Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 18.02.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №101, прізвище позивачу після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] » та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1331,20 грн. Позовна заява мотивована тим, що 18.02.2012 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №101. У цьому шлюбі у подружжя народилась дитина- [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у подружжя не склалось, через різні погляди на життя, сім`ю та подружні обов`язки, виникненням постійних сварок. Спроби примирення та налагодження сімейних стосунків позитивних результатів не дали. Останні вісім років між сторонами припинені шлюбно-сімейні відносини. Подружжя спільного господарства не веде, спільного бюджету не має та з січня 2025 року кожен проживає окремо. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки це суперечить її інтересам, примирення з відповідачем вважає неможливим. Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2026 справа розподілена судді Василенко О.Я. Ухвалою судді від 04.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, через канцелярію суду надійшла заява, в якій позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань повідомлявся своєчасно та належним чином відповідно до закону, шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації фактичного місця проживання рекомендованим листом з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта», та шляхом надіслання смс-повідомлення на вказаний в позовній заяві номер телефону. Документ доставлено 04.02.2026 та 04.03.2026. Конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній», що відповідно до усталеної практики Верховного суду є належним повідомленням, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, заяв чи клопотань не надійшло. Враховуючи зазначене, на підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 18.02.2012 сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №101, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.3). [INFO] у цьому шлюбі у подружжя народилась дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 21.08.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1193, Серія [NUMBER] (а.с.7). Позивач у позові зазначає, що сімейне життя з відповідачем не склалось, основна причина розпаду сім`ї втрата почуття любові, поваги та розуміння один одного. Сторони проживають окремо з січня 2025 року і шлюб носить лише формальний характер. Відповідач свою позицію щодо позовних вимог не висловив, відзив не подав. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права За приписом статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та п`ятою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 36 СК України шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. У частині першій статті 104 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим та право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу одним із подружжя гарантується державою та забороною примушування до збереження шлюбних відносин (ст. 56 СК України). Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Отже, враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжя, позицію відповідача, який не скористався своїм правом на подання відзиву, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими та суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на вищевикладене, позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved