Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

У провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб зареєстрований 06.09.2021 відділом реєстрації актів цивільного стану НАЗІЛЛІ / АЙДИН, Турецька Республіка, за актовим записом №108, між [PERSON] , [INFO] , громадянином Турецької Республіки, та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України. Доньку [PERSON] , [INFO] , залишити для подальшого проживання та виховання з матір`ю [PERSON] . Відновити [PERSON] її дошлюбне прізвище [PERSON] . Свої вимоги обґрунтувала наступними доводами. Шлюб з відповідачем зареєстрований 06.09.2021 відділом реєстрації актів цивільного стану НАЗІЛЛІ / АЙДИН, Турецька Республіка, за актовим записом №108, між [PERSON] , [INFO] , громадянином Турецької Республіки, та [PERSON] , [INFO] , громадянкою України. Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю [PERSON] : та доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з батьком. Спільне життя між подружжям не склалося по причині різних поглядів на життя та сімейні цінності, тому впрожовж тривалого часу вони проживають окремо, примирення за цей час не відбулося. Спору щодо місця проживання дітей між сторонами немає: за взаємною домовленістю старша донька проживає з матір`ю, молодша - з батьком. З огляду на наведене, позивач вважає, що її сім`я фактично існує лише формально і подальше збереження шлюбу, за відсутності взаємних почуттів та подружніх відносин з відповідачем, з урахуванням конституційно закріпленого принципу свободи шлюбного союзу, є неможливим, оскільки суперечить як інтересам сторін, так і моральним засадам суспільства, оскільки їхні подружні відносини себе вичерпали, ніхто з них не хоче зберігати сім`ю. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила задовольнити. Не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Пояснила, що проживали однією сім`єю на Кіпрі до березня 2025 року, з березня 2025 проживають окремо. Вона зі старшою дочкою проживає у м.Рівному, а відповідач з молодшою дочкою залишився проживати на [PERSON] , дитиною фактично займається бабуся. Діти громадяни України. Сім`я розпалась через поведінку відповідача, який вживав алкоголь, мали місце конфлікти. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно. Про час і місце судового засідання повідомлений належним чином рекомендованою кореспонденцією , яка повернута до суду з відміткою про відсутність адресату за місцем проживання. З заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Письмового відзиву на позов не подав, причину неявки суду не повідомив. Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умовим, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судових повісток є : день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. Згідно з ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умовим, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За наведених обставин, суд вважає, що відповідач у належний спосіб був повідомлений про дату судового засідання , а тому у відповідності до ч.1ст.223 ЦПК можливо розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі матеріалів з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280 - 282 ЦПК України, проти чого позивачка не заперечила. Ухвалою суду від 16.09.2025 прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи з викликом сторін. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши надані докази, та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення. За приписами ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. За визначенням поняття шлюбу, наведеним у ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно вимог ст. 24 СК закріплено один із головних принципів шлюбу його добровільність. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як слідує з положень ст. 51 Конституції України, добровільність шлюбу відноситься до основних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно із ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06.09.2021 відділом реєстрації актів цивільного стану НАЗІЛЛІ / АЙДИН, Турецька Республіка, за актовим записом №108. Від шлюбу сторони мають двох дітей:дочку [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 138, зреєстрований Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів); дочку [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 363, зареєстрований Рівненським відділом ДРАЦС у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Суд прийшов до висновку, що між сторонами подружні відносини припинені з березня 2025 , з цього часу сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, наміру зберегти сім`ю у сторін відсутнє. Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечить інтересам кожного з них, та неповнолітніх дітей, а тому суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає до розірвання. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Як встановлено судом, сторони є батьками двох малолітніх дітей, та узгодили між собою місце проживання дітей. Зокрема, старша дочка [PERSON] проживає та надалі буде проживати з матір`ю, а молодша дочка [PERSON] проживає та у подальшому буде проживати з батьком. Отже, між сторонами немає спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей. Згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного, ст.ст. 55, 110, 112,113, 115,160 СК України,

Outcome: approved