Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі позивач, АТ КБ "Приватбанк") звернувся до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи позов тим, що 15.11.2018 клієнтом [PERSON] було здійснено ідентифікацію та підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка в подальшому змінила прізвище на « [PERSON] », таким чином виявивши намір на отримання кредиту та зобов`язавшись його повертати, сплачувати проценти за користування кредитом. Позивач виконав умови договору та надав можливість відповідачеві користуватись грошовими коштами, утім відповідач у порушення взятих на себе зобов`язань належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань внаслідок чого допустила заборгованість, яка станом на 16.10.2025 року становить 30 596,47 грн. та складається з наступного: 25902,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4694,43 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками, яку у добровільному порядку не погашає, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 13.01.2026 прийнято до провадження суду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. У визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін не надала, також не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у їх відсутність, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач, будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, заяв та клопотань по суті позову до суду не направила. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 15.11.2018 [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг (а.с.9 на звороті). Підпис відповідачем здійснено власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України. 12.09.2024 [PERSON] ознайомилась із Паспортом споживчого кредиту «Кредит готівкою» ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 14 на звороті, 15) позичальнику було надано повну інформацію про умови кредитування, який вона підписала з використанням цифрового власноручного підпису. Того ж дня, 12.09.2024 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №б/н (а.с.10-12), відповідно до якого сторони узгодили суму кредиту 30 000,00 грн., строк кредиту - 36 міс., розмір відсотків за користування кредитом 31% річних, загальні витрати за кредитом 16 672,79 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 46 672,79 грн., реальна річна процентна ставка 36,38 % річних. Згідно Графіку платежів, який є невід`ємною частиною договору №б/н від 12.09.2024 сторони узгодили графік сплати платежів за кредитним договором та їх розміри (а.с.12 на звороті - 14). Відповідно до паспортних документів (а.с.17 на звороті - 19), встановлено, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до довідки виданої АТ КБ «Приватбанк» за підписом керівника напрямку операційного обслуговування ГО Куліш О.В., встановлено, що [PERSON] встановлено старт карткового рахунку № [NUMBER] , визначено кредитний ліміти 12.09.2024 на 30 00,00 грн. (а.с. 9). Факт руху грошових коштів на картковому рахунку відповідача позивач підтвердив Випискою за договором за період з 12.09.2024 по 17.10.2025 (а.с.8 на звороті), з якого слідує, що відповідач користувалась грошовими коштами отриманими в кредит. Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерством юстиції України від 12.04.2012 №578/5, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором наданої позивачем на підтвердження обставин зазначених у позові, станом на 16.10.2025 відповідач має заборгованість, яка становить 30 596,47 грн. та складається з: 25 902,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 694,43 грн., - заборгованість за нарахованими відсотками. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З положень ч. 13 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України слідує, що обов`язок щодо обґрунтованості та доведеності розміру заборгованості покладається на позивача, а відповідач, у разі заперечень щодо обставин, викладених у позові, повинен спростувати наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитом та її розмір. Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів (ст. 76-79 ЦПК України). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами. За розрахунками банку заборгованість [PERSON] станом на 16.10.2025 становить 30 596,47 грн. та складається з: 25 902,04 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 694,43 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що умови щодо сплати процентів за користування кредитними коштами були погоджені сторонами під час укладення кредитного договору. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі. Суд погоджується з розрахунком позивача та вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню як заборгованість за тілом кредиту, так і заборгованість за процентами, які підтверджуються випискою по рахунку, з якої вбачається, що [PERSON] користувалась кредитними коштами. Суд звертає увагу, що відповідач була обізнана з розглядом цивільної справи, повідомлялась в установленому порядку про її розгляд, про що свідчить додане до матеріалів справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, але жодним чином не висловила своєї позиції за вимогами банку про стягнення кредитної заборгованості, не заперечила наявної заборгованості, укладення договору з позивачем, отримання кредитних коштів, розміру нарахованої заборгованості. З огляду на те, що фактично отримані та використані [PERSON] кошти, у тому числі за користування кредитом в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд дійшов до висновку про доведеність позовних вимог, тому задовольняє позов у повному обсязі. Вирішуючи питання судових витрат суд керується Главою 8 ЦПК України, а тому у разі задоволення позову, понесені позивачем витрати присуджує із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved