Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що в 1988 році він завершив будівництво житлового будинку на земельній ділянці 0,07 га, що перебувала у його користуванні за адресою [ADDRESS] . Вказує, що після завершення будівництва та в подальшому не оформив право власності на вказаний будинок. Зазначає, що на даний час зареєструвати право власності на будинок не може, оскільки в реєстраційній службі йому усно повідомили, що для реєстрації необхідно подати Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, а для отримання такої необхідний правовстановлюючий документ на земельну ділянку. Через відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку позивач не може здійснити реєстрацію житлового будинку. Тому просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські будівлі та споруди в [ADDRESS] (а саме: житловий будинок - літ. А, господарська будівля - літ. Б, вбиральня - літ.В, навіс - літ Г,1-2 - огорожа) загальною площею 130,3 кв.м, в тому числі житловою - 75,4 кв.м. Сторони в підготовче засідання не з`явилися. Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні (а.с. 22 ). Представник Свалявської міської ради розгляд справи просила проводити у її відсутності за наявними у такій документами (а.с.23-25). Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до повідомлення начальника відділу "Центр надання адміністративних послуг" №06-12/33 від 21.01.2026 року, згідно запису по господарської книги №1 с.Тибава (від 2021 року, номер об`єкта по господарського обліку 01-0086-1) [PERSON] , [INFO] є головою домогосподарства в [ADDRESS] . Рік побудови житлового будинку 1988р., загальна площа - 130,3 м.кв., житлова - 75,4 м.кв. Житловий будинок розташований на земельній ділянці 0,07 га, що перебуває у користуванні [PERSON] , мешк. [ADDRESS] (а.с.7). На будинок за адресою [ADDRESS] Свалявською філією ВАТ "ЗАКАРПАТГАЗ" у 2005 році виготовлено робочий проект на газифікацію житлового будинку, замовник [PERSON] (а.с.8,9). Як вбачається із технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , інвентаризаційна справа №347/2025, виготовленого на ім`я [PERSON] , такий складається з житлового будинку - літ. А, господарської будівлі - літ. Б, вбиряльня - літ. В, навіс - літ. Г, огорожі - 1-2. Загальна площа приміщень 130,3 м.кв, житлова - 75,4 м.кв., допоміжна (підсобна) - 54,9 м.кв. Його вартість, згідно довідки ФОП [PERSON] становить 102840,00 грн. (а.с. 10-16). Згідно довідки КУП "Свалявське РБТІ" від 12.01.2026 року №1, згідно архівних даних та реєстрових книг КУП "Свалявське МБТІ" житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] на паперових носіях не зареєстрований (а.с.17). За приписами ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 згаданого Кодексу визначено право особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема, визнання права. Ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97 року № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України - право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до вимог ст. 376 ЦК України - суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією; ч. 5 ст. 376 ЦК України - на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивач у 1988 році фактично здійснив будівництво зазначеного нерухомого майна, постійно ним користується, об`єкт є завершеним будівництвом, тривалий час експлуатується, відомості про порушення прав інших осіб відсутні, а також відсутні дані про реєстрацію права власності на нього за будь-якою іншою особою. Крім того, земельна ділянка, на якій розташований спірний об`єкт нерухомості, перебуває у фактичному користуванні позивача, що підтверджується матеріалами справи, а відповідач Свалявська міська рада не заперечував проти задоволення позову та не заявляв вимог щодо звільнення земельної ділянки чи знесення спірного майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України визначено - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 375 ЦК України - власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Враховуючи, що факти, викладені позивачем в обґрунтування заявлених вимог підтверджені належними та допустимими доказами, а також те, що відповідачем Свалявською міською радою радою Закарпатської області заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги не подано, право власності на таке ні за ким не зареєстровано, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Outcome: approved