Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу, скасування рішення про державну реєстрацію та визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що її батько [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності. 20 жовтня 2017 року було укладено договір про розірвання договору довічного утримання (догляду) між [PERSON] та [PERSON] , який батько підписав особисто. 20 жовтня 2017 року між [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності діяла [PERSON] , та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого передано у власність покупця квартиру [ADDRESS] . Зазначений договір купівлі-продажу було укладено на підставі довіреності від 19 жовтня 2017 року, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси, в тому числі з питань розпорядження всім його майном. Вважає, що оформлення довіреності від 19.10.2017 року, яка не підписувалась [PERSON] , здійснювалось без його відповідного волевиявлення, оскільки у нього не було у власності іншого житла. Також, довіреність було посвідчено в момент, коли останній не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, у зв`язку з психічними розладами, а тому вказані правочини - довіреність, яка була посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Голобородько В.О. 19.10.2017 року та договір купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 20.10.2017 року, слід визнати недійсними. 09.10.2018 року заведена спадкова справа щодо майна [PERSON] 09 жовтня 2018 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а 05.04.2019 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус повідомив про відсутність правовстановлюючих документів на майно. Просила, визнати недійсною з моменту укладення довіреність від 19.10.2017 року, зареєстровану в реєстрі за № 653, яка була посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Голобородько В.О., визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 20 жовтня 2017 року між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] на підставі довіреності від 19 жовтня 2017 року, та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О., скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та обмежень прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. номер 1136838773101, 20.10.2017 року за яким право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] . Рух справи, процесуальні дії вчинені в ході справи та позиція сторін. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 березня 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 26 квітня 2021 року. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. 26 квітня 2021 року надала суду свої пояснення, вважає, що позовна заява [PERSON] не може бути задоволена. Нею, як приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 20 жовтня 2017 року за реєстровим №5323 було посвідчено договір про розірвання договору довічного утримання (догляду), предметом якого була квартира [ADDRESS] , укладенного між [PERSON] та [PERSON] на підставі заяви останнього, написаної ним власноручно. Особи сторін було встановлено, їх дієздатність перевірено. Було проведено державну реєстрацію права власності на квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я [PERSON] . В зв`язку з припиненням договору довічного утримання (догляду), посвідченого нею 28 грудня 2016 року за реєстровим №7673, нею було знято заборону відчуження на вищевказану квартиру, накладену 28 грудня 2016 року. Того ж дня, [PERSON] виявив бажання укласти договір купівлі продажу вищезазначеної квартири з [PERSON] , повідомив, що представляти його інтереси буде [PERSON] на підставі довіреності. 20 жовтня 2017 року за реєстровим №5337 нею було посвідчено договір купівлі-продажу вищевказаної квартири, укладений між [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності діяла [PERSON] , та [PERSON] . Підстав для відмови у посвідченні вказаного договору не було. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] 31.05.2021 року надійшов відзив, в якому просили в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись що доводи позивачки є необґрунтовані та безпідставні. Зазначає, що [PERSON] розумів значення своїх дій і міг керувати ними, що підтверджується змістом заяви останнього приватному нотаріусу [PERSON] , в якій чітко висловлює своє волевиявлення на укладення правочинів розірвання договору довічного утримання і договору купівлі-продажу квартири. Волевиялення [PERSON] підтверджується його розпискою про отримання коштів від довіреної особи [PERSON] за продаж квартири, написаного власноручно [PERSON] листа, в якому останній повідомляє про зіпсовані стосунки із доньками. Також волевиявлення [PERSON] на розірвання договору довічного утримання, підтверджується копією розписки [PERSON] , який отримав у день розірвання договору довічного утримання грошову компенсацію понесених витрат на виконання обов`язків за договором довічного утримання від 28.12.2016 року. Доводи позивачки спростовуються тим, що її батько на момент складання довіреності за станом фізичного і психічного здоров`я не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними спростовуються тим, що дійсність правочину від 20.10.20176 року про розірвання договору довічного утримання позивачем не заперечується, тим більше що [PERSON] усвідомлено доклав додаткових зусиль для підтвердження свого волевиявлення на розірвання правочину договору довічного утримання і на укладення договору купівлі-продажу квартири від 20.10.2017 року поданням власноручно написаних заяв, надав розписку довіреній особі про отримання від неї коштів від продажу квартири. 15.06.2021 року позивачкою [PERSON] надано відповідь на відзив, в якому просила позов задовольнити в повному обсязі, посилалась на те, що не погоджуються з позицією відповідачів та їхніми доводами, наголошує, що у [PERSON] були психічні розлади та він не міг власноручно писати заяви, розписки чи інші документи, оскільки був сліпим. Також в договорі купівлі-продажу квартири, який укладений [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності діяла [PERSON] зазначено, що цей продаж вчинено за 100000 грн., однак у розписці, яку написав [PERSON] зазначено, що за продаж квартири він отримав гроші в розмірі 555000 грн. Вважає, що є всі підстави для відхилення доводів відповідачів щодо вільного волевиявлення [PERSON] щодо видачі довіреності [PERSON] для відчуження свого єдиного житла, квартири, у якій він проживав. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] 25.06.2021 року надійшли заперечення, в яких відповідачі просили відмовити в задоволенні позову та додатково врахувати, що позивач повідомляє суду обставини, спотворюючи їх. Позивачка у позові зазначає, що дізналася про відчуження спірної квартири від працівників психіатричної лікарні 30.03.2018 року; що начебто [PERSON] з « [PERSON] » просили [PERSON] і [PERSON] надати їм дозвіл опікуватися батьком; що поселення [PERSON] до [PERSON] пансіонату у грудні було проти його волі. Вважає, що ці обставини не відповідають дійсності. Доньки [PERSON] були обізнані про відчуження квартири ще до поселення їхнього батька до Геріатричного пансіонату, вони просили [PERSON] допомогти їм поселити батька до Геріатричного пансіонату. Доньки [PERSON] знали про ці обставини, оскільки 05 січня 2018 року надіслали заяву на ім`я [PERSON] , зазначивши її адресу проживання спірну квартиру. В цій заяві доньки дали згоду на лікування батька в [PERSON] пансіонаті та в інших закладах, повідомляли про відсутність претензій на володіння майном ( в т.ч. квартири) їхнього батька. Таку заяву надіслали на вимогу [PERSON] , якій неодноразово особисто телефонувала [PERSON] . Просила відмовити у задоволенні позову не тільки за безпідставністю, але і за пропуском строку позовної давності, оскільки позивачка точно знала про відчуження майна 05 січня 2018 року або могла здогадуватися. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 вересня 2021 року в порядку витребування доказів, було витребувано: 1) у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О.: належним чином завірену копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 20 жовтня 2017 року між [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] , та [PERSON] ; належним чином завірений витяг із реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2017 рік, з відомостями про реєстрацію вищевказаного договору; копію висновку про експертну оцінку майна по вищевказаній квартирі виданого 20 жовтня 2017 року суб`єктом оціночної діяльності; 2) з Державного нотаріального архіву в Чернівецькій області: належним чином завірену копію довіреності від 19 жовтня 2017 року від імені [PERSON] , якою він уповноважує [PERSON] розпоряджатися квартирою [ADDRESS] , яка посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Голобородько В.О.; належним чином завірений витяг із реєстру для реєстрації нотаріальних дій за 2017 рік, з відомостями про реєстрацію вищевказаної довіреності. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2021 року в порядку витребування доказів, було витребувано: 1) у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О.: другий примірник договору довічного утримання (догляду) укладений [PERSON] та [PERSON] щодо відчуження квартири [ADDRESS] від 28 грудня 2016 року; другий примірник договору про розірвання договору довічного утримання (догляду) між [PERSON] та [PERSON] щодо повернення останньому у власність квартири [ADDRESS] від 20 жовтня 2017 року; реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2016 рік до якого внесено відомості про реєстрацію договору довічного утримання (догляду) укладеного [PERSON] та [PERSON] від 28.12.2016 року; реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2017 рік, до якого внесено відомості про розірвання договору довічного утримання (догляду) між [PERSON] та [PERSON] від 20.10.2017 року; власноручноїзаяви [PERSON] від 28.12.2016 року, згідно якої [PERSON] просив посвідчити договір довічного утримання на кв. [ADDRESS] та заяви [PERSON] від 20.10.2017 року про розірвання договору довічного утримання кв. [ADDRESS] . 2) з Державного нотаріального архіву в Чернівецькій області: другий примірник довіреності від 19 жовтня 2017 року від імені [PERSON] , якою він уповноважує [PERSON] розпоряджатися його квартирою [ADDRESS] ; реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2017 рік, до якого за №653 внесено відомості про реєстрацію довіреності на розпорядження майном [PERSON] від 19.10.2017 року. 3) у Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області Мостиському відділі обслуговування громадян: оригінал заяви про перерахунок пенсії [PERSON] від 27 травня 1993 року, текст та підпис якої вчинено покійним власноручно; оригінал заяви про перерахунок пенсії [PERSON] від 15 червня 1998 року, текст та підпис якої вчинено покійним власноручно. 4) у Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області: оригінал заяви від 04 квітня 2018 року про витребування пенсійної справи, в якій власноручно вчинив свій підпис [PERSON] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 квітня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачки [PERSON] про зупинення провадження у даній справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 квітня 2022 року витребувано з відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Чернівецької обласної прокуратури документи з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014260040001411 від 21.06.2014 року, за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, на час проведення експертизи, примірник договору довічного утримання (догляду) укладений [PERSON] та [PERSON] щодо відчуження квартири [ADDRESS] від 28 грудня 2016 року ( п.59 протоколу тимчасового доступу до речей та документів ); примірник договору про розірвання договору довічного утримання (догляду) між [PERSON] та [PERSON] щодо повернення останньому у власність квартири [ADDRESS] від 20 жовтня 2017 року ( п.85); власноручної заяви [PERSON] від 28.12.2016 року, згідно якої [PERSON] просив посвідчити договір довічного утримання (п.61); заяви [PERSON] від 20.10.2017 року про розірвання договору довічного утримання ( п.88) та призначено посмертну судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 червня 2022 року поновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 червня 2022 року в порядку витребування доказів, було витребувано 1) у Державної міграційної служби України: оригінал заяви (форма№1) на отримання паспорта громадянина України [PERSON] , серія [NUMBER] , виданий Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 09 червня 1998 року. 2) в управлінні Державної міграційної служби України в Чернівецькій області: заяву-анкету на оформлення паспорта громадянина України [PERSON] , у вигляді ID-картки № [NUMBER] , виданого органом 7310, 06 квітня 2018 року. 3) у Мостиському відділі обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області: оригінал заяв про перерахунок пенсії [PERSON] від 21 липня 2005 року та 14 вересня 2005 року. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 серпня 2022 року клопотання експерта задоволено та направлено експерту Вільховецькому А.В. витребувані документи та матеріали цивільної справи, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 23 серпня 2022 року поновлено провадження у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд на 10 жовтня 2022 року. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 жовтня 2022 року в порядку витребування доказів, було витребувано: 1) з КМУ "Чернівецька обласна психіатрична лікарня " (адреса місцезнаходження: м. Чернівці, вул. Мусоргського: історію хвороби [PERSON] ; 2) з комунального некомерційного підприємства Міська поліклініка № 2: медичну картку престарілого, який оформляється до інтернатного закладу від 18 грудня 2017 року, [PERSON] ; амбулаторну медичну картку [PERSON] . Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2022 року було витребувано з відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Чернівецької обласної прокуратури, документи з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014260040001411 від 21.06.2014 року, за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, історію хвороби [PERSON] , [INFO] (т.6 а.с.139-174). Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 січня 2023 року призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 19 квітня 2024 року поновлено провадження у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці 16 вересня 2024 року, було витребувано, з Першотравневого районного суду м.Чернівці документи з матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014260040001411 від 21.06.2014 року (судова справа №725/620/22), за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України: оригінал заяви від 28.12.2016 року про оформлення договору довічного утримання; оригінал заяви від 20.10.2017 року про оформлення договору розірвання договору довічного утримання; оригінал заяви про повернення правовстановлюючого документа, у зв`язку з розірванням договору довічного утримання, справжність підпису якого засвідчено [PERSON] від 20.10.2017 року №5325. