Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У січні 2026 року заявниця через свого представника звернулась до суду з вище вказаною заявою в обґрунтування якої посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] . Під час вказаного шлюбу у них народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вони родиною спільно проживали у [ADDRESS] . Зазначала, що в червні 2000 року її чоловік [PERSON] зібрав всі свої речі і виїхав із м. Часів Яр, та з того часу його місцезнаходження їй та їх родичам невідоме, а його розшук не дав жодних результатів. В подальшому, рішенням Артемівського міського суду Донецької області від 03 лютого 2003 року [PERSON] , 1965 року народження, уродженця міста Донецьк, визнано безвісно відсутнім. З моменту прийняття рішення суду про визнання [PERSON] , безвісно відсутнім, нічого не змінилось, відомості щодо місця його перебування відсутні. Вказувала на те, що на даний час виникла необхідність у зверненні до суду із заявою про оголошення [PERSON] померлим, у зв`язку із неможливістю отримати компенсацію за зруйноване житло, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно договору купівлі-продажу квартири від 07.03.2000, зареєстрованого в реєстрі за №248, їй на праві власності належить квартира, загальною площею 45,56 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із знищенням вказаної квартири, вона звернулась із заявою про надання компенсації за знищений об`єкт нерухомого майна та 30.09.2025 їй надано житловий сертифікат. Однак, рішенням Центру надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради про відмову у проведенні реєстраційних дій від 15 січня 2026 року №82850863 їй відмовлено у проведені реєстраційних дій щодо припинення права власності на квартиру, оскільки квартира придбана під час шлюбу. Таким чином, у зв`язку із неможливістю отримати заяву від [PERSON] , як іншого співвласника, про припинення права власності на квартиру через його безвісно відсутність протягом більш ніж 20 років, та у зв`язку із цим неможливістю заявником отримати компенсацію за знищене житло, виникла необхідність у зверненні до суду із цією заявою. На підставі вище викладеного, просила оголосити [PERSON] , [INFO] , уродженця м.Донецьк, померлим; датою оголошення померлим вважати день набрання рішенням законної сили. В судовому засіданні заявник заяву підтримала та просила задовольнити, своїми поясненнями підтвердила обставини викладені у заяві. Представник заявника в судовому засіданні надав суду пояснення аналогічні зміст заяви, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву в якій не заперечувала проти задоволення заяви, зазначала, що в дитячому віці її батько пішов з дому та його місце перебування з того часу їй не відоме. З цього приводу вони звертались в поліцію, а також до родичів батька, натомість його розшук не мав результатів. Представник заінтересованої особи Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була ще дитиною, приблизно 10-11 років, коли її батько пішов з дому. З того часу вона з батьком не спілкувалась та їй не відомо що з ним та де він може перебувати. Батькові родичі також не мають інформації про нього. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , кожен окремо, пояснили, що вони родичі заявниці та жоден з них після 2000 року не зустрічав її чоловіка та його місце перебування, а також його подальша доля їм не відома. Судова колегія, заслухавши пояснення заявника, її представника, заінтересованої особи, свідків, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 26 серпня 1988 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який між ними був розірваний у лютому 2002 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а/с 9, 10). Під час вказаного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилось двоє дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження (а/с 11, 12). Також, у шлюбі [PERSON] було придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу. Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, вказана квартира зруйнована (непридатна для відновлення та використання за цільовим призначенням, повністю втрата своєї економічної цінності, наявність зруйнованих несучих та огороджувальних конструкцій). Оскільки зазначена квартира була придбана в період шлюбу, заявник позбавлена можливості отримати відповідну грошову компенсації за її знищення без наявності письмової заяви другого з подружжя. Натомість, відповідно до копії рішення Артемівського міського суду Донецької області від 03 лютого 2003 року, [PERSON] , 1965 року народження, уродженця міста Донецьк, визнано безвісно відсутнім. Зі змісту вказаного рішення вбачається, що в червні 2000 року [PERSON] зібрав всі свої речі і виїхав із м. Часів Яр, та з того часу його місцезнаходження невідоме ні заявнику, ні його родичам, а його розшук не дав жодних результатів. Відповідно до ч.1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців. Оголошення особи померлою має своїм призначенням необхідно для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,протягом шести місяців. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звернено увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. Так, нормами ст. 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків. Заявниця в своїй заяві зазначила, що оголошення її колишнього чоловіка померлим їй необхідно для вирішення питання щодо отримання компенсації за зруйноване внаслідок бойових дій житло. Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між неї та особою, яку вона просить оголосити померлою, такого матеріально-правового зв`язку. На виконання ухвали про витребування доказів судом отримано інформації з Державної прикордонної служби України відповідно до якої за період зберігання інформації у електронних базах даних з 08.11.2017 року по 12.03.2026 року станом на 11 год. 10 хв., інформація про перетин кордону [PERSON] за вказаний період відсутня. Також, згідно відомостей з Першого ВДРАЦС у т м.Чернівці, зареєстрованого факту смерті [PERSON] не виявлено. Враховуючи, що наданими доказами підтверджується відсутність відомостей про місце перебування [PERSON] протягом останніх двадцять трьох повних років, суд приходить до висновку про наявність підстав для оголошення його померлим. Відповідно до ч.2 ст. 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ч.1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд за місце перебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. Відповідно до частини першої ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved