Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

26 вересня 2025 року представник ТОВ «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вказаним позовом, шляхом направлення через підсистему «Електронний суд», в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 102600449 від 12.07.2021 в розмірі 36520,00 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 12.07.2021 в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» [PERSON] було подано заявку на отримання кредиту № 102600449. ТОВ «Мілоан» направлено відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 102600449 від 12.07.2021. Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 102600449 від 12.07.2021 з ТОВ «Мілоан» та на підставі платіжного доручення відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 8000 грн. 13.10.2021 згідно умов Договору відступлення прав вимоги № 10Т ТОВ «Мілоан» було відступлено право вимоги за Кредитним Договором № 102600449 від 12.07.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс». Згідно Договору відступлення права вимоги сума боргу перед Новим кредитором (ТОВ «Діджи Фінанс») становить 36520,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн; заборгованість за відсотками - 27000,00 грн; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1520,00 грн. Позичальник не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором № 102600449 від 12.07.2021. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 вересня 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 05 листопада 2025 року. Відповідач в судове засідання не з`явилась в зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 09 січня 2026 року. 12 листопада 2025 року представник позивача Романенко М.Е. звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. 08 січня 2026 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Чеботарьової Ю.В. надійшло клопотання про відкладення судового розгляду справи, призначеного на 09 січня 2026 року через прийняття участі у розгляді судом іншої справи. Судовий розгляд справи відкладено з 09 січня 2026 року на 24 лютого 2026 року. 26 січня 2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким остання просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтований тим, що жодний кредитний договір саме з [PERSON] не укладався. В липні 2021 року у неї були вкрадені речі та мобільний телефон. В телефоні зберігались фото документів [PERSON] , що допомогло невідомим особам оформити кредит на її ім`я та зняти з рахунку всі кошти (виписки з рахунку додаються до відзиву). В зв`язку з цим [PERSON] звернулась до відділу поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України (копія витягу з ЄРДР від 16.07.2021 додається). 24.09.2021 ГУНП в Запорізькій області було надано [PERSON] інформацію щодо здійснення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 12021082170000226. Також [PERSON] зверталась до Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою про вчинення відносно неї кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України (копія витягу з ЄРДР від 16.08.2021 додається). Так як [PERSON] не мала намір укладати будь-який кредитний договір та не була набувачем коштів за даним договором, то позовні вимоги до задоволення не підлягають. Варто окремо зазначити, що, хоч і [PERSON] даний договір не укладався і вона заперечує свій обов`язок сплачувати будь-які кошти, проте відповідно до постанови Верховного Суду від 12.02.2025 року у справі № 679/1103/23 вимога про нарахування та сплату відсотків (2-3% в день), які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч.ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Строк дії даного договору сплив 27.07.2021 року, а тому нарахування процентів є надмірним. Проти стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу також заперечуємо в повному обсязі, так як Позивачем не надано жодної платіжної інструкції, квитанції або інших документів, які б підтверджували оплату послуг з надання правничої допомоги. 03 лютого 2026 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, згідно з якими останній просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Пояснення обґрунтовано тим, що 12.07.2021р. за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСЮ «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН», Товариство, Кредитодавець), [PERSON] подано Заявку на отримання кредиту № 102600449. Дана заява знаходиться у власному кабінеті Відповідача на офіційному веб-сайті URL: https://tengo.ua/. Законодавством України передбачено, що оформлення Кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. Оскільки ТОВ «МІЛОАН» направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Кредитного Договору № 102600449 від 12.07.2021р., який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача Документ сформований в системі «Електронний суд» 03.02.2026 3 на офіційному веб-сайті Товариства. Зі змісту Заявки на отримання кредиту та означеного укладеного Кредитного договору вбачається, що Відповідач при його оформленні зазначив свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний номер платника податків, паспортні дані, рік народження, адресу місця реєстрації (проживання), номер мобільного телефона та електронної адреси, освіту та щомісячний дохід. Надав також згоду, зокрема, щодо правил кредитування. Долучена до матеріалів справи Анкета-заява на кредит № 102600449 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви № 102600449, зокрема про такі дії: заповнення заяви; автоматична перевірка; перевірка у БКІ; скоринг; перевірка у БКІ; скоринг; підтвердження зміни умов; обробляється; підписання договору; оброблено. Дата і час початку та завершення кожної дії в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті первісного кредитора відображені безпосередньо в Анкеті-заяві на кредит № 102600449. У документі також зазначено ІР-адресу, з якої здійснювалося оформлення, а також визначено канал залучення, через який було оформлено кредит. Також у відповідності до умов Кредитного договору № 102600449 від 12.07.2021 його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні Кредитного договору № 102600449 від 12.07.2021. Звертаємо увагу суду, якщо номер телефону [NUMBER], що вказаний в Кредитному договорі № 102600449 від 12.07.2021 увести в поле створення повідомлення у застосунку Viber через функціонал месенджера, то під час такої дії виводиться ім`я користувача - « [PERSON] », а тому це є підтвердженням, що номер телефону [NUMBER] належить Відповідачу і слугує беззаперечним доказом щодо отримання від Товариства одноразового ідентифікатора та використання його [PERSON] (скріншоти із застосунку Viber додаються до даних письмових пояснень як додаток). Отже, одноразовий ідентифікатор, як і лог підпису Кредитора (логи (логфайли) - містять інформацію про роботу сервера і зберігають в собі певні дії користувача або програми), зафіксовано у Кредитному договорі, переданому первісним кредитором Позивачу у pdf.форматі, ПРОТЕ Є ЗАШИФРОВАНИМИ, У ЗВ`ЯЗКУ ІЗ ЧИМ ПРИ СТАНДАРТНОМУ ПЕРЕГЛЯДІ В ЕЛЕКТРОННОМУ КАБІНЕТІ ПІДСИСТЕМИ ЄСІТС ЕЛЕКТРОННИЙ СУД ЧИ ПІД ЧАС ДРУКУ НЕ ВІДОБРАЖАЄТЬСЯ. Таким чином, з боку Відповідача відбулося підписання договору про споживчий кредит № 102600449 від 12.07.2021 електронним підписом одноразовим ідентифікатором - S53642, 12.07.2021 о 02:59 год. (скріншот першої сторінки Кредитного договору № 102600449 від 12.07.2021 разом з ідентифікатором додається до даних письмових пояснень як додаток) Звертаємо увагу, що PDF файл Договору про споживчий кредит № 102600449 від 12.07.2021 міститься у матеріалах справи у додатках до позову, ЗАВАНТАЖИВШИ ЯКИЙ ТА ВІДКРИВШИ ЧЕРЕЗ ПРОГРАМНЕ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ, ПРИЗНАЧЕНЕ ДЛЯ ЧИТАННЯ PDF ФАЙЛІВ (ADOBE READER) Суд має змогу переконатись у наявності підпису та побачити одноразовий ідентифікатор. З чого слідує, що не спростування Відповідачем презумпції правомірності Договору про споживчий кредит № 102600449 від 12.07.2021 - всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення кредитного договору, підлягають виконанню. Звертаємо увагу суду, що для входу до мобільних застосунків банківських установ, необхідно ввести персональний пароль, пін-код, біометричну ідентифікацію (відбиток пальця або розпізнавання обличчя) чи інший спосіб автентифікації, який є відомим виключно власнику відповідного облікового запису. Отже, здійснити вхід до вказаних застосунків та провести будь-які фінансові операції стороння особа без відома чи участі власника технічно неможливо. Ця обставина свідчить про те, що саме відповідач особисто ініціював вхід до системи та, відповідно, був зацікавлений в укладенні кредитного договору, що спростовує його можливі доводи про оформлення кредиту без його згоди. Крім того, навіть у випадку, якщо припустити факт викрадення особистих речей, зокрема мобільного телефону, відповідач, як розумна та добросовісна особа, повинна була би негайно звернутися до банку для блокування рахунків, карток чи мобільного банкінгу. Проте матеріали справи не містять жодних підтверджень того, що відповідач здійснила такі дії, зокрема звернулася до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі по тексту - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») із заявою про блокування рахунків, що є обов`язковою та першочерговою мірою у разі викрадення грошових коштів або платіжних засобів. Водночас відповідачем подано виписку з банківського рахунку від 21.07.2021, з якої вбачається, що кредитні кошти у сумі 8 000,00 грн були зараховані на платіжну картку № [NUMBER] , при цьому зазначена виписка містить відомості щодо декількох інших платіжних карток, які не мають значення для вирішення даної справи. Разом із наданою випискою вбачається фотографія вищевказаної картки, яка ідентифікується як та, що була викрадена. Враховуючи наявність цієї фотографії - твердження відповідача про викрадення особистих речей є безпідставними, неправдивими та не відповідають дійсності. Викладені доводи не мають фактичного підтвердження та очевидно спрямовані на введення суду в оману. Звертаємо увагу суду, що надані представником Відповідача адвокатські запити до Головного управління Національної поліції (далі по тексту - ГУНП) в Запорізькій області та до Білоцерківського районного управління поліції ГУНП в Київській області не можуть вважатися належними та достовірними доказами, оскільки зазначені документи не містять електронного або власноручного підпису адвоката Чеботарьової Юлії, а також відсутні будь-які підтвердження їх надсилання до відповідних органів Національної поліції України. У розумінні статей 314,317 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), кримінальною справою є матеріали, направлені до суду після закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні, які включають, зокрема, обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. Поряд з цим, відкриття кримінального провадження стосовно третіх осіб не впливає на обов`язки відповідача за укладеним кредитним договором, оскільки на даний час відсутнє рішення суду про притягнення до кримінальної відповідальності. Таким чином, Відповідач залишається зобов`язаною виконувати умови кредитного договору у повному обсязі та в строки, визначені договором, незалежно від перебігу кримінального провадження щодо третіх осіб, а зобов`язання, що виникли внаслідок укладення такого договору, залишаються чинними і підлягають виконанню відповідачем у повному обсязі відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Підтвердженням законності нарахування заборгованості за відсотками слугує Деталізований розрахунок заборгованості (відомість про щоденні нарахування та погашення) за Кредитним договором № 102600449 від 12.07.2021, який сформований ТОВ «МІЛОАН», відповідно до якого вбачається, що відбулася видача коштів. Зазначений розрахунок містить детальний і повний опис сум фінансових зобов`язань, що підлягає подальшому погашенню. Також наголошуємо на тому, що за весь період перебування права вимоги за кредитним договором у ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», Позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до Позичальника, а отже ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» лише просить суд стягнути із Відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована Первісним кредитором. Таким чином, за викладеного Позивач приходить до висновку, що нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось Первісним кредитором на підставі ч. 1 ст. 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами вищевказаного кредитного договору. Отже, Позивачем обґрунтовано розмір заборгованості за вказаним Кредитним договором, тому позовні вимоги Позивача є законними та безперечними, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Позивачем на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу було подано до суду наступні докази, а саме: копію Договору про надання правової допомоги № 42649746 від 05 травня 2025 року; копію Додаткової угоди № 102600449 до Договору № 42649746 про надання правової допомоги від 05 травня 2025 року; копію Детального опису робіт (надання послуг) від 29 липня 2025 року; копію Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 29 липня 2025 року; копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 11306/10 від 02.11.2023. 24 лютого 2026 року представником позивача подано клопотання про долучення додаткових доказів. В судовому засіданні 24 лютого 2026 року відповідач та її представник просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач додатково пояснила, що вона приїхала в селище Кирилівку по путівці в санаторій. Залишивши свої речі на пляжі вона підійшла до моря, а коли повернулася то виявила відсутність своїх речей. Вона цього ж дня звернулася до відділення поліції та написала заяву про вчинену крадіжку особистих речей. Серед викрадених речей був її мобільний телефон, у якому містилися фотографії паспорта та ідентифікаційного коду. В поліції її ніхто не порадив звернутися до установи банку для блокування карткових рахунків. За допомогою її мобільного телефону невідомі особи розблокували депозитний рахунок, на якому вона зберігала грошві кошти, зокрема соціальні виплати по інвалідності, та викрали з депозитного рахунку близько 200 000,00 грн. Через відсутність мобільного телефону вона нікому не могла зателефонувати. Через декілька днів вона зайшла через інтернет у Фейсбук і її син порадив їй заблокувати карткові рахунки. Через декілька днів, а саме 12 липня 2021 року, вона поїхала до міста Мелітополь, де зайшла у відділення ПриватБанк та повідомила про свою проблему. Працівник банківського відділення повідомив її про те, що щойно, у місті Дніпро, з її рахунків зняли велику суму грошових коштів. Коли вона повернулася із санаторію в місто Білу Церкву, до неї почали надходити телефонні дзвінки з фінансових установ про необхідність повернення грошових коштів. За випискою з банківського рахунку вона дізналася про те, що від її імені було укладено ряд кредитних договорів та невідомі люди отримали кредитні кошти. В Білій Церкві вона також звернулася до управління поліції із заявою про шахрайство і за її заявою було зареєстровано кримінальне провадження. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань вона направила до фінансових установ, у яких було укладено кредитні угоди від її імені. В управлінні поліції їй порадили не хвилюватися, сказавши про те, що шахраї зняли з її рахунку зняли грошові кошти. Ряд кредитів вона частково погашала, а на даний час у неї немає можливості повертати кредитні кошти. Судовий розгляд у справі 24 лютого 2026 року судом відкладено до 26 березня 2026 року через необхідність направлення стороною відповідача додаткових доказів для позивача. В судове засідання 26 березня 2026 року сторони та їх представники не з`явилися. Про день, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно та належним чином. 26 березня 2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду через прийняття участі в іншому судовому процесі. Суд відхиляє клопотання представника відповідача про відкладення судового розгляду, так як в судовому засіданні 24 лютого 2026 року судом погоджено із представником відповідача дату наступного судового засідання. Крім цього, суд звертає увагу на те, що 09 січня 2026 року судом вже було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення судового розгулу через прийняття участі в іншому судовому процесі. Також, суд звертає увагу на те, що відповідач та її представник в судовому засіданні 24 лютого 2026 року надали суду свої пояснення, у яких виклали свою правову позицію щодо вирішення спору. Правова позиція сторони відповідача також була викладена у поданому до суду відзиві на позовну заяву. Крім цього, судом 24 лютого 2026 року було досліджено письмові докази у справі. За таких обставин суд вважає безпідставним клопотання представника відповідача про відкладення судового розгляду, та спрямованим виключно на затягування судового розгляду у справі та порушення розумних строків розгляду справи, з урахуванням того, що провадження у справі судом було відкрито ще 30 вересня 2026 року, а доручення на представлення інтересів відповідача її представнику було видано ще 05 січня 2026 року. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне здійснювати судовий розгляд 26 березня 2026 року за відсутності сторін та їх представників, за наявними у матеріалах справи доказами. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: 12.07.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 102600449, відповідно до умов якого позикодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Сума кредиту становить 8000,00 грн.(п. 1.2) Кредит надається строком на 15 днів з 12.07.2021 (п. 1.3). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 27.07.2021 (п. 1.4). Згідно п. 1.5 Договору загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4520.00 грн. в грошовому виразі та 5,409,714.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 12520.00 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань.. Комісія за надання кредиту: 1520,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1). Згідно п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 3000.00 грн., які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п 1.6 Договору Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 2.3.1.2 Договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту) Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 кредитного договору - цей Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства. Розміщені в Особистому кабінеті Позичальника проект цього Кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією Товариства про укладення Кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладання цього Кредитного договору (акцепт) надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається Товариством електронним повідомленням (смс на мобільний телефонний номер Позичальника або передається іншим чином засобами зв`язку вказаними Позичальником під час реєстрації особистого кабінету, а Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання Кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Після укладення цей Кредитний договір розміщується в Особистому кабінеті Позичальника. Позичальник підтверджує, що до підписання цього Договору ознайомився з усіма його умовами та правилами (п. 5.1 Договору). В анкеті-заявці на отримання кредиту зазначено адреса реєстрації позичальника : [ADDRESS] , адресу проживання: [ADDRESS] . Освіта: Вища. Соціальний статус: Найманий працівник. Місце роботи: Прокуратура , Органи влади, держ. управління. Щомісячні доходи: 25000.00 грн Додатком № 1 до договору про споживчий кредит складено графік платежів за договором про споживчий кредит, згідно з яким реальна річна процентна ставка становить 5,409,714.00%; загальна вартість кредиту 12520,00 грн. 12.07.2021 ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] грошові кошти в сумі 8000,00 грн згідно платіжного доручення № 29817803. 13 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 10Т, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, зокрема і до відповідача. Відповідно до з Додатку до Договору факторингу № 10Т від 13.10.2021 на момент відступлення права вимоги залишок боргу [PERSON] за кредитним договором № 102600449 від 12.07.2021 становить 36520,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн; заборгованість за відсотками - 27000,00 грн; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1520,00 грн. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, заборгованість відповідача перед позивачем становить 36520,00 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - 8000 грн; заборгованість за відсотками - 27000,00 грн; - заборгованість за комісійними винагородами становить 1520,00 грн. Відповідачем до матеріалів справи долучено витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021082170000226 від 13.07.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, виданий відділом поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції в ГУНП в Запорізькій області. Згідно даного витягу 08.07.2021 в період часу з 15.50 до 16.00 год на пляжі «санаторія» в смт Кирилівка Мелітопольського району Запорізької області, невідома особа, шляхом вільного доступу викрала мобільний телефон, за допомогою якого викрала грошові кошти з рахунку потерпілої. Слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області 24.09.2021 повідомлено [PERSON] про проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 120210821170000226 за заявою від 12.07.2021. Також повідомлено про те, що за зверненням потерпілої від 08.07.2021 проведено перевірку відповідно до Закону України «Про звернення громадян». На даний час матеріали кримінального провадження залишилися в місті Мелітополь, що є тимчасово окупованою територією. Згідно витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021116030001593 від 12.08.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, виданим Білоцерківським районним управлінням поліції в ГУНП в Київській області, 11.08.2021 надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що протягом липня-серпня 2021 невідома особа оформила кредит на її ім`я, чим завдала потерпілій матеріальної шкоди. На даний час кримінальне проведення за вказаним фактом закрите. Згідно виписки з карткового рахунку [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» станом на 05.07.2021 на рахунку останньої перебувало 29,16 грн. 12.07.2021 по даному картковому рахунку проведено 54 банківських операції. За період часу з 02.07.2021 до 14.07.2021 на вказаний рахунок надійшло 194 708,00 грн; здійснено витрат на суму 212 806,92 грн. Залишок після операцій склав - 17 919,62 грн. Згідно виписки з карткового рахунку [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк», станом на 05.07.2021 на рахунку останньої перебувало 2 022,49 грн. 12.07.2021 по даному картковому рахунку проведено 24 банківських операції. За період часу з 02.07.2021 до 14.07.2021 на вказаний рахунок надійшло 718 449,41 грн; здійснено витрат на суму 189 281,50 грн. 12.07.2021 на даному рахунку відключено послугу «Стандарт безподатковий» в сумі 695 532,90 грн і сума коштів цього ж дня зменшилася до 532 190,40 грн. Також цього дня, із вказаного рахунку з банкоматі у місті Дніпро було знято грошові кошти в сумі 20 000 грн, придбано товару в магазині «Алло» у місті Дніпро на суму 28 397,00 грн. Також відповідачем долучено копію посвідчення особи з інвалідністю 2 групи; квиток на потяг з Мелітополя до Білої Церкви від 17.07.2021; копія листа до ТОВ «Мілоан» про визнання недійсним договору кредитування, з направленням витягів з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань і виписок по банківських рахунках, з рекомендованим повідомленням про вручення даного листа 09.08.2021; відповіді на звернення відповідача з АТ «КБ «ПриватБанк» щодо призупинення нарахування відсотків за кредитом та про списання грошових коштів з платіжної картки № [NUMBER] від 29.07.2021 та 09.09.2021. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Згідно із пунктом 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення. Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення) у редакції, чинній на момент списання грошових коштів. Крім того, указаним Положенням передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення. Відповідно до пунктів 6.3-6.8 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Користувач зобов`язаний негайно повідомити емітента або визначену ним юридичну особу про втрату спеціального платіжного засобу в порядку та формі, установлених договором. В іншому разі емітент не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою цього спеціального платіжного засобу, до отримання такого повідомлення, якщо інше не встановлено договором. Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний ідентифікувати держателя і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього спеціального платіжного засобу. Порядок подання повідомлення та/або заяви про втрату спеціального платіжного засобу та внесення спеціального платіжного засобу до стоп-списку і його вилучення з нього визначаються у внутрішньобанківських правилах банку, розроблених з урахуванням вимог цього Положення, правил платіжної системи, та обумовлюються в договорі. Емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 922/4091/19 вказано, що саме банк відповідає за безпеку здійснення електронних платежів. Несанкціоноване списання коштів поза волею клієнта, свідчить про несанкціоноване втручання в систему здійснення банківських платежів, яка належить банку, з боку третіх осіб. У постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 691/699/16-ц за позовом банка до клієнта про стягнення заборгованості вказано: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача та правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» (провадження № 61-16504св18). Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Такий правовий висновок у постановах Верховного Суду: від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22, від 28 травня 2025 року у справі № 757/14963/23-ц та інших. Указана судова практика Верховного Суду є сталою та сформованою. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення його до цивільно-правової відповідальності (див. постанову Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 489/1649/17). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). Суд не погоджується із доводами представника позивача про те, що саме відповідач, використовуючи свій мобільний телефон, вчинив перекази вказаних грошових коштів, так як доказів цьому, стороною позивача не надано, як і не надано доказів того, що переказ вказаних грошових коштів було вчинено з відому відповідача чи за її помилки. Також судом встановлено відсутність доказів, які б свідчили про сприяння відповідачем втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Суд звертає увагу на те, що згідно анкети -заяви на отримання кредиту від 12.07.2021, адресою реєстрації та проживання [PERSON] зазначено [ADDRESS] , в той час коли адреса реєстрації відповідача, згідно Єдиного державного демографічного реєстру та виписок по банківських рахунках є [ADDRESS], з 29.11.2016. Також згідно даної анкети зазначено, що місцем роботи [PERSON] є прокуратура, в той час, коли відповідач в судовому засіданні пояснила, що вона є особою з інвалідністю 2 групи, не працює та отримує від держави соціальні виплати по інвалідності. Також, згідно пояснення відповідача в судовому засіданні з`ясовано, що вона 12.07.2021 перебувала у відділення ПриватБанку в місті Мелітополь, де працівники банківської установи інформував її про те, що щойно у місті Дніпро, згідно виписки з банківського рахунку останньої було знято велику суму грошових коштів. Вказане пояснення відповідача підтверджується і випискою по банківських рахунках останньої, яка підтверджує вказану слова, зокрема зняття великої суми готівки в місті Дніпро, купівлю товарів у місті Дніпро та харчування в ресторанів у місті Дніпро. Також суд, акцентує увагу на виписках з банківських рахунків відповідача за 12.07.2021, згідно з якими Суд звертає увагу на те, що згідно даних мережі інтернет, відстань між містами Дніпро та Мелітополь складає 247 км. Із урахуванням того, що відповідач зазначила про те, що вона відстань між містами Мелітополь та Біла Церква долала потягом, на підтвердження чого додала до матеріалів справи квиток на потяг, суд погоджується з доводами відповідача, що вона, не маючи особистого транспорту під час перебування на відпочинку у санаторії селища Кирилівка, не могла бути одночасно в двох містах, які знаходяться в різних областях України. З урахуванням того, що після виявленої крадіжки особистих речей та мобільного телефону, що мало місце 08.07.2021, відповідач цього ж дня звернулася до відділення поліції мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, що підтверджується інформацією від слідчого управління ГУНП в Запорізькій області від 24.09.2021, суд вважає підтвердженими доводи відповідача щодо не укладення нею кредитного договору з ТОВ «Мілоан». На спростування тверджень щодо укладеного кредитного договору з ТОВ «Мілоан», відповідач надала до суду копію листа вказаній фінансовій установі з копіями витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Отримавши вказаного листа 09.08.2021, ТОВ «Мілоан», 13 жовтня 2021 року уклало із ТОВ «Діджи Фінанс» договір відступлення прав вимоги № 10Т, у тому числі, і за кредитним договором, укладеним від імені [PERSON] . Також суд акцентує увагу на тому, що згідно виписок з банківських рахунків відповідача від 12.07.2021 по одному картковому рахунку було проведено 54 банківських операції, по іншому рахунку було проведено 24 банківських операції, у тому числі, знято велику частину депозитних коштів, які знаходилися на рахунку відповідача, так як сума депозиту зменшилася із 695 532,90 грн до 532 190,40 грн. Також цього дня, із вказаного рахунку з банкоматі у місті Дніпро було знято грошові кошти в сумі 20 000 грн, придбано товару в магазині «Алло» у місті Дніпро на суму 28 397,00 грн. За таких обставин суд вважає, що позивачем не обґрунтовано факт укладення кредитного договору отримання кредитних коштів саме відповідачем, так як позивачем надано до суду докази викладення мобільного телефону останньої та укладення за його допомогою 12.07.2021 кредитного договору із ТОВ «Мілан». Тому суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, суд залишає за позивачем судові витрати по оплаті судового збору та за надання правничої допомоги.

Outcome: dismissed