Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що 26.02.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі за текстом ТОВ «БІЗПОЗИКА») та [PERSON] в електронній формі, шляхом обміну електронними повідомленнями, через особистий кабінет останньої на сайті товариства, був укладений Договір № 524714-КС-001 про надання кредиту, згідно умов якого відповідачу [PERSON] видано кредит у сумі 11000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, з обов`язком сплати проценти за користування кредитом у розмірі 0,7 % в день користування кредитом (фіксована стандартна процентна ставка). Кредитні кошти в розмірі 11000,00 грн позивачем були надані відповідачу 26.02.2025 року шляхом їх перерахування на банківську картку, вказану нею в особистому кабінеті при заповненні анкетних даних. Однак, відповідач свої кредитні зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 07.01.2026 року у неї перед позивачем ТОВ «БІЗПОЗИКА» утворилась заборгованість за Договором № 524714-КС-001 про надання кредиту від 26.02.2026 року в розмірі 27401,00 грн, з яких 11000,00 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 8701,00 грн сума прострочених платежів по процентах, 5500,00 грн сума заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України, а 2200,00 грн сума прострочених платежів за комісією. У зв`язку з чим позивач пред`явив до відповідача позов шляхом подання до суду через свого представника з використанням системи «Електронний суд» позовної заяви, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором № 524714-КС-001 про надання кредиту від 26.02.2025 року, що становить 27401,00 грн і складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 11000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах 8701,00 грн, суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України 5500,00 грн та суми прострочених платежів за комісією 2200,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Також в змісті позовної заяви представник позивача, у відповідності до положень ч.1 ст. 276 ЦПК України, заявила клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, про розгляд справи за відсутності представника позивача та зазначила про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Окрім того до самої позовної заяви додано доказ надсилання іншому учаснику справи відповідачу копій поданих до суду документів у паперовій формі листом з описом вкладення, у відповідності до вимог абзаців першого і другого ч.7 ст. 43 та абзацу другого ч.1 ст. 177 ЦПК України, а саме копію опису вкладення до поштового відправлення № 0505537703550 (Ф.107) на ім`я [PERSON] (а.с.87) та копію списку № 311 згрупованих відправлень (ф.103) Документи АТ «Укрпошта» (а.с.87 на звороті), в якому під № 3 наявні відомості про рекомендоване поштове відправлення № 0505537703550 надіслане відповідачу, а також із долученням до нього копії фіскального чеку АТ «Укрпошта» про оплату послуг за пересилання (а.с.87 на звороті). При цьому, судом до матеріалів справи долучено роздруківку із сервісу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html з інформацією щодо стану доставки поштового відправлення № 0505537703550, згідно якої останнє 31.01.2026 року було вручено одержувачу (а.с.105). 04.02.2026 року ухвалою суду (а.с.91-92) відкрито провадження за вказаним позовом та справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно роз`яснено відповідачу її право подати у 5-денний строк з дня одержання цієї ухвали заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч.4 ст. 277 ЦПК України), а у 15-денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч.7 ст. 279 ЦПК України) та відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали направлено сторонам та отримано позивачем і його представником, у порядку встановленому пунктом 2 ч.6 ст. 272 ЦПК України, шляхом її доставки до їх електронних кабінетів 08.02.2026 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа (а.с.97-98), а відповідачу, у порядку встановленому пунктом 3 ч.6 ст. 272 ЦПК України, за адресою її зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 03.02.2026 року № 03-17/438 (а.с.90), отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, про що свідчить поштове повідомлення № R068061029366 про вручення їй 17.02.2025 року рекомендованого поштового відправлення № R067100004922 (а.с.100). У встановлений судом строки відповідач не скористалася своїми процесуальними правами учасника справи, зокрема клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву (відзив) не подала. У зв`язку з чим та після закінчення тридцяти денного строку з дня відкриття провадження у справі, передбаченого ч.2 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу, згідно ч.5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ураховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини. 26.02.2025 року [PERSON] заповнила свої анкетні данні в особистому кабінеті в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «БІЗПОЗИКА», в яких, серед іншого, зазначила номер свого банківського рахунку/банківської картки для перерахунку коштів [NUMBER] , що підтверджує копія витягу із згаданої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо анкети клієнта [PERSON] від 08.01.2026 року (а.с.104). Також [PERSON] було надано ТОВ «БІЗПОЗИКА» фотокопії свого паспорту громадянина України серії [NUMBER] (а.с.25-27), виданого їй Кодимським РС ГУ ДМС України в Одеській області 24.04.2014 року, та копію своєї картки платника податків (а.с.28). 26.02.2025 року ТОВ «БІЗПОЗИКА» запропонувало [PERSON] укласти Договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, в якій було відображено відомості про розмір кредиту 11000,00 грн, строк кредиту 16 тижнів, строк дії договору до 18.06.2025 року, стандартна процентна ставка 0,7 % в день (фіксована), комісія за видачу кредиту 2200,00 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 19470,48 грн, загальні витрати за кредитом 8470,48 грн, а також Графік платежів в період з 12.03.2025 року по 18.06.2025 року, що підтверджує копія відповідної Пропозиції укласти Договір (оферта) № 524714-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с.29-39). 26.02.2025 року [PERSON] прийняла вище зазначену пропозицію, що підтверджується копією Прийняття (акцепт) пропозиції(оферти) щодо укладення Договору № 524714-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с.44-53), яка містила відомості про кредит, які перед цим були відображені у змісті Пропозиції укласти цей Договір (оферті), а також в змісті даної пропозиції зазначила номер особистого електронного платіжного засобу [NUMBER] . Аналогічні відомості про кредит також містилися у Паспорті споживчого кредиту (а.с.40-43). 26.02.2025 року о 14:00:37 годині між ТОВ «БІЗПОЗИКА» та [PERSON] в електронній формі, через особистий кабінет останньої на сайті товариства шляхом виконання певної послідовності дій, був укладений Договір №524714-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с.54-63), який був підписаний останньою з використанням електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора «UA-6972» та відповідно до якого їй видано кредит у сумі 11000,00 грн на строк 16 тижнів (тобто до 18.06.2025 року) з обов`язком сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,7 % в день (фіксована стандартна процентна ставка), комісія за надання кредиту 2200,00 грн, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 19470,48 грн, загальні витрати за кредитом 8470,48 грн, проценти за користування кредитом за період з 26.02.2025 року до 18.06.2025 року становлять 6144,74 грн (розраховані у пункті 4.2.2 договору за зниженою процентною ставкою за умов, що позичальник буде дотримуватися графіку платежів), а також Графік платежів в період з 12.03.2025 року по 18.06.2025 року, тобто всі відомості про кредит, які перед цим були відображені у змісті Пропозиції укласти цей Договір (оферті) та у змісті Прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладення цього договору. Кредитні кошти в розмірі 11000,00 грн позивачем ТОВ «БІЗПОЗИКА» були передані відповідачу [PERSON] 26.02.2025 року о 14:01 годині на платіжну карту № [NUMBER] , вказану нею в особистому кабінеті при заповненні своїх анкетних даних, що підтверджує копія щодо здійснення переказу грошових коштів підтвердження ТОВ «ПрофітГід», яке на підставі платіжної інструкції ТОВ «БІЗПОЗИКА», здійснило успішний переказ грошових коштів, платника ТОВ БІЗНЕС ПОЗИКА, номер транзакції 44057-12745-72033, дата/час здійснення переказу коштів 26.02.2025 14:01, номер платіжної карти отримувача [NUMBER] , Емітент платіжної карти отримувача PRIVAT BANK, код авторизації 423701, код RRN 505714738718, призначення переказу «Перерах. коштів [PERSON] ІПН [NUMBER] зг. до кредитного дог. №524714-КС-001 від 26.02.2025 Без ПДВ» (а.с.64). В свою чергу інформація надана суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за №20.1.0.0.0/7-260220/51730-БТ від 22.02.2026 року (а.с.101-103), на виконання ухвали суду від 05.02.2026 року (а.с.94-95), підтверджує те, що відповідачу [PERSON] було емітовано карту № [NUMBER] ( [NUMBER] ) на яку за період з 26.02.2025-03.03.2025 року було здійснено зарахування коштів на суму 11000,00 грн. Однак, відповідач [PERSON] свої кредитні зобов`язання перед ТОВ «БІЗПОЗИКА» за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 08.01.2026 року у неї перед позивачем ТОВ «БІЗПОЗИКА» утворилась заборгованість за Договором № 524714-КС-001 про надання кредиту від 26.02.2025 року, яка складає 27401,00 грн, з яких 11000,00 грн заборгованість за кредитом, 8701,00 грн заборгованість по відсотках (які були нараховані позивачем лише за період терміну дії кредитного договору/строку кредитування, тобто з 26.02.2025 року до 18.06.2025 року), 2200,00 грн заборгованість по комісії, а 5500,00 грн заборгованість по штрафам / відсоткам за ст. 625 ЦК України, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитом у гривні (а.