Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

У лютому 2026 року Акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк" (далі - АТ "ПУМБ") звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] . В обгрунтування вимог посилається на те, що 12 червня 2018 року між Банком та Відповідачкою було укладено кредитний договір №1001055319001, відповідно до якого остання отримала кредит у сумі 27 020,00 грн. Відповідачка не виконала кредитних зобов`язань належним чином, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 05 січня 2026 року, яка становить 37 416,27 грн., з яких 14 546,23 грн. заборгованість за кредитом, 8,65 грн. заборгованість за процентами, 22 861,39 грн. заборгованість за комісією. Просить стягнути із відповідачки вказану заборгованість, а також сплачений судовий збір. 30 березня 2026 року представник відповідачки Дзюбак О.О. подав відзив на позов, який суд приймає до розгляду, у якому зазначає, що відповідачка визнає позовні вимоги частково, а саме заборгованість за кредитом у розмірі 14 546,23 грн. та заборгованість за процентами у розмірі 8,65 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією просить відмовити, посилаючись на те, що в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, у зв"язку з чим умова договору про встановлення комісії за обслуговування кредиту є нікчемною /а.с.51-61/. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача [PERSON] в позовній заяві просила справу слухати у її відсутність. Представник відповідача Дзюбак О.О. подав заяву про відкладення розгляду справи у зв"язку з необхідністю формування позиції по справі, так як доступ до матеріалів справи було ним отримано 18 березня 2026 року, яку суд відхиляє, оскільки у матеріалах справи наявний відзив представника [PERSON] . У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 12 червня 2018 року [PERSON] ознайомилася з паспортом споживчого кредиту АТ "ПУМБ", який містить умови надання кредитних коштів у сумі 27 020,00 грн, на строк 24 місяці, зі сплатою 0,01 % річних за користування кредитом, а також щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4,70% від суми кредиту, що надається. Реальна річна процентна ставка становить 95,2364% /а.с.8-зворот/. 12 червня 2018 року [PERSON] уклала з АТ "ПУМБ" кредитний договір №1001055319001 про отримання кредитних коштів у сумі 27 020,00 грн на загальні споживчі цілі. Згідно з умовами договору строк кредитування становив 24 місяці, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості з 12 грудня 2018 року 4,70%; розмір процентної ставки 0,01% річних. Факт укладення договору підтверджений підписами обох сторін. Також умовами споживчого кредиту передбачений графік платежів, за яким щомісячний ануїтетний платіж складає 2078,28 грн. (платіжний період з 12 червня 2018 по 11 грудня 2018); за платіжний період з 12 грудня 2018 по 11 червня 2020 року щомісячний ануїтетний платіж складає 808,45 грн. який має вноситися до 12 числа кожного календарного місяця /а.с.8/. Факт видачі [PERSON] кредитних коштів за кредитним договором №1001055319001 у сумі 27 020,00 грн. підтверджено платіжною інструкцією від 12 червня 2018 року /а.с.34-зворот/. З розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1001055319001 від 12 червня 2018 року, встановлено, що станом на 05 січня 2026 року заборгованість відповідачки становить 37 416,27 грн. з яких 14 546,23 грн заборгованість за тілом кредиту, 8651 грн заборгованість по сплаті процентів, 22 861,39 грн заборгованість по сплаті комісії /а.с.18-20/. Випискою по картковому рахунку [PERSON] підтверджено, що відповідачка кредитними коштами систематично користувалася та частково сплачувала кошти, однак заборгованість в повному обсязі погашена не була, у зв`язку з чим виникла заборгованість за вказаними кредитними договорами /а.с.20-зворот-21/. З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідачки було направлено письмову вимогу (повідомлення) 06 січня 2026 року за вих. №КНО-44.2.2/1000 з вимогою погасити заборгованість за кредитним договором №1001055319001 у загальному розмірі 37 416,27 грн, протягом тридцяти днів з моменту отримання даної вимоги /а.с.17/. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "ПУМБ"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно статті 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та наявність кредитної заборгованості у заявленому розмірі за тілом та процентами підтверджені зазначеними вище доказами, які відповідачка не заперечує, у цій частині позов визнає. Вирішуючи питання щодо обгрунтованості вимог про стягнення комісії суд виходить з наступного. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України "Про споживче кредитування", у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування", загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 прийнято висновок про те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Умовами кредитного договору №1001055319001 від 12 червня 2018 року передбачено розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4,70% щомісяця, що згідно Графіку платежів становить 1269,94 грн. Разом з тим, кредитний договір №1001055319001 від 12 червня 2018 року не містить переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 5 та розділу "Графік платежів" кредитного договору №1001055319001 від 12 червня 2018 року щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Аналогічних висновків у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з [PERSON] слід стягнути на користь АТ "ПУМБ" заборгованість по кредитному договору №1001055319001 від 12 червня 2018 року у розмірі 14 554,88 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 38,89%, тому з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1035,40 грн.

Outcome: partial