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 листопада2024 року призначено посмертну судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 грудня 2024 року поновлено провадження у справі для вирішення клопотання експерта. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 січня 2025 року в порядку витребування доказів, було витребувано: із Департаменту соціального захисту населення Чернівецької обласної державної (військової) адміністрації: оригінал заяви [PERSON] на прийняття його до місця проживання в Чернівецький геріатричний пансіонат від 18.12.2017 року; 2) Комунального підприємста «Містосервіс»: оригінал довіреності від 21.11.2016 року виданої [PERSON] на ім`я [PERSON] .. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 січня 2025 року в порядку витребування доказів, було витребувано із Чернівецького геріатричного пансіонату: оригінал заяви [PERSON] на прийняття його до місця проживання в Чернівецький геріатричний пансіонат від 18.12.2017 року, а також оригінали інших документів, у яких наявний підпис [PERSON] .. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 лютого2025 року клопотання експерта задоволено та направлено експерту Тугай П.В. витребувані документи, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02 квітня 2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивачки [PERSON] про зупинення провадження у даній справі. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Гавриш Г.А. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити, з підстав вказаних у позові. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про розгляд справи. В судовому засіданні брала участь представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Поклітар Г.О., яка позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій повідомила, що перебуває за межами України, просила розгляд вказаної справи проводити за її відсутності, з позовними вимогами погоджується та просить їх задовольнити ( а.с.164-165 т.4). Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Голобородько В.О. в судове засідання не з`явилась від неї надійшло клопотання, в якому просила розгляд справи провести у її відсутності та зазначила, що припинила приватну нотаріальну діяльність в січні 2020 року, довіреність від імені [PERSON] нею була посвідчена за викликом довірителя у нього вдома. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О., в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, надала свої письмові пояснення. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідачів: [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи. Досліджені судом докази, встановлені обставини та застосовані норми права. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] був власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 вересня 1993 року Облспоживспілкою на підставі розпорядження Чернівецької обласної спілки споживчих товариств №45 від 24 вересня 1993 року, зареєстрованого в ЧОБТІ за №7487 15 січня 1998 року ( а.с.22-23). Відповідно до довідки КЖРЕП-14 та форми №16, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 27 травня 1993 року по 05 лютого 2018 року ( а.с.29, 30, 31). Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.17), та зміна її прізвища підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.18). 28 грудня 2016 року був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. договір довічного утримання (догляду), предметом якого була квартира [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією зазначеного договору ( а.с.94). В заяві на імя нотаріуса Хоменко М.О., [PERSON] просить в довільній формі посвідчити договір довічного утримання на квартиру [ADDRESS] (а.с.89) 10 жовтня 2017 року в КЖРЕП № 14 було складено та підписано [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] акт, що [PERSON] стверджує про те, що [PERSON] являється його внуком та просить розірвати договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON] та перекласти всі зобов`язання по договору на онука (т.1 а.с.28, т.2 а.с.66). 19 жовтня 2017 року була посвідчена приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Голобородько В.О. за реєстровим №653 довіреність від імені [PERSON] , якою він уповноважив [PERSON] на представницькі дії, в тому числі і на відчуження нерухомого майна, одержувати належні йому в результаті укладених договорів гроші, розписуватись за нього. Також в довіреності зазначено, що у зв`язку з похилим віком довірителя довіреність посвідчено за місцем проживання довірителя за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 232-234). 20 жовтня 2017 року був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Хоменко М.О. договір про розірвання договору довічного утримання (догляду), предметом якого була квартира [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією договору ( а.с.91). В заяві на імя нотаріуса [PERSON] , [PERSON] просить в довільній формі розірвати договір довічного утримання на квартиру [ADDRESS] , також зазначено ним, що договір йому прочитаний та зрозумілий, відповідає його волі (а.с.90) Відповідно до розписки [PERSON] від 20 жовтня 2017 року, останній отримав від онука [PERSON] кошти в сумі 4700 доларів США, як компенсацію за догляд [PERSON] (а.с.118). 20 жовтня 2017 року був укладений договір купівлі продажу квартири між [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності діяла [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О., зареєстровано в реєстрі за № 5337, за умовами якого передано у власність покупця квартиру [ADDRESS] , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 42,7 кв.м., в тому числі житловою площею 28,8 кв.м., за що покупець сплачує певну грошову суму, яка зазначена в п.3 договору (а.с.92-93, а.с. 225-228). Відповідно до п.3 вищевказаного договору продаж цей за домовленістю сторін вчинено за 100000 гривень. Пунктом 12 передбачено, що сторони домовились, що квартира буде звільнена продавцем протягом тридцяти діб. Витрати пов`язані з оформленням договору сплачуються покупцем (п.15). Оригіналом розписки від 20 жовтня 2017 року, в якій [PERSON] зазначив про отримання від [PERSON] гроші за продаж його квартири за адресою [ADDRESS] в сумі 555000 гривень (т.2 а.с.151) Право власності на квартиру [ADDRESS] 20.10.2017 року зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с.24-26). 18 квітня 2018 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження: арешт на квартиру [ADDRESS] , на підставі ухвали Шевченківського районного суду м.Чернівці, обтяжувач ГУ НП в Чернівецькій області ( а.с.27). 18 січня 2018 року [PERSON] звернувся в поліклініку Чернівецького обласного госпіталю ветеранів війни, де перебував на лікуванні у хірургічному відділенні з діагнозом: післятромбофлебітична хвороба ніг, набряково-трофічна форма, хронічна венозна недостатність ІІ Б стадії, мікробна екзема до 23.01.2018 року, що підтверджується відповіддю мед закладу та витягом з історії хвороби( а.с.35,36). 23 січня 2018 року [PERSON] був госпіталізований до Чернівецької психіатричної лікарні, де перебував на лікуванні до 30 березня 2018 року з діагнозом: помірно виражений психоорганічний розлад судинного ґенезу, експлозивний варіант, що доводиться відповіддю КМУ «ЧОПЛ» та випискою з медичної карти стаціонарного хворого ( а.с. 43,44). Пакетом документів [PERSON] , серед яких путівка №43 про направлення на державне утримання до Чернівецького геріатричного пансіонату, заключення ЛКК №1210, довідка з місця проживання, довідка про розмір пенсії, заява [PERSON] від 18.12.2017 року про прийняття його на постійне місце проживання в пансіонат, медична карта престарілого, який оформлюється до інтернатного закладу, з висновком, що останній потребує постійного стороннього догляду, побутового і медичного обслуговування, підтверджується, що [PERSON] оформляли до Чернівецького геріатричного пансіонату (а.с.38-42). [PERSON] та [PERSON] в заяві адресованій [PERSON] , довірили [PERSON] опіку над їх батьком [PERSON] , яка зобов`язується надавати йому повне матеріальне та медичне забезпечення до його смерті та надали згоду, у випадку необхідності, на його лікування у пансіонатах та в інших медичних закладах, яка посвідчена 26 лютого 2018 року приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Кубара О.С.(а.с.52). Аналогічного змісту заява [PERSON] та [PERSON] адресована [PERSON] від 05.01.2018 року, в якій зазначено, що доньки дають згоду на лікування батька, в тому числі і в геріатричному пансіонаті «Садгора», претензій на володіння майном їх батька , в т.ч. і квартири, не мають ( а.с.165). З 30 березня 2018 року [PERSON] проживав без реєстрації зі своєю донькою [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов від 24 квітня 2018 року та довідками Мостиської міської ради ( а.с.32, 33,55). 23 травня 2018 року на підставі заяви, посвідченої приватним нотаріусом Мостиського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицьким Р.С. [PERSON] скасував довіреність видану на імя [PERSON] , посвідчену 19 жовтня 2017 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Голобородько В.О. ( а.с.49). 07 червня 2018 року на імя [PERSON] направлено рекомендованим листом повідомлення про скасування довіреності №653 ( а.с.50). 23 травня 2018 року [PERSON] заповів все своє майно своїй дочці [PERSON] , що зазначено в копії заповіту ( а.с.53). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №70 від 17 серпня 2018 року, виданим Мостиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області ( а.с.21). 09 жовтня 2018 року заведена спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] і донька померлого [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та 05 квітня 2019 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яке не видано через відсутність правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.54,56,57). На розгляді у Першотравневому районному суді м.Чернівці знаходиться кримінальне провадження за №12014260040001411 від 21.06.2014 року (судова справа №725/620/22), за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що працював в ЖРЕПі № 14, [PERSON] був його підшефний, він приходив у ЖЕК, сідав у коридорі і просив про допомогу. З березня до грудня 2016 року разом з дружиною доглядали за ним, купували йому їсти, лікували, робили перев`язки на ногах. Він все обіцяв віддати витрачені кошти, однак коштів не було, були суперечки між ними, поколов ножем його дружину, двічі приводив нотаріуса, і в решті в грудні 2016 року оформили договір по догляду за [PERSON] . Всі витрати записував у зошит. У вересні прийшовши до нього з продуктами та побачив чоловіка, якого [PERSON] представив, як онука [PERSON] , також повідомив, що хоче з ним розірвати укладений договір. На наступний день до нього на роботу прийшло троє людей, серед яких були [PERSON] та [PERSON] , які погрожували, щоб він відмовився від догляду, не бажаючи повертати йому витрачені ним кошти. Ще були зустрічі, погрози, а потім [PERSON] погодився повернути йому витрачені кошти, а він погодився на розірвання договору. У нотаріуса [PERSON] були він, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Йому [PERSON] повернула всі витрачені на дідуся кошти, ще за догляд додали 200 доларів, після чого розірвали договір довічного утримання. [PERSON] підписав договір. Потім [PERSON] пропав, його знайшли по дорозі в монастир. Після чого постаралися через церкву передати донькам [PERSON] , щоб ті приїхали і доньки дійсно через три тижні з`явилися. Доньки приїхали і хотіли батька забрати, але він відмовився з ними йти. Йому відомо, що [PERSON] дзвонила, щоб він допоміг здати дідуся в психлікарню, а потім доньки [PERSON] дзвонили, щоб він допоміг їм забрати батька з лікарні. Донькам все-таки вдалося забрати батька з психлікарні. У [PERSON] був прикрий, різкуватий характер, він був адекватний, але іноді зривався. Також у нього були проблеми із зором, він носив окуляри, коли дивився на вікно, казав, що у нього білий туман. До того, як купили йому слуховий апарат, він кричав йому на вухо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона була знайома з [PERSON] , він був старшою людиною, здійснювала за ним догляд з грудня 2016 року по кінець 2017 року. Її чоловік укладав договір довічного утримання, умовою якого був догляд за [PERSON] , харчування, медикаменти і проживання до смерті в квартирі. [PERSON] погано чув і недобачав, говорив голосно, міг тільки підписуватися, йому читали вголос, чоловік йому писав тексти та відправляв його листи, бо той хотів виграти мільйон. Спілкувалася з ним голосно і ближче до нього. Вона прала, готувала їжу, прибирала. [PERSON] любив поїсти, казав, що вона смачно готує. Його психологічний стан постійно змінювався, він був нервовий, психував, забував. Розумів, що вона готує, казав, що пахне газом, запитував «чому вмикаєш сильно газ?». [PERSON] приходила в КЖРЕП з дорученням за довідками, також зняла його з реєстрації. [PERSON] вона бачила, він приводив [PERSON] до нотаріуса для розірвання договору довічного утримання. Також в приміщенні у нотаріуса Іванюк сказав, що Порчулян його дружина і буде здійснювати догляд за [PERSON] . Щодо його родини, то він їм не телефонував, він казав, що немає їх телефонів, не пам`ятає їх адреси. Вона працювала в КЖРЕП № 14, туди часто приходив [PERSON] , приходив на цілий день, був голодний, просив їсти, потім його відводили додому. Одного разу вдарив її палицею. Від нього з дому до КЖРЕП № 14, пішки 5-7 хвилин. Він долав цю відстань самостійно з паличкою. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з 2009 року по 2018 рік працювала начальником колишнього КЖРЕП-14, туди приходив [PERSON] , прийшов один раз босий, міг прийти зранку і до вечора у них сидіти, вони купляли йому їжу, а потім почав до нього ходити та ним опікуватися їх працівник [PERSON] , який купляв їжу, бинти, викликав швидку, але чи укладались якісь угоди їй не відомо. Спочатку [PERSON] виглядав, як безхатько, а потім, коли його відмили, відчухали, то виглядав гарно. Спілкувався [PERSON] нормально, був адекватним. Було, що [PERSON] приходив з молодим чоловіком і казав, що той його онук. Також приїжджала з Львівської області його донька, щось дізнавалась, але подробиці не пам`ятає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що знав [PERSON] , який був глухим та не бачив, кричав, впадав в приступи, але психічно хворим не був, з ним можна було розмовляти. Також знав [PERSON] , який не був справжнім онуком і який запропонував йому укласти з [PERSON] договір довічного утримання за 3000 доларів, які він повинен був передати [PERSON] . Він погодився, приходив до діда, іноді приносив йому поїсти, але потім зясувалося, що вже є укладений договір довічного утримання з [PERSON] та його дружиною. Порозмовлявши з [PERSON] , той погодився розірвати договір довічного утримання, якщо йому повернуть кошти, які він витратив. Іванюк переконував [PERSON] , що він його внук. Всі розмови вів тільки з [PERSON] і був зацікавлений, щоб укласти договір довічного утримання, за що мав заплатити [PERSON] , а [PERSON] повернути витрачене. Збиралися йти до нотаріуса на угоду, але подзвонив [PERSON] і повідомив, щоб він дав йому 10000 доларів і укладуть купівлю-продаж, на що він не погодився. Пізніше йому стало відомо, що квартиру переписали на якусь жінку, яка діда відправила в психлікарню. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що до війни, в холодну пору року, пан [PERSON] , якого охарактеризувала, як особу у віці, на вигляд 74-75 років, погано чув але був повністю при розумі, проживав один та був самотній, хотів продати свою квартиру на куті [PERSON] і [PERSON] , яка розташована на останньому поверсі та без ремонту, куди вона водила на протязі трьох місяців до нього 3-4-х клієнтів, конкретно яких назвати не змогла, а пізніше у приміщенні нотаріуса, їй стало відомо, що він уже продав квартиру. Не змогла описати планування квартири. Заслухавши сторін, свідків, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів, у тому числі вільне волевиявлення учасника правочину. У частинах 1, 2, 3 статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У частині першій статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Главою 17 ЦК України унормовано правовідносини представництва при здійсненні правочинів. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України). Частинами першою та другою статті 238 ЦК України встановлено, що представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє (стаття 239 ЦК України). Згідно з частинами першою та третьою статті 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. За своєю правовою природою довіреність є одностороннім правочином, що укладається у вигляді письмового документа, у якому визначаються повноваження представника. Довіреність свідчить про надання представнику від імені довірителя відповідних повноважень стосовно вчинення правочину, стороною якого є третя особа. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16. Відповідно до частини першої статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу. Тлумачення змісту статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Частиною першою статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 105 ЦПК України зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним з цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 89 ЦПК України. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Висновок експертизи має бути категоричним та не може ґрунтуватись на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що для визнання правочину недійсним з підстав, передбачених частиною першою статті 225 ЦК України, може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Саме такий правовий висновок, викладений Верховним Судом у постановах від 05 лютого 2018 року у справі № 404/4956/15-ц (провадження № 61-1294св18), від 25 липня 2018 року у справі № 416/13806/14 (провадження № 61-33508св18), від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19). Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц зробив висновок що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена ч.1 ст. 225 ЦК України, повинна бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Аналогічні висновки містяться і у постанові Верховного Суду від 06 грудня 2023 року у справі № 2-25/11, від 17 січня 2024 року у справі № 301/920/15-ц. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною. Висновки суду за результатами розгляду справи Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачка [PERSON] вказує дві підстави позову: 1)вчинення правочину у стані, коли особа не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними;2) правочин не підписаний стороною, що свідчить про відсутність волевиявлення на відчуження квартири. Заявлені одночасно вказані підстави позову, є взаємовиключними. Разом із тим, оскільки позивачка заявила позовні вимоги та вказала підстави, суд надає правову оцінку доводам кожної підстави окремо. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 11 січня 2023 року призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої було поставлено питання: чи страждав померлий [PERSON] на тимчасовий психічний розлад або психічне захворювання, чи внаслідок свого психічного стану усвідомлював значення своїх дій та міг керувати ними на момент укладення 19 жовтня 2017 року довіреності. Проведення експертизи доручено експерту Чернівецької філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України, а витрати за проведення експертизи покладено на позивачку [PERSON] . Однак 15 квітня 2024 року справа була повернута без виконання експертизи, оскільки не було здійснено позивачкою [PERSON] оплату за її проведення. Покази свідків, які пояснювали, що [PERSON] був нормальним, адекватним психічно-хворим не був, з ним можна було розмовляти, він все розумів, та інші матеріали, які містяться у справі, не доводять абсолютної неспроможності [PERSON] в момент вчинення оспорюваного правочину довіреності від 19 жовтня 2017 року, розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Враховуючи, що у даному судовому процесі позивачкою не доведено того, що [PERSON] на час укладення оспорюваного правочину - довіреності мав абсолютну неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) не міг керувати ними, суд приходить до висновку, що відсутні передбачені законом підстави для визнання правочину недійсним на підставі ст. 225 ЦК України. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. В судовому засіданні з`ясовано, що довіреність від 19 жовтня 2017 року підписано [PERSON] . Так, висновком експерта за №СЕ-19/126-22/3261-ПЧ від 19.08.2022 року підтверджено, що рукописний запис та підпис в рядку «Підпис» в довіреності від 19 жовтня 2017 року виконані [PERSON] . Відповісти на запитання «Чи виконано особисто [PERSON] рукописний запис та підпис, які містяться в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за №653, чи виконаний іншою особою?» - не виявляється можливим в зв`язку з тим, що в досліджуваному рукописному записі, підписі та зразках підпису [PERSON] встановлені співпадаючі та розбіжні ознаки не утворюють сукупності, достатньої для позитивного або негативного висновку ( а.с.183-194). Судовий експерт Вільховецький А.В. в судовому засіданні підтвердив, що підробки в рукописному тексті та підписі [PERSON] в довіреності не має, всі наявні ознаки співпали. Відповісти на запитання чи виконано рукописний підпис в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій не виявилося можливим, оскільки в цьому досліджуваному підписі виявилися ознаки, які не виявилися в наданих судом зразках підпису померлого. Це може свідчити про декілька факторів: незвична поза виконавця, незвичайний стан, навмисна зміна почерку, або ці ознаки являються ознаками почерку іншої особи. Обидва підписи за нотаріальними інструкціями повинні бути зроблені в один день. На виявлені розбіжності в ознаках, міг вплинути поганий зір, або особа могла підписати довіреність в окулярах, а в журналі вчинити підпис без окулярів. Також журнал міг бути не зручно розташований, особа могла зігнутися і підписувати, або навпаки підписувати стоячи. Могло бути багато факторів, які вплинули на виявлені розбіжності, але сказати точно які саме, неможливо. Розбіжності в рукописному підписі в журналі, які виявлені ним не є чисельні і не є настільки суттєвими, щоб вони могли свідчити про те, що це саме ознаки підробки чи наслідування підпису виконаного іншою особою. Доводи позивачки щодо не передачі [PERSON] грошових коштів за оспорюваним договором купівлі-продажу, спростовуються оригіналом розписки про отримання від [PERSON] грошових коштів. Так, в розписці від 20 жовтня 2017 року, [PERSON] зазначив про отримання від [PERSON] грошей за продаж його квартири за адресою [ADDRESS] в сумі 555000 гривень (т.2 а.с.151) Висновком експерта за №СЕ-19/114-24/28652-ПЧ від 18.03.2025 року підтверджено, що підпис від імені [PERSON] в розписці [PERSON] від 20.10.2017, - виконаний [PERSON] (т.4 а.с.109-121). Також, позивачкою не надано суду достатніх даних, щодо поганого зору та слуху [PERSON] на момент вчинення правочину, так як свідки пояснили, що він погано бачив, але носив окуляри та користувався ручною лупою, погано чув, але з ним говорили голосно та йому купили слуховий апарат. Що стосується відео, яке записала позивачка, проти якого заперечувала інша сторона, то дане відео не є належним та допустимим доказом у відповідності до ст.ст.77,78 ЦПК України. Також суд критично оцінює покази свідка [PERSON] , яка не змогла вказати, як зв`язувалася з [PERSON] , кому показувала квартиру та не змогла описати планування квартири. Враховуючи вищенаведене, що довіреність від 19.10.2017 року підписана [PERSON] , розпискою підтверджено отримання коштів за продаж квартири від довіреної особи,суд приходить до висновку, що позивачкою не було доведено належними та допустимими доказами обставин, на які вона посилається, підстави для визнання недійсними довіреності та договору купівлі-продажу відсутні, тому в позовних вимог в цій частині слід відмовити. Оскільки решта позовних вимог щодо скасування рішення про державну реєстрацію та визнання за позивачкою права власності на спадкове майно є похідними від вимоги про визнання довіреності та договору купівлі-продажу недійсними, в задоволенні якої судом відмовлено, тому такі позовні вимоги також не підлягають задоволенню. Суд вважає, що обставини, на які також посилалася позивачка щодо заволодіння особами квартирою її батька, на даний час, позивачкою не доведені. Суд зауважує, що обставини щодо шахрайського заволодіння квартирою [PERSON] є предметом кримінального провадження за №12014260040001411 від 21.06.2014 року (судова справа №725/620/22), за обвинуваченням [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, судове рішення по якому не ухвалено. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі наведеного, ст.ст. 3, 6, 15, 16, 202, 203, 204, 215, 216, 225, 237, 238, 244, 245, 248, 249, 626, 627, 628, 638, 655 ЦК України та

Outcome: dismissed