с.66-68 на звороті) та довідка про стан заборгованості (а.с.65). Нормативно-правове обґрунтування: Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 року № 675-VIII (надалі за текстом Закон), електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Положеннями статті 12 Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Статтею 12 цього Закону, регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Пунктом 15 ч.1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 року № 2155-VIII передбачено, що електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Частинами 1 і 3 статті 6 і частиною 1 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 року № 851-IV передбачено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до ч.1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно абзацу першого ч.1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також у відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Висновки суду - щодо обґрунтованості позову: Згідно із статтями 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач не надала відзив на позовну заяву (відзив) та/або доказів, які б спростовували обґрунтованість вимог позивача, тому суд з врахуванням доказів наданих позивачем приходить до висновку про те, що за укладеним кредитним договором відповідач не виконала взятих на себе зобов`язання по поверненню кредиту і не сплатила відсотки за користування ним і комісію, що є порушенням права позивача на своєчасне отримання від позичальника коштів за належним виконанням взятого на себе зобов`язання (основної суми боргу, комісії та процентів). У зв`язку з чим суд вважає обґрунтованою відповідну частину заявлених позивачем позовних вимог, а тому їх необхідно задовольнити саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми прострочених платежів по тілу кредиту у розмірі 11000,00 грн, суми прострочених платежів по процентах у розмірі 8701,00 грн та суми прострочених платежів за комісією у розмірі 2200,00 грн, що разом становить 21901,00 грн. В свою чергу, згідно пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб, який був затверджений 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022, від 18.04.2022 року № 259/2022, від 17.05.2022 року № 341/2022, від 12.08.2022 року № 573/2022, від 07.11.2022 року № 757/2022, від 06.02.2023 року № 58/2023, від 01.05.2023 року № 254/2023, від 26.07.2023 року № 451/2023, від 06.11.2023 року № 734/2023, від 05.02.2024 року № 49/2024, від 06.05.2024 року № 271/2024, від 23.07.2024 року № 469/2024, від 28.10.2024 року № 740/2024, від 14.01.2025 року № 26/2025, від 15.04.2025 року № 235/2025, від 14.07.2025 року № 478/2025, від 20.10.2025 року № 793/2025 та від 12.01.2026 року № 40/2026, які в свою чергу були затверджені Законами України від 15.03.2022 року № 2119-IX, від 21.04.2022 року № 2212-IX, 22.05.2022 року № 2263-IX, 15.08.2022 року № 2500-IX, 16.11.2022 року № 2738-IX, 07.02.2023 року № 2915-ІХ, від 02.05.2023 року 3057-IX, від 27.07.2023 року № 3275-IX, від 08.11.2023 року № 3429-IX, від 06.02.2024 року № 3564-IX, від 08.05.2024 року № 3684-IX, від 23.07.2024 року № 3891-IX, від 29.10.2024 року № 4024-IX, від 15.01.2025 року № 4220-IX, від 16.04.2025 року № 4356-IX, від 15.07.2025 року № 4524-IX, від 21.10.2025 року 4643-IX та від 14.01.2026 року № 4757-IX. При цьому, в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23) навів свою правову позицію за якою тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином позовна вимога в частині стягнення суми заборгованості по штрафам / відсотках відповідно до ст. 625 ЦК України за Договором № 524714-КС-001 про надання кредиту від 26.02.2025 року у розмірі 5500,00 грн є необґрунтованою, оскільки штрафи / нарахування відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані у період дії в Україні воєнного стану, а тому задоволенню не підлягають. У зв`язку з чим суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цієї частини позовних вимог. - щодо судових витрат Відповідно до п.3 ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 2127,79 грн, оскільки позовні вимоги задоволені частково на 79,92 відсотка (розмір задоволених позовних вимог х 100 / ціну позову, тобто 21901,00 грн х 100% / 27401,00 грн), відмовлено в задоволенні позовних вимог у розмірі, що становить 20,08 відсотків (100-79,92).

Outcome: partial