Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У лютому 2026 року [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпра з позовом до [PERSON] , у якому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 08.06.2019 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб в Індустріальному районному у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено актовий запис № 247. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що протягом останнього часу стосунки між сторонами розладилися через різні погляди на життя, цінності та ведення спільного господарства і побуту. Тривалий проміжок часу кожен з подружжя живе окремим життям. Фактично сім`я припинила своє існування, шлюб розпався та має лише формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача і дитини. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 03 березня 2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та визнано обов`язковою явку позивача для надання особистих пояснень. 24 березня 2026 року позивач [PERSON] надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, судовий збір просить залишити за нею, а після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подавав. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2019 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим Індустріальним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 247. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, актовий запис № 422. Згідно з доводами позивача, які не спростовані відповідачем, сімейне життя між сторонами не склалося, спільні інтереси відсутні, наявні постійні конфлікти, збереження сім`ї неможливе. Наміри позивача розірвати шлюб є стійкими. Згідно із частиною 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до частини 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом ст. 105 СК України шлюб може бути розірвано за рішенням суду за позовом одного з подружжя. Частиною 1 ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд враховує, що шлюб це сімейний союз, при цьому добровільність шлюбу є однією з основних його засад. Шлюб є договором, який укладається за згодою сторін і не може бути примусовим. Відсутність згоди хоча б одного з подружжя на подальше спільне життя є беззаперечною підставою для припинення шлюбу. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що сторони втратили почуття любові та поваги одне до одного, примирення між ними неможливе. Враховуючи, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, а примушування до збереження шлюбу суперечить закону та порушує право особи на свободу та особисту недоторканність, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України, враховує позицію сторони позивача та залишає судові витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Outcome: approved