Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

У вересні 2025 року АТ « Акцент - Банк» ( далі АТ «А-Банк») звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] в особі його законного представника [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який мотивовано тим, що згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № SAMABWFC10075309038 (внутрішньобанківський номер для обліку заборгованості) від 09.06.2022 р. станом на 09.01.2025 р. заборгованість [PERSON] перед АТ «А-Банк» становить 18 173,96 грн. та складається із: залишку заборгованості за тілом кредиту - 9 700,48 грн.; залишку простроченої заборгованості за тілом кредиту - 8 473,48 грн. Позичальник помер [INFO] . Відповідачі є спадкоємцями померлого, а тому на підставі ст. ст. 1281, 1282 ЦК України повинні відповідати за борги спадкодавця у межах вартості майна, одержаного у спадщину, проте, претензію-вимогу, пред`явлену до них АТ «А-Банк» в позасудовому порядку, вони не виконали, в зв`язку із чим позивач просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] в особі його законного представника [PERSON] вказану суму заборгованості та судовий збір, сплачений за подачу позову до суду в розмірі 3028 грн. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Чернівців від 08.10.2025 року в справі відкрито загальне позовне провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.12.2025 року витребувано у приватного нотаріуса Войціховського А.В. копію спадкової справи № 48/2023 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . 23.01.2026 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання, призначення її судового розгляду та залучення до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] , оскільки він також є спадкоємцем [PERSON] першої черги. 26.02.2026 року до суду надійшов відзив представника відповідачки [PERSON] - адвоката Новікова О.П., у якому він зазначає, що відповідачі категорично не визнають заявлені до них позовні вимоги у повному обсязі, оскільки позовна заява ґрунтується на неправильному тлумаченні та застосуванні норм матеріального права. При цьому представник, не заперечуючи факту укладання 09.06.2022 року кредитного договору та отримання коштів [PERSON] , розміру заборгованості останнього, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити, вважаючи, що позивачем обраний неналежний спосіб захисту та позовні вимоги не звернені до усіх спадкоємців [PERSON] , оскільки відповідачі у цій справі ( [PERSON] та малолітній [PERSON] ) сукупно успадкували лише половину (1/2) спадкового майна спадкодавця. Інша половина (1/2) належить третій особі - [PERSON] , який прийняв спадщину (у тому числі частку матері спадкодавця, яка відмовилася від прийняття спадщини на його користь), проте, позивач до участі у справі його не залучив і жодних вимог до нього не заявив, тоді як звернення до суду з вимогою про солідарне по суті стягнення загальної суми боргу з двох осіб без його розподілу пропорційно їх часткам прямо суперечить статті 1282 ЦК України та актуальній судовій практиці та повинно бути розцінено як обрання позивачем неналежного способу захисту прав, що є самостійною, безумовною та достатньою підставою для відмови у позові. Одночасно адвокат Новіков О.П. просить суд поновити відповідачам ( [PERSON] та [PERSON] ) процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву як пропущений з поважних причин, оскільки копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із позовною заявою та додатками до неї він отримав лише 24 лютого 2026 року, а тому не мав можливості вчасно підготувати обґрунтований відзив на позов. 05.03.2026 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив на позов, датована 04.03.2026 року, в якій АТ «А-Банк» просить суд залишити без розгляду відзив на позовну заяву, оскільки він поданий адвокатом Новіковим О.П. з пропущенням встановлених судом строків без поважних причин з огляду на тривалість знаходження справи в суді, а тому можливість відповідачів ознайомитись з її матеріалами раніше. По суті викладених у відзиві заперечень проти позову представник позивача у відповіді на нього посилаєься на те, що діючим законодавством України не передбачено, що кредитор зобов`язаний звертатись до усіх спадкоємців щодо стягнення заборгованості кредитором спадкодавця. Оскільки [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги померлого [PERSON] , вони мають відповідати за зобов`язання спадкодавця в рівних частках, в межах вартості спадкового майна, одержаного у спадщину, вартість якого є цілком достатньою, щоб задовольнити грошові вимоги АТ «Акцент-Банк». У своїх письмових запереченнях на відповідь позивача на відзив на позов, поданих представником відповідачів 06.03.3036 року, останній навів аргументи проти задоволення позовних вимог, які є аналогічними викладеним ним у відзиві на позов , зокрема вважає, що Банк не довів і не обґрунтував правомірність стягнення повної суми боргу без поділу його на частки та без залучення третього спадкоємця як співвідповідача, а також наполягає на тому, що строк на подання відзиву пропущений ним з поважних причин, оскільки у матеріалах цивільної справи № 727/12011/25 повністю відсутні будь-які належні, допустимі та достовірні докази вручення відповідачам ( [PERSON] та [PERSON] ) копії позовної заяви з додатками та копії ухвали про відкриття провадження у справі раніше 24 лютого 2026 року, а також відсутні довідки про доставку електронних листів до офіційних електронних кабінетів відповідачів у підсистемі ЄСІТС. Фактичне ознайомлення сторони відповідачів з матеріалами справи та отримання копії позовної заяви разом з ухвалою про відкриття провадження відбулося лише 24 лютого 2026 року, а тому саме з цього моменту має обчислюватись строк на подання відзиву і цей строк ним не було пропущено. Частиною сьомою статті 178 ЦПК України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. При цьому, як зазначив Верховний Суду своїй постанові від 29вересня 2022 року по справі № 500/1912/22, застосовуючи процесуальні норми, потрібно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства є неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виходячи з наведеного, а також, зважаючи на доводи адвоката Новікова О.П про отримання ним ухвали про відкриття провадження разом із позовною заявою та додатками до неї лише 24 лютого 2026 року, та ту обставину, що відзив на позов поданий представником відповідачів до початку судового розгляду, суд вважає за можливе його прийняти як такий, що поданий у встановлений строк. У судове засідання учасники справи не з`явилися, представники сторін письмово просили його проводити без їх участі, врахувавши доводи та заперечення щодо позову, які були викладені раніше ними письмово . За таких обставин та згідно положень ч.1 ст.223, ч.2 ст.247 ЦПК України, розгляд справи було проведено у відсутність її учасників, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступних, встановлених судом фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Згідно ст.1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відтак, до спадкоємців переходять не тільки права, що належали спадкодавцю, але і його обов`язки. Винятком з цього правила є лише зобов`язання боржника, які припиняються зі смертю фізичної особи. Відповідно до частини першої ст. 608 ЦК зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим, не може бути виконане іншою особою. В усіх інших випадках до спадкоємців переходять відповідні боргові зобов`язання спадкодавця. Так, у спадщину переходять: обов`язки, що випливають з цивільно-правових договорів (крім тих, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця); обов`язки з відшкодування матеріальної шкоди (збитків); обов`язки по відшкодуванню моральної шкоди (присудженої судом за життя спадкодавця); обов`язки по виплаті неустойки у вигляді штрафу або пені (присудженої судом за життя спадкодавця); витрати на утримання, догляд, лікування, поховання спадкодавця (але не більш, ніж за 3 роки); обов`язки за договором оренди житла з викупом. Згідно зі статтями 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до положень статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредитор спадкодавця має право звернутися до нотаріуса за місцем відкриття спадщини в шестимісячний строк з дня, як йому стало відомо або могло стати відомим про відкриття спадщини з вимогами до спадкоємців, що прийняли спадщину, повернути йому борг, що був за спадкодавцем. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Згідно положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами-кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. За чинним законодавством спадкоємці, які прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання спадкодавця в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 19 лютого 2020 року у справі № 607/98/17, від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20, від 08 березня 2023 року у справі № 669/446/17. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертоїстатті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі N 640/6274/16-ц. Судом встановлено, що 09.06.2022 року між Акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SAMABWFC10075309038, свої зобов`язання за яким перед банком [PERSON] не виконував належним чином, у зв`язку із чим за ним утворилася заборгованість згідно з відповідним розрахунком позивача у розмірі 18 173,96 грн., що складається із: залишку заборгованості за тілом кредиту - 9 700,48 грн.; залишку простроченої заборгованості за тілом кредиту - 8 473,48 грн. Цих обставин, а саме: факту укладення [PERSON] кредитного договору 09.06.2022 року № SAMABWFC10075309038, отримання ним кредитних коштів та їх розміру, неналежне виконання останнім своїх зобов`язань, а також розміру заборгованості - 18 173,96 грн. та її складових відповідачами не заперечуються та ними визнано, а тому суд вважає ці обставини доведеними. Не заперечують відповідачі і щодо додержання позивачем строків направлення їм претензій, визначених ст.1282 ЦК України. Слід також зазначити, що факт укладання вищевказаного кредитного договору , а також розмір стягуваної заборгованості за цим договором підтверджується належними доказами та сумнівів у суду не викликає, контр розрахунку боргу відповідачами не надано. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.12.2023 року, виданим Департаментом надання адміністративних послуг Чернівецької міської ради, актовий запис №48 . З матеріалів спадкової справи № 48/2023 вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися його дружина [PERSON] та його батько [PERSON] . Крім того, як вбачається із зазначеної спадкової справи, спадкоємцями майна померлого [PERSON] першої черги є також його спільний із [PERSON] син - [PERSON] , [INFO] , та мати - [PERSON] , яка від належної їй за законом спадщини після смерті сина [PERSON] відмовилася на користь його іншого спадкоємця - батька [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ч. 4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч. 2-4 ст. 1273 ЦК України. Незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що прямо передбачено ч.5 ст. 1268 ЦК України. Статтею 242 Цивільного кодексу України встановлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками малолітніх та неповнолітніх дітей. Батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної м малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування (ч. 4 ст. 1273 ЦК України). Таким чином спадкоємцями за законом, що прийняли спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , є його дружина [PERSON] , його малолітній син - [PERSON] , [INFO] , та його батько [PERSON] . Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 21.07.2025 року, залишеним без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 12.11.2025 року, було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] , в інтересах якої діяв адвокат Новіков О.П. до [PERSON] та [PERSON] , в інтересах якого діяв Орган опіки та піклування Чернівецької міської ради, треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Войціховський Андрій Васильович, Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю [PERSON] та померлого [PERSON] , визнання права власності на її частку та виключення цього майна зі спадкової маси. 29.05.2024 року представник АТ «А-Банк» направив до Першої чернівецької державної нотаріальної контори претензію-вимогу (надалі її скеровано за належністю приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Войціховському А.В.) про обов`язок спадкодавця [PERSON] , в якій просив прийняти цю претензію - вимогу, завести спадкову справу по померлому та/або повідомити місце відкриття спадщини, про виявлене спадкове майно, його склад та місцезнаходження, коло спадкоємців, їх місце проживання або роботи, чи був проведений опис майна спадкодавця, чи видавалось свідоцтво про право на спадщину, чи надходили заяви від інших кредиторів, а також повідомити спадкоємців про наявну заборгованість померлого. Аналогічну претензію - вимогу представником позивача було направлено 20.09.2024 р. приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Войціховському А.В. Також, 19.05.2025 р. представник АТ «А-Банк» надіслав претензію-вимогу спадкоємцю [PERSON] : [PERSON] в особі його законного представника [PERSON] про сплату одним платежем суми заборгованості за кредитним договором від 09.06.2022 року № SAMABWFC10075309038 у розмірі 18 173,96 грн., яка залишилась невиконаною. Таким чином, судом встановлено, що кредитор ( АТ «А-Банк») своєчасно виконав відповідні вимоги закону. Проте, із матеріалів справи не вбачається, що позивач був ознайомлений із спадковою справою та обізнаний про коло спадкоємців померлого [PERSON] , зокрема про спадкоємця за законом - [PERSON] .. До того ж, докази повідомлення спадкоємцями боржника позивача про відкриття спадщини у матеріалах справи відсутні. Отже, пред`явлення позову до одного із спадкоємців померлого позичальника, кожен з яких несе відповідальність за його боргами в межах одержаного у спадщину майна, не є перешкодою для розгляду та вирішення справи, оскільки визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Для всіх спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, існує однакова межа відповідальності за боргами спадкодавця. За наявності декількох спадкоємців настає частковий обов`язок виконання зобов`язань: кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, кредитори спадкодавця можуть пред`явити вимоги до будь-якого спадкоємця, але обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцем не може перевищувати дійсної вартості отриманої ним спадщини і розміру боргів, що пропорційно припадають на його частку. Враховуючи зазначене, доводи представника відповідачів, викладені у відзиві на позов щодо