Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви 23.02.2026 ТОВ «УкрКредитФінанс» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 28 000 грн, а також судовий збір в розмірі 2 662 грн 40 коп. В обґрунтування позову зазначає, що 07.06.2024 між ТОВ «УкрКредитФінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 5 600 грн зі сплатою 1,5% в день зі строком користування кредитом 300 календарних днів, тобто до 02.04.2025. Кредитодавець належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 28 000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 600 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 22 400 грн, яку позивач просить стягнути на його користь. Доводи сторін у справі Представник позивача просив проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач право на подання відзиву на позов не скористався. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 07.06.2024 між ТОВ «УкрКредитФінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 5 600 грн зі сплатою 1,5% в день зі строком користування кредитом 300 календарних днів, тобто до 02.04.2025 (а.с. 15). Цього ж дня ТОВ «УкрКредитФінанс» перерахувало на рахунок [PERSON] кредитні кошти в розмірі 5 600 грн (а.с. 13, 14). Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 28 000 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 600 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 22 400 грн (а.с. 39). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права І. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір між сторонами укладено в електронному вигляді відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем надано належні докази на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів, укладення кредитного договору, а тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту є обґрунтованими і підлягають задоволенню. ІІ. Щодо позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позивач має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки (Постанова ВП ВС від 28.03.2018 № 444/9519/12, Постанова ВС від 01.09.2022 № 225/3427/15-ц). Зі змісту кредитного договору від 07.06.2024 вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5 600 грн зі сплатою 1,5% в день зі строком користування кредитом 300 календарних днів, тобто до 02.04.2025 (а.с. 15). Оскільки за період з дня укладення кредитного договору, 07.06.2024 і до закінчення строку кредитування 02.04.2025, установлений у кредитному договорі розмір 1,5% в день відповідає вимогам п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» за вказаний період, тому проценти за користування кредитом підлягають нарахуванню за встановленою договором денною процентною ставкою (1,5%). Проценти за користування кредитом нараховані в межах строку кредитування, відповідають умовам договору та вимогам п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Висновки за результатами розгляду позовної заяви За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved