скорочення витрат на утримання підприємств; - необхідність у проведенні змін в організації виробництв та праці. Однак, враховуючи прибутковість підприємства, підстави скорочення витрат на утримання підприємства є голослівними, а зміни в організації виробництва і праці, як то зазначені вище не відбуваються та не є ні виробничо, ні економічно обґрунтованими. У зв`язку з наведеним, позивачі просять позов задовольнити. Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 26.05.2023 року було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 15.06.2023 представник відповідача подав на адресу суду відзив на позовну заяву, де вказав, що позивачі не надали доказів незаконного звільнення працівників відповідачем. Так, вони посилаються на правовий висновок щодо застосування відповідних норм права, викладеного в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2020 року у справі № 761/25605/17, де судом вищої інстанції зроблено висновок про те, що зміни в організації виробництва і праці не можуть бути підставою зловживань та незаконного звільнення працівників, а незначні розширення в діяльності відповідача не є змінами в організації виробництва та праці. Тобто, скорочення чисельності або штату працівників, безумовно, є правом роботодавця, однак це не має бути підставою для зловживань та незаконного звільнення працівника. Однак доводи позивачів є безпідставними, так як правова позиція останніх ґрунтується на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, оскільки висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 761/25605/17 на який вони посилаються, стосується правовідносин, які не є подібними з правовідносинами у справі, яка розглядається. Разом з тим, право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис не потребує додаткового доведення і судові органи не можуть вимагати обґрунтування доцільності скорочення чисельності або штату та саме в рамках розгляду спору про поновлення на роботі й вирішується питання про правомірність звільнення з роботи, тому до повноважень суду входить перевірка правильності проведення та дотримання роботодавцем процедури звільнення, у тому числі за скороченням, конкретного працівника. Отже, позивачами не надано належних, достатніх та допустимих доказів наявності такого порушення як незаконне вивільнення працівників через скорочення чисельності. За зазначених обставин позов до задоволення не підлягає. В судовому засіданні позивачі та їхній представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на викладені обставини. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив відмовити в задоволенні такого у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у поданому до суду відзиві. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] працювали на посаді радіомонтерів в Техноторговому центру «Радіотехніка» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю з 31.03.1996 по 31.03.2023, що підтверджується записами з трудових книжок [PERSON] серії [NUMBER] та [PERSON] серії [NUMBER] . Згідно наказу від 01.02.2023 року № 2 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», відповідачем прийнято рішення ввести в дію з 01.02.2023 новий штатний розпис ТОВ ТТЦ "Радіотехніка"; вивести із штатного розпису, шляхом скорочення чисельності 2 (два) працівника, а саме за посадами: радіомонтер - дві особи; у зв`язку із відсутністю вакантних посад на підприємстві, попередити працівників, підготувати документи для їх скорочення та здійснити відповідні виплати. Відповідно до штатного розпису на 2023 рік ТОВ ТТЦ "Радіотехніка" з 01.01.2023, у ТОВ ТТЦ "Радіотехніка" передбачено три посади радіомонтера. Відповідно до штатного розпису на 2023 рік ТОВ ТТЦ "Радіотехніка"з 01.02.2023 була додатково введена посада «електромеханік електрозв`язку, засобів радіо та телебачення, лінійних споруд зв`язку та абонентських пристроїв». Натомість посада «радіомонтер» відсутня. Зміни до штатного розкладу затверджені наказом директора ТТЦ "Радіотехніка" № 2 від 01 лютого 2023 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», який прийнятий під час воєнного стану та загальної мобілізації. 09.02.2023 [PERSON] поштовим зв?язком надійшов наказ № 2 від 01.02.2023 «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників». Наказом №3 від 31.03.2023 [PERSON] було звільнено з роботи з посади радіомонтера з 31.03.2023 у зв?язку з внесенням змін до штатного розпису та скороченням чисельності працівників, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Наказом №4 від 31.03.2023 [PERSON] було звільнено з роботи з посади радіомонтера з 31.03.2023 у зв?язку з внесенням змін до штатного розпису та скороченням чисельності працівників, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволення позову необхідно відмовити з наступних підстав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України). Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України). Згідно з частиною першою статті 21 КЗпП України (тут і надалі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Процедура звільнення працівника у разі скорочення має відбуватися на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України, відповідно до якого скорочення чисельності або штату працівників - одна з підстав для розірвання трудового договору. Розірвання трудового договору за зазначеною підставою відбувається в разі реорганізації підприємства (через злиття, приєднання, поділ, виділення, перетворення), зміни його власника, ухвалення власником або уповноваженим ним органом рішення про скорочення чисельності або штату у зв`язку з перепрофілюванням, а також з інших причин, які супроводжуються змінами у складі працівників за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професією. При виникненні спору між працівником і роботодавцем суд не вирішує питання про доцільність скорочення чисельності або штату працівників, а перевіряє наявність підстав для звільнення (чи відбулося скорочення штату або чисельності працівників) та дотримання відповідної процедури. Відповідно до частини другої статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Відповідно до частин першої-третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці роботодавець пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє на теперішній час. Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України. 15 березня 2022 року прийнято Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (далі - Закон № 2136-ІХ), яким визначені особливості трудових відносин працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Частинами другою та третьою статті 1 Закону № 2136-ІХ встановлено, що на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43, 44 Конституції України. У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень КЗпП України під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Частиною другою статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 КЗпП України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Як встановлено судом з штатного розпису на 2023 рік ТОВ ТТЦ "Радіотехніка" з 01.01.2023, у ТОВ ТТЦ "Радіотехніка" передбачено три посади радіомонтера. Відповідно до штатного розпису на 2023 рік ТОВ ТТЦ "Радіотехніка"з 01.02.2023 була додатково введена посада «електромеханік електрозв`язку, засобів радіо та телебачення, лінійних споруд зв`язку та абонентських пристроїв». Натомість посада «радіомонтер» відсутня. Зміни до штатного розкладу затверджені наказом директора ТТЦ "Радіотехніка" № 2 від 01 лютого 2023 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників», який прийнятий під час воєнного стану та загальної мобілізації. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). В даному випадку в установі відповідача відбулися скорочення чисельності у штаті працівників та зміни у штатному розписі по посаді радіомонтера, що підпадає під ознаки передбачені п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. Суд також встановив, що запропонувати позивачам перейти на іншу роботу відповідач не мав змоги через відсутність вакантних посад на підприємстві. Щодо твердження позивачів про те, що звільнення є незаконним, адже підприємство немає збитків та відсутні підстави скорочувати чисельність працівників, суд зазначає наступне: відповідно до практики Верховного суду, викладеній у постанові від 8 листопада 2023 року по справі № 443/299/22, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників, так як право визначати чисельність і штат працівників належить виключно власнику або уповноваженому ним органу, а суд зобов`язаний лише з`ясувати наявність підстав для звільнення. Отже питання щодо необхідності в тій чи іншій посаді відповідач вирішує самостійно. Отже, суд дійшов висновку про законність звільнення позивачів з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та відсутність правових підстав для скасування наказів про звільнення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому судові витрати слід покласти на позивачів.

Outcome: dismissed