Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , недієздатною; встановити над [PERSON] опіку; призначити [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , опікуном недієздатної [PERSON] . Свої вимоги заявник мотивує тим, що, [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] . Його матері, [PERSON] поставлено діагноз - деменція при хворобі Альцгеймера з пізнім початком (F00.1). Встановлено першу групу інвалідності, підгрупи Б. Мати заявника хворіє даною хворобою вже протягом багатьох років. Захворювання і надалі прогресує. Внаслідок психічного захворювання страждає на порушену координацію рухів, головокружіння, прогресуюче зниження пам`яті, утруднену ходу, порушення мовлення, порушення орієнтації на місцевості та часі, тривожність, пригніченість і не тільки. Після смерті [INFO] батька заявника, [PERSON] , він єдиний хто може здійснювати догляд за матір`ю, забезпечує матір всім необхідним, слідкує за вчасними прийомами ліків.. Відтак, заявник вирішив звернутися до суду з заявою про визнання матері недієздатною та встановлення над нею опіки. Ухвалою суду від 30.09.2025 в даній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду та призначено судово-психіатричну експертизу. 25.02.2026 на адресу суду надійшов висновок експерта №194 за результатами судово-психіатричної експертизи. Ухвалою суду від 23.02.2026 поновлено провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав вимоги заяви та просив суд такі задовольнити.. Представник заінтересованої особи Орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши учасників провадження, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст.30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч. 3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 09.10.1970 року, відповідно якого, його батьками є: [PERSON] та [PERSON] . Згідно Висновку №194 за результатами судово-психіатричної експертизи від 11.02.2026, [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді деменції внаслідок хвороби Альцгеймера з пізнім початком. За своїм психічним станом [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не може правильно сприймати обставини по справі та давати відповідні пояснення по справі. Згідно з ч. 1 ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Враховуючи висновок судово-психіатричного експерта №194 від 11.02.2026 року, а також інші матеріали справи, суд вважає доведеними обставини щодо стійкого розладу психічного стану та неможливістю усвідомлення значення своїх дій [PERSON] , [INFO] , а відтак суд приходить до переконання, що її слід визнати недієздатною. Враховуючи безпорадність [PERSON] в практично-побутовому житті, втрату здатності до самообслуговування, неспроможність виконувати навіть найпростішу домашню роботу, виражену соціальну дезадаптацію, вона потребує стороннього догляду та опіки. До правовідносин, які виникли, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України та Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з п. 1 ч. 2, 4ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Розгляд вказаної категорії справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з ч.1ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ч. 6-9 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною першою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи. Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленомустаттею 299 цього Кодексу. Разом із тим, відповідно до вимог ст. 41, ст. 60 ЦК України, над недієздатною особою встановлюється опіка. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно дост. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законами та іншими нормативно- правовими актами. Згідно ч. 1ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 4ст. 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до положень ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатись своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Так, ст. 56 ЦК України встановлено, що органи, на які покладено здійснення опіки та піклування, їх права і обов`язки щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до п.1.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88, органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно з нормами чинного законодавства та спеціальних нормативно-правових актів піка і піклування у всіх випадках встановлюється органами опіки та піклування (п.3.1 Правил опіки та піклування). Положення, відповідно до якого суд встановлює опіку у разі визнання особи недієздатною, пов`язані із розглядом справ окремого провадження та передбачені розділом ІV гл.2 ЦПК України, і при призначенні опікуна суд повинен враховувати висновок органів опіки та піклування. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, що подання органу опіки та піклування про призначення опікуна щодо [PERSON] , [INFO] , в матеріалах справи відсутнє. За таких обставин, проаналізувавши матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення заяви заявника в частині призначення його опікуном над недієздатною [PERSON] . Оскільки, у суду відсутні дані, про те що заявник звертався із заявою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, як органу опіки та піклування щодо надання висновку про доцільність призначення його опікуном, а тому прийняття рішення судом про призначення опікуна буде передчасним. Крім того, суд також бере до уваги висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року в справі №545/1691/16-п, відповідно до якого законодавством не передбачено обов`язку того, що визнання особи недієздатною і призначення опікуна, в обов`язковому порядку має відбуватися в єдиному судовому процесі. З урахуванням наведеного заява підлягає частковому задоволенню. За замістом ч. 2 ст.299 ЦПК Україниусі судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною та, як наслідок, встановлення над недієздатною особою опіки та призначення їй опікуна, відносяться на рахунок держави.

Outcome: partial