Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №476, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 07.04.2016. Під час подружнього життя народився син: [PERSON] , [INFO] . Спочатку сімейне життя складалося добре, подружжя цінувало, поважало одне одного. Про те, із часом відносини стали погіршуватися, почали виникати конфлікти та суперечки на ґрунті побуту та сімейних обов`язків, в тому числі з приводу витрат відповідача на потреби нашої сім`ї та потреби нашого сина зокрема. Зазначає, що подружжя з червня 2024 року проживає окремо, відносини набули напруженого характеру, які сприймаються як психологічне насилля відповідача по відношенню до позивача. Позивач, будучи у шлюбі з відповідачем, змушена матеріально забезпечувати себе сама та сама нести побутові витрати, зокрема на ремонт та покращення житлово-побутових умов їхньої спільної з відповідачем квартири. Більше року позивач із відповідачем фактично проживають окремо, шлюбних відносин не підтримують, спільний сімейний бюджет відсутній, спільно господарство не ведуть, вважає, що шлюб набув формального характеру та суперечить інтересам позивача. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29 січня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати з викликом сторін. 02 березня 2026 року розгляд справи відкладено. В судове засідання призначене на 01.04.2026 сторони не з`явилися. Однак від позивача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, просить позовні вимоги задоволити та судові витрати залишити за нею. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, щодо позовної заяви не заперечує. У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, з таких підстав. Відповідно до положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст.76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями 12, 8 1ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази засвоїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.04.2016 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №476, згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 07.04.2016 року. У шлюбі народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 20.09.2018, актовий запис №1963. З червня 2024 року подружжя проживає окремо, оскільки відносини набули напруженого характеру, втратили одне до одного почуття взаємної довіри та любові, стосунки набули виключно формального характеру, спілкування зводиться виключно до задоволення потреб сина. Тому суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задоволити, розірвати шлюб між сторонами, оскільки він існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливе. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, при вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову даного характеру, тобто 605,60 гривень (50% від 1 211,20 гривень), решта 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved