Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Представник позивача адвокат Шаповалов М.С. в інтересах [PERSON] звернувся до Щорського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа: [PERSON] , про стягнення матеріальної шкоди, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 106 242,28 грн матеріальної шкоди та витрати за проведення експертизи в розмірі 2650 гривень; стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь [PERSON] 57 891,24 грн страхового відшкодування; стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що 13 липня 2024 року о 10:15 у с. Великий Щимель сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Daewoo Lanos», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] (Відповідач 1), та автомобіля «Audi A4», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . [PERSON] , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі автомобілю, що рухався головною дорогою, внаслідок чого відбулося зіткнення. В результаті ДТП автомобіль Позивача отримав значні механічні пошкодження. ДТП оформлено шляхом складання Європротоколу відповідно до Закону України «Про ОСЦПВ», оскільки шкода завдана лише майну, відсутні травмовані особи, водії дійшли згоди щодо обставин пригоди. У Європротоколі [PERSON] визнав свою вину у скоєнні ДТП. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Daewoo Lanos» була застрахована у ПУАТ «НАСК «Оранта» (Відповідач 2) за полісом ОСЦПВ № 219417759 від 14.02.2024 року. Поліс був чинним на дату ДТП. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, становить 160 000,00 грн, франшиза 2 000,00 грн. Позивач своєчасно повідомила страховика про настання страхового випадку, надала пошкоджений транспортний засіб для огляду та подала всі необхідні документи для здійснення страхової виплати. 25.07.2024 року страховиком було виплачено 33 580,00 грн страхового відшкодування. З метою визначення реального розміру завданих збитків Позивачем проведено автотоварознавче дослідження, відповідно до висновку № 144 від 23.07.2024 року. Згідно з висновком, вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу становить 93 471,24 грн, без урахування зносу 197 713,52 грн. Дослідженням встановлено обсяг пошкоджень та перелік необхідних робіт і запасних частин. Фактично Позивачем здійснено ремонт автомобіля на суму 206 000,00 грн, що підтверджується фінансовими документами. Таким чином, реальні витрати на відновлення транспортного засобу значно перевищують суму отриманого страхового відшкодування. 31.10.2024 року Позивач звернулася до страховика із заявою про доплату страхового відшкодування, однак на момент звернення до суду доплата не здійснена, відповіді по суті заяви не надано. Відповідно до ст. 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (транспортним засобом), відшкодовується особою, яка ним володіє та з вини якої завдано шкоду. Згідно із Законом України «Про ОСЦПВ» страховик зобов`язаний у межах ліміту відповідальності відшкодувати оцінену шкоду, заподіяну майну потерпілого. У разі недостатності страхової виплати особа, яка завдала шкоди, відповідно до ст. 1194 ЦК України зобов`язана відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням. Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є реальні витрати, яких особа зазнала у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, необхідні для відновлення порушеного права. За наявності протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку та вини цивільно-правова відповідальність підлягає застосуванню у повному обсязі. Отже, враховуючи розмір встановленої шкоди, ліміт відповідальності страховика та вже здійснену виплату: з Відповідача 2 (страховика) підлягає стягненню недоплачена частина страхового відшкодування у межах ліміту 57 891,24 грн; з Відповідача 1 підлягає стягненню різниця між фактичними витратами на ремонт та страховим відшкодуванням, включаючи суму франшизи 106 242,28 грн та 2 650,00 грн витрати на проведення автотоварознавчого дослідження. Крім основної шкоди, Позивач понесла додаткові витрати: 16 000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133, 137 ЦПК України), що включають консультації, підготовку заяв та позову, формування доказової бази, представництво інтересів; 1 667,83 грн судовий збір. Зазначені витрати підлягають стягненню з Відповідачів. 24.12.2024 року до суду надійшов відзив від представника відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», в якому позовні вимоги до Страховика не визнаються у повному обсязі та підлягають відмові з огляду на наступне. За результатами звернення учасників ДТП страховиком було заведено страхову справу та проведено огляд пошкодженого транспортного засобу. За наслідками такого огляду між страховиком та потерпілою особою досягнуто згоди щодо розміру та способу виплати страхового відшкодування. Відповідне узгодження було оформлене письмово відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою прямо передбачено, що страховик має право здійснювати страхове відшкодування без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного огляду страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки чи експертизи пошкодженого майна. У даному випадку потерпіла особа добровільно, без будь-якого примусу, підписала узгодження суми страхового відшкодування. Будь-які зауваження, заперечення чи застереження до змісту узгодження потерпілою особою внесені не були. Таким чином, сторони фактично врегулювали спірні правовідносини в частині визначення розміру шкоди в позасудовому порядку. Після підписання узгодження страховик виконав взяті на себе зобов`язання та здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 33 580,00 грн (36 080,00 грн мінус франшиза 2 500,00 грн), що відповідає умовам договору ОСЦПВВНТЗ (поліс № 219417759) та вимогам спеціального Закону. Звернув увагу, що підписання такого узгодження має юридичне значення як підтвердження досягнення сторонами згоди щодо істотної умови розміру відшкодування. Фактично потерпіла особа погодилась із визначеним страховиком розміром шкоди та способом її компенсації, не ініціювала проведення незалежної експертизи на момент врегулювання страхового випадку та прийняла виплату. Таким чином, зміна позиції після отримання страхового відшкодування та звернення до суду з вимогою про стягнення додаткових сум суперечить попередній поведінці потерпілої сторони, порушує принцип добросовісності та правової визначеності у цивільних правовідносинах. Отже, узгодження суми страхового відшкодування було укладене відповідно до вимог законодавства, є чинним, не оскаржене у встановленому законом порядку та породило для сторін відповідні правові наслідки. Страховик свої зобов`язання виконав належним чином і в повному обсязі в межах погодженої суми. Щодо висновку автотоварознавчого дослідження № 144 від 23.07.2024 року, складеного [PERSON] , на який посилається Позивач, Страховик його не визнає належним та допустимим доказом. Позивачем не обґрунтовано необхідність замовлення такого висновку після підписання узгодження суми відшкодування, а також не наведено доводів щодо недійсності чи недопустимості самого узгодження. Відповідно до ст. 106 ЦПК України експертний висновок, підготовлений на замовлення учасника справи, повинен містити зазначення про те, що він складений для подання до суду, а також про обізнаність експерта щодо кримінальної відповідальності за завідомо неправдивий висновок. У наданому висновку такі відомості відсутні, що свідчить про його невідповідність вимогам процесуального закону та ставить під сумнів його допустимість як доказу. Крім того, Відповідачі та третя особа не були повідомлені про час та місце проведення огляду транспортного засобу оцінювачем. В акті технічного огляду (дефектній відомості), що міститься у висновку, відсутній підпис власника транспортного засобу або його уповноваженої особи, що ставить під сумнів належність проведеного огляду та достовірність зафіксованих пошкоджень. Також слід врахувати, що при оформленні ДТП шляхом складання Європротоколу законодавством встановлено обмеження щодо максимальної суми страхової виплати. Позивач фактично намагається стягнути зі страховика суму, що перевищує межі, передбачені для такого порядку врегулювання. Страховик здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, у порядку, передбаченому Законом, а не виходячи з фактичної вартості ремонту на конкретній СТО, яка може суттєво відрізнятися залежно від обраної ремонтної організації. Навіть у висновку Громового зазначена інша сума, ніж фактична вартість ремонту, що підтверджує варіативність ціноутворення. Крім того, поведінка Позивача суперечить принципу добросовісності та доктрині venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки). Після добровільного погодження суми страхового відшкодування та отримання виплати потерпіла сторона фактично змінила свою позицію та звернулася до суду з вимогою про стягнення більшої суми. Така зміна правової позиції суперечить попереднім діям сторони та порушує принцип правової визначеності. З огляду на викладене, права Позивача з боку ПАТ «НАСК «ОРАНТА» порушені не були, страховик виконав свої зобов`язання у повному обсязі та відповідно до вимог Закону. Тому просить у задоволенні позовних вимог до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відмовити у повному обсязі. 06.01.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Загальця О.М. в інтересах [PERSON] надійшло клопотання про поновлення строку для подання відзову та відзив на позовну заяву, в якому Відповідач з позовними вимогами Позивача не згоден, вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного. Зазначив, що 13.07.2024 сталася ДТП за його участю та за участю автомобіля позивача, вину у якій він визнав, сторони оформили Європротокол. На момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», ліміт відповідальності за шкоду майну становив 160 000 грн. Страховик визнав подію страховим випадком, провів огляд транспортного засобу позивача та визначив розмір страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і Методики товарознавчої експертизи. Позивачу виплачено 33 580,00 грн. Рішення страховика позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувалося. Відповідач вказав, що поданий позивачем висновок експерта №144 складений з порушенням вимог Методики, без повідомлення інших учасників ДТП, не містить належного обґрунтування визначених сум та включає роботи і деталі, не пов`язані з фактичними пошкодженнями, у зв`язку з чим не може вважатися належним доказом. Посилаючись на положення ЦК України, Закону про обов`язкове страхування, відповідач зазначив, що у межах страхової суми обов`язок з відшкодування шкоди покладається на страховика, а підстав для покладення відповідальності на нього не існує. У зв`язку з цим просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 11 грудня 2024 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 12 лютого 2025 року у підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про витребування копії матеріалів справи, складеної на підставі страхового випадку від 13.07.2024 у результаті ДТП задоволено та відкладено підготовче засідання. Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 10 березня 2025 року у підготовчому засіданні клопотання відповідача про призначення судової автотоварозонавчої експертизи задовольнити задоволено та зупинено провадження у справі на період призначення експертизи. Наказом голови Щорського районного суду Чернігівської області від 30 квітня 2025 року № 14 «Про здійснення організаційних заходів у зв`язку зі зміною найменування суду» встановлено вважати офіційним найменуванням суду - Сновський районний суд Чернігівської області, з дня державної реєстрації відповідних змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Внесено зміни до відомостей про суд (в частині найменування юридичної особи), що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у порядку, визначеному законодавством. 04 вересня 2025 року від Чернігівського НДЕКЦ до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення судової траспортно-товарознавчої (авто товарознавчої) експертизи призначеної ухвалою від 10.03.2025 у цивільній справі №749/1738/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа: [PERSON] , про стягнення матеріальної шкоди, в результаті несплати вартості судової експертизи та повернуто матеріали справи. 15 вересня 2025 року ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Сновського районного суду Чернігівської області від 23 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Представник позивача адвокат Шаповалов М.С. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги частково. Зазначив, що Позивачу були виплачені страхові кошти. Оскільки між Страховою компанією та Позивачем була укладена угода, де була погоджена сума відшкодування, тому Страхова компанія в рамках цієї угоди має право не виплачувати кошти більш за погоджену суму, тому позовні вимоги до відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» сторона позивача не підтримує. Але, факт підписання узгодження суми страхового відшкодування не позбавляє потерпілу особу права на отримання повного відшкодування шкоди. Чинне законодавство передбачає право страховика здійснити виплату без експертизи у разі досягнення згоди, однак: вона не містить заборони на подальше оскарження розміру виплати; не встановлює, що підписання узгодження є відмовою від права на повне відшкодування шкоди; не прирівнює таке узгодження до мирової угоди чи договору про припинення зобов`язання. Верховний Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що потерпілий має право вимагати повного відшкодування шкоди незалежно від первинної страхової виплати. Зазначив, що Позивач [PERSON] не укладала з відповідачем [PERSON] жодних угод, тому просить стягнути із [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 106 242,28 грн., тобто різницю між сумою пошкоджень внаслідок ДТП (відновлюваного ремонту) і страховою виплатою (лімітів відповідальності, відновлюваного ремонту з урахуванням зносу, франшизи та ПДВ), та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник відповідача адвокат Загалець В.М. зазначив, що сторона відповідача не заперечує обставини дорожньо-транспортної пригоди. Факт ДТП мав місце 13.07.2024 року, відповідач визнав свою вину, що підтверджується складеним сторонами Європротоколом. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована. Страхова компанія в установленому законом порядку визнала подію страховим випадком, провела огляд транспортного засобу позивачки, здійснила розрахунок вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу відповідно до вимог Закону та Методики товарознавчої експертизи. Сума страхового відшкодування у розмірі 33 580 грн була узгоджена між позивачкою та страховиком і виплачена їй. На момент отримання коштів жодних заперечень щодо розміру визначених збитків або вимог про проведення додаткової експертизи заявлено не було. Фактично позивачка погодилася з визначеним розміром шкоди. Лише згодом, як вбачається з матеріалів справи, позивачка уклала угоду з експертом для проведення окремої оцінки вартості збитків, за результатами якої у висновку експерта зазначені суми, що суттєво відрізняються від визначених страховою компанією. Зазначив, що проведення такої оцінки здійснювалося без повідомлення та участі інших учасників ДТП, що суперечить вимогам Методики товарознавчої експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України. Крім того, експерта не було належним чином попереджено про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. У самому висновку відсутні належні посилання на джерела формування вартості запасних частин та робіт. Сторона відповідача вважає, що зазначений висновок має ознаки упередженості, ґрунтується переважно на припущеннях та складений в інтересах особи, яка його замовила. З метою забезпечення об`єктивності розгляду справи стороною відповідача заявлялося клопотання про призначення повторної автотоварознавчої експертизи. Однак стало відомо, що транспортний засіб вже відремонтовано, що унеможливлює проведення повноцінного огляду. Експертна установа могла проводити дослідження лише за матеріалами справи. Водночас у матеріалах міститься саме той висновок, який сторона відповідача вважає необґрунтованим, необ`єктивним та таким, що складений з порушеннями. За таких обставин відповідач обґрунтовано не вбачав підстав для оплати експертизи, яка фактично базувалася б на спірному документі. Таким чином, позовні вимоги фактично ґрунтуються виключно на приватному експертному висновку, належність і допустимість якого викликає обґрунтовані сумніви. Інших належних і достатніх доказів на підтвердження заявленого розміру шкоди стороною позивачки суду не надано. З огляду на викладене, позов не підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні підтримав позицію його представника. Представник відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у судове засідання не з`явився, надав клопотання про проведення розгляду справи без його участі, у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзові на позов. Третя особа [PERSON] у судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини 1 статті 16 ЦК України). Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що [PERSON] 13 липня 2024 р. о 10-15 год., керуючи в с. Великий Щимель автомобілем «Заз SENS», державний номерний знак - [NUMBER] , виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі. в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем марки «AUDI А4», державний номерний знак [NUMBER] , яким керувала [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль «AUDI А4», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , автомобіль марки «AUDI А4», державний номерний знак [NUMBER] належить [PERSON] . Під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 13 липня 2024 року за кермом даного автомобіля знаходилася [PERSON] (посвідчення водія серії [NUMBER] ). Автомобіль «Заз SENS», державний номерний знак - [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . Під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди 13 липня 2024 року за кермом даного автомобіля знаходився [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобіль «AUDI А4», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. Оскільки сторони не заперечують стосовно вини [PERSON] у вказаному ДТП, відповідно до вказаної норми частини 6 статті 82 ЦПК України, не підлягають повторному доведенню. Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з статтею 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Стаття 979 ЦК України приписує, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 1 статті 990 цього Кодексу визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно з статті 1194 цього ж Кодексу, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. В силу статті 5 зазначеного вище Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як водія автомобіля «Заз SENS», державний номерний знак [NUMBER] , перед третіми особами була застрахована Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» згідно із полісом № 219417759 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого становить з 14.02.2024 по 13.02.2025 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320000 грн., за шкоду, заподіяну майну 160000 грн. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з пунктом 34.1 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial