Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

29 грудня 2025 року до Полтавського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 115/980/021507568/17 від 03.08.2017 у розмірі 11617,89 грн, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Свої позовні вимоги представник позивача обґрунтував тим, що 03.08.2017 року між Акціонерним товариством «Отп Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 115/980/021507568/17 відповідно до умов якого банк надає позичальнику споживчий кредит, а позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором. Відповідачем належним чином кредитні зобов`язання не виконанні. 24.03.2023 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «Брайт Інвестмент» було укладено Договір факторингу №24/03/23, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» відступив на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» права вимоги за Кредитним договором № 115/980/021507568/17 від 03.08.2017 року, укладеним між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] . Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 31.12.2025 матеріали позовної заяви передано на розгляд за підсудністю до Машівського районного суду Полтавської області (а.с.13). 23.01.2026 ухвалою Машівського районного суду Полтавської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 109). У судове засідання позивач не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином та завчасно, шляхом направлення електронних листів до його електронного кабінету та його представника (а.с.114-117, 124-125). У позовній заяві представник позивача заявила клопотання в якому просить позов розглядати без участі позивача ТОВ «Брайт Інвестмент», у разі неявки належним чином повідомленого відповідача, провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення (а.с.7 на зв.). Відповідачка у судове засідання вдруге та повторно не з`явилася. Про день, час та місце судового розгляду була повідомлена шляхом направлення судової повістки рекомендованими листами з повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, поштовий конверт з судовою повісткою на 24.02.2026 повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній» (а.с.118-119), судову повістку на 30.03.2026 відповідачка отримала 03.03.2026, тобто завчасно. (а.с.126). Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка у судове засідання, призначене на 24.02.2026 вважається такою, що вручена відповідачу. Повідомлень про причину неявки у судове засідання від відповідачки до суду не надійшло. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. На день ухвалення рішення відповідачка своїм правом не скористалась, відзив на позов не подала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. За положеннями ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, судом установлено наступне. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 25.07.2017 [PERSON] підписала Заяву-анкету про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № 115/980/021507568/17, на підставі якої визначено умови обслуговування Кредитної лінії, зокрема за користування кредитом банк нараховує проценти. На дату укладення Заяви-анкети розмір процентної ставки становить 36% річних, розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01% річних. Заява-анкета є невід`ємною частиною Договору про видачу та обслуговування міжнародних платіжних пластикових карток (особистих) та Правил користування карткою, Інформаційного листка, Тарифів банку/Тарифного пакету приватного банківського обслуговування, які розміщені на офіційному сайті Банку. Підписанням заяви-анкети клієнт приєднується до договору про порядок підписання правочинів, який розміщений на офіційному сайті банку, зміст якого повністю зрозумілий та з яким вона повністю погоджується (а.с. 43). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Дана заява-анкета складена в письмовій формі та підписана [PERSON] шляхом проставляння підпису, з наданням копії паспорта та РНОКПП (а.с.43 на зв., 44-45). 24.03.2023 між АТ «ОТП Банк» (клієнт) та ТОВ «Брайт Інвестмент» (фактор) було укладено договір факторингу №24/03/23, у відповідності до умов якого клієнт передає а фактор приймає право грошової вимоги, що належить клієнту, і стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, за що фактор передає грошові кошти за плату належні йому права вимоги (а.с.46-50). З платіжної інструкції №46 від 24.03.2023 вбачається, ТОВ «Брайт Інвестмент» на користь АТ «ОТП Банк» здійснено плату в сумі 7155000,00 грн згідно Договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023 (а.с.55). Згідно Актів приймання-передачі Реєстру Боржників від 24.03.2023 до Договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023, кредитор передав, а новий кредитор прийняв Реєстр боржників №1 та №2 (а.с.22). На підтвердження права вимоги позивача до відповідача по кредитному договору № 115/908/021507568/17 від 03.08.2017, надано витяг з додатку №1 до Договору факторингу №24/03/23 від 24.03.2023, з якого вбачається, що загальна сума заборгованості складає 11617,89 грн, з яких: 7023,92 грн сума боргу по тілу кредиту, 4593,97 грн сума боргу по відсотках (а.с.12 на зв.). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема п. 1 ч. 1 цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає: Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 627 ЦК України, визначено, що у відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Разом з тим, з наданої позивачем заяви-анкети про надання банківських послуг АТ ОТП Банк від 25 липня 2017 року № 115/980/021507568/17 вбачається, що [PERSON] був відкритий поточний (картковий) рахунок [NUMBER] та визначені умови обслуговування кредитної лінії. Розмір процентної ставки становить 36% річних, на дату укладання заяви-анкети розмір процентної ставки впродовж пільгового періоду становить 0,01%. Будь-якої іншої інформації, щодо розміру кредиту, строків його зарахування на кредитну картку, терміну дії кредитного договору, а також інших істотних умові договору, вказана заявка не містить (а.с.43). На підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором позивачем наданий розрахунок первісного кредитора АТ «ОТП Банк» з рахунка [PERSON] за період з 03.08.2017 по 24.03.2023. Проте, з вказаного розрахунку не вбачається, що первісний кредитор, на виконання умов кредитного договору № 115/980/021507568/17 перерахував [PERSON] кредитні кошти. Номер основного рахунку відповідача зазначений [NUMBER] , який є відмінний від номера рахунку, що був значений в заяві-анкеті про надання банківських послуг від 25.07.2017. Залишок на початок періоду: 0,00 грн. (а.с.36). Крім того, з розрахунку заборгованості за договором № 115/980/021507568/17 від 03.08.2017, наданого ТОВ «Брайт Інвестмент» також не можливо встановити, розмір кредитних коштів, наданих первісним кредитором [PERSON] на виконання кредитного договору, дату їх зарахування на рахунок. Баланс на початок, 06.08.2017, значиться як 0,00 грн. (а.с.59-99) Будь-яких інших доказів, кредитних договорів від 03.08.2017, договорів про видачу та обслуговування платіжних карток, правил користування карткою, тарифів банку, матеріали справи не містять. Не зрозумілим, на думку суду, є посилання позивача на дату укладення кредитного договору з [PERSON] 03 серпня 2017 року, яка не підтверджена доказами по справі. Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними, допустимими доказами виконання зі свого боку (первісного кредитора АТ «Отп Банк» та фактора ТОВ «Брайт Інвестмент») кредитного договору, зокрема щодо надання [PERSON] кредитних коштів та зарахування їх на її картковий рахунок. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Так, у постановах від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21 та від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 Верховний Суд вказав на те, що відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17. Крім того, Верховний суд у своїх постановах від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 та від 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19 вказав на те, що приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Приймаючи до уваги те, що позивач не навів належними та допустимими доказами виконання зі свого боку кредитного договору, зокрема щодо надання [PERSON] кредитних коштів та перерахування їх на її картковий рахунок, та відповідно не довів порушення саме його прав внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором № 115/980/021507568/17 від 25.07.2017 року, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. У зв`язку із відмовою у задоволенні заявлених вимог за приписами ст. 141 ЦПК України судові витрати не відшкодовуються. На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed