Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач звернулася через систему «Електронний суд» до суду із позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , 2018 року народження та [PERSON] , 2025 року народження, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 2017 року перебуває з відповідачем у цивільному шлюбі, у якому в них народилися: дочка [PERSON] та дочка [PERSON] . Зазначає, що відповідач з 2025 року не бере участі у виховані та утриманні дітей, але зважаючи на те, що відповідач є працездатним, його стан здоров`я дозволяє працювати, отримає дохід, має транспортний засіб, має можливість утримувати своїх дітей, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 09.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 22.01.2026 дану цивільну справу передано для розгляду за територіальною підсудністю до Ємільчинського районного суду Житомирської області. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області від 17.02.2026 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Ємільчинського районного суду Житомирської області 02.03.2026 цивільну справу прийнято до свого провадження, призначено справу до судового розгляду. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 279 ЦПК України з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, подала через систему «Електронний суд» до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, подав через систему «Електронний суд» до суду заяву про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог у повному обсязі. Заперечення стосовно розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадженнявід сторін у справі не надходили. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та оцінивши всі докази по справі, як кожен окремо так і в їх сукупності, всебічно, повно і об`єктивно, дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.10.2025 та серії [NUMBER] від 16.10.2018 (а.с. 2, 3). Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесіє Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (- ки) або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) закріплюється в сімейному законодавстві (ст. 180 СК України). Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставин, за яких визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Враховуючи викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, беручи до уваги вік дітей, на яких позивач просить стягувати аліменти з відповідача, потреби на утримання, а також те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім цього, згідно з ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує те, що позивач при зверненні через систему «Електронний суд» до суду з вимогою про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1064,96 грн.

Outcome: approved