Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

в грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 15 012,72 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.02.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №170584 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало позичальнику кредит в сумі 10 667 грн. строком на 84 дні із відсотковою ставкою 390 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6 індивідуальної частини та\\або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Всупереч умов Договору № 170584 від 07.02.2025 року, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, що створило заборгованість у розмірі 15 012,72 грн., яка складається з наступного: 9 448,43 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5 063,29 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 501 грн. комісія за кредитним договором. 16 квітня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» уклало з ТОВ «Юніт Капітал» Договір факторингу №16042025, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №170584 від 07.02.2025 року. Відповідно до реєстру прав вимоги №5 від 05.08.2025 року до Договору факторингу №16042025 від 16 квітня 2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 812,72 гривень. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість в розмірі 15 012,72 грн., згідно кредитного договору № 170584 від 07.02.2025 року та понесені судові витрати по справі. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі. Ухвалою судді від 26 грудня 2025 року за позовною заявою відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. За таких обставин суд вважає за можливе ухвалити у даній справі заочне рішення. Враховуючи неявку в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що 07.02.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №170584 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» надало позичальнику кредит в сумі 10 667 грн. строком на 84 дні із відсотковою ставкою 390 % річних. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6 індивідуальної частини та\\або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» виконало вимоги договору, щодо надання кредитних коштів, що підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» , відповідно до якої на ім`я гр. [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] (відповідає номеру картки зазначеної у договорі про споживчий кредит №170584 від 07.02.2025 року). На платіжну картку № [NUMBER] було зарахування коштів на суму 8 00,25 грн. від 07.02.2025 року. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не здійснювала платежі на погашення суми кредиту та процентів, що свідчить про невиконання зобов`язання. 16 квітня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» уклало з ТОВ «Юніт Капітал» Договір факторингу №16042025, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило ТОВ «Юніт Капітал» за плату право грошової вимоги до [PERSON] за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №170584 від 07.02.2025 року. Відповідно до реєстру прав вимоги №5 від 05.08.2025 року до Договору факторингу №16042025 від 16 квітня 2025 року, ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 16 812,72 гривень. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, та у зв`язку із цим, у останньої утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 15 012,72 грн., яка складається з наступного: 9 448,43 грн. заборгованість по тілу кредиту; 5 063,29 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 501 грн. заборгованість за комісією. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст. 1054 Цивільного кодексу України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Отже, [PERSON] істотно порушила умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України не повернула суму простроченого кредиту, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, а тому позов слід задовольнити. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 170584 від 07.02.2025 року в розмірі 15 012,72 грн., яка складається з наступного: 9 448,43 грн. заборгованість по тілу кредиту; 5 063,29 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом та 501 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції в національній валюті від 18 грудня 2025 р. №31636 встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи вищезазначене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.. Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн, то в цій частині суд виходить з наступного. Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору про надання правничої допомоги від 10.09.2025 року №10/09/25-02, укладеного між ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» та АБ «Соломко та партнери», з додатками у вигляді Додаткової угоди №25771368121 від 11.09.2025 року, копії Акту прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025 року, що містять перелік, опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: складення позовної заяви, 2 год., вартість послуги 5 000 грн.; вивчення матеріалів справи 2 год., вартість послуги 1 000 грн.; підготовка адвокатського запиту 1 год., вартість послуги 500 грн.; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації 1 год., вартість послуги 500 грн.. Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved