Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

До Заводського районного суду м. Миколаєва звернулась [PERSON] з позовом до Товариство з додатковою відповідальністю "Миколаївський домобудівельний комбінат", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Товарна біржа "Південна"про визнання договору купівлі-продажу дійсним. 01.10.2001 р. між сторонами укладено договір №11201 купівлі-продажу нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований Товарною біржею «Південна», за №11201 від 01.10.2001 року. Вказаний договір зареєстрований КП «ММ БТІ» 11.10.2001 року за №111. Позивач посилався на те, що сторони вчинили конклюдентні дії, що свідчать про виконання договорів купівлі-продажу, а саме оплатили грошові кошти, вступили фактично у володіння та користування власністю, зареєстрували місце проживання у ній, проживали у вказаному будинку, користувались земельними ділянками. Закон України «Про товарну біржу» в редакції, діючий на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав. Однак, на момент укладення біржового договору, двоє покупців [PERSON] та [PERSON] були неповнолітні, отже не могли бути учасниками біржі, а й отже і укладати договори на біржі. Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов?язковість нотаріальної форми угоди. 13.11.2025 р. приватним нотаріусом Ласурією С.А. надано роз`яснення про неможливість укладення подальших угод щодо відчуження вказаного майна у зв`язку із необхідністю визнання вказаного договору в судовому порядку дійсним. Оскільки договір зареєстрований в КП «ММ БТІ», неможливо повторно провести нотаріальну дію, тому немає іншого способу захисту права власності, аніж судового. У зв`язку із чим, позивач просила визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. Ухвалою від 26.11.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач, його представник не з`явився, від представника позивача надійшла до суду заява, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Товариство з додатковою відповідальністю "Миколаївський домобудівельний комбінат" в судове засідання не з`явився, відзив не надав, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Товарна біржа "Південна"в судове засідання не з`явився, письмового документу не надав, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи. У зв`язку із неявкою відповідачів та третьої особи розгляд справи відкладався на 18.02.2026 року, 26.03.2026 року. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено,01.10.2001 р. між Відкритим акціонерним товариством "Миколаївський домобудівельний комбінат" та [PERSON] , [PERSON] , який діяв в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх на той момент дітей [PERSON] , [PERSON] , було укладено договір №11201 купівлі-продажу нерухомого майна розташованого за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований Товарною біржею «Південна», за №11201 від 01.10.2001 року. Вказаний договір зареєстрований КП «ММ БТІ» 11.10.2001 року за №111. Вказаний біржовий договір 11.04.2025 року зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер відомостей про речове право 59585100, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 3727973048060. Покупці за вказаним договором зареєстровали місце проживання у вказаній квартирі. У відповідності із Законом України «Про товарну біржу» (у редакції що діяв на час виникнення правовідносин), договір було укладено на Товарній біржі «Південна» . Згідност. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно дост. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зіст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Згідно зі ст. 153 ЦК України(в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР(в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР(в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Зі змісту спірного договору купівлі-продажу земельних ділянок вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Товарній біржі «Південна», подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Спірний договір було складено та зареєстровано в 2001 р. на Товарній біржі «Південна». Нерухомість придбана сторонами з підстав, не заборонених законом. Закон України «Про товарну біржу» в редакції, діючий на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржі та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав. Однак, на момент укладення біржового договору покупці [PERSON] та [PERSON] були неповнолітні, отже не могли бути учасниками біржі, а й отже і укладати договори на біржі. Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов?язковість нотаріальної форми угоди. 13.11.2025 р. приватним нотаріусом Ласурією С.А. надано роз`яснення про неможливість укладення подальших угод щодо відчуження вказаного майна у зв`язку із необхідністю визнання вказаного договору в судовому порядку дійсним. В Законі України «Про товарну біржу», у редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Водночас зазначений договір купівлі-продажу у встановленому законом порядку недійсним, як оспорюваний, в частині невідповідності вимогам Закону України «Про товарну біржу», не визнавався. Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На час укладення вищевказаного договору купівлі-продажу в 2001 році сторони правочину не були обізнані про те, що правочин купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до ст. 47 ЦК України (в ред.1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст. 15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, і сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаної квартири, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеній чинним законодавством України в 2001 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу, сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. Відповідно до ст. 328 ЦК України (в ред. 2003 року), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням наст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 01.10.2001 року. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом приймаються до уваги, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , визнали позовні вимоги, відповідач Товариство з додатковою відповідальністю "Миколаївський домобудівельний комбінат" та третя особа Товарна біржа "Південна"проти позову не заперечували, з моменту укладення договору, дане право ніким не оспорюється, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved