Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

17 лютого 2026 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] шлюб між якими розірвано 22 квітня 2008 року. На даний час позивач продовжує навчання та являється студентом третього курсу Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський політехнічний фаховий коледж Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», на контрактній основі, денної форми навчання, а тому він немає змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток на своє існування. Разом з тим, матеріальну допомогу надає матір, однак сама вона невзмозі оплачувати його навчання, проживання у гуртожитку, харчування, одяг, проїзд транспортом, ліки та інші потреби. Повідомляє, що відповідач є працевлаштованим, працює заступником директора із господарської частини Гадяцького фахового коледжу культури і мистецтва ім. І.П. Котляревського, інших осіб на утриманні не має. В зв`язку цим просить стягнути з [PERSON] аліменти на його користь в зв`язку з навчанням в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Ухвалою судді 24 лютого 2026 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] копію ухвали отримав 27.02.2026 року. Відповідач [PERSON] ухвалу про відкриття провадження отримав 26.02.2026 року. Від відповідача відзиву на позов, зустрічного позову, будь-яких клопотань, заяв чи доказів не надходило. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 19.12.2007. (а.с. 9) З довідки Відокремленого структурного підрозділу «Полтавського політехнічного фахового коледжу національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» № 580 від 13.11.2025 року вбачається, що [PERSON] , є здобувачем освіти 33 групи ІІІ курсу вказаного навчального закладу, денної форми здобуття освіти, зарахований наказом №142СТ від 28.07.2023 за умовами контракту, термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2027 рік. Згідно Договору про надання освітніх послуг закладом фахової передвищої освіти №48/123/23 від 28.07.2023 року, укладеного між [PERSON] (вступник), [PERSON] (законний представник) та Відокремлений структурний підрозділ «Полтавський політехнічний фаховий коледж національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (в особі директора Пітякова О.С. що діє на підставі Положення), із умов якого випливає, що заклад бере на себе зобов`язання зарахувати [PERSON] на перший курс, за освітньо-професійною програмою «Обслуговування комп`ютерних систем і мереж», на денну форму навчання для здобуття освітньо-професійного ступеня «фахового молодшого бакалавра». Відповідно до умов цього Договору загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 60 190 грн. Позивач [PERSON] проживає у гуртожитку коледжу з 01 вересня 2023 р. за адресою: [ADDRESS] , дана обставина підтверджується довідкою Відокремленого структурного підрозділу «Полтавського політехнічного фахового коледжу національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» № 598 від 13.11.2025 р. (а.с. 11). На підтвердження понесення витрат позивачем надано копії платіжних інструкцій з яких вбачається здійснення оплат за навчання та проживання в гуртожитку. (копії,а.с.17-18). Суд встановив, що між сторонами існують сімейні правовідносини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Виходячи з цього, суд вважає необхідним акцентувати на тому, що обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання покладається на обох батьків. В разі ухилення батьком від сплати аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати дитину, яка навчається, фактично буде перекладено винятково на матір, що є порушенням норм закону. Дана правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16. Пунктом 20, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено той факт, що повнолітній син відповідача навчається на денній формі навчання в м. Полтава, а тому дані обставини свідчать про те, що він потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків. Разом з тим, відповідач є працездатним, відомості щодо наявності інших утриманців відсутні, а тому він може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання. За таких обставин, а також враховуючи відсутність підстав, які б унеможливлювали надання відповідачем такої матеріальної допомоги його повнолітньому сину, який продовжує навчання та у розмірі визначеному позивачем, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення у повному обсязі. Враховуючи пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення потреб, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку. У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1331,20 грн. від сплати якого позивач був звільнений відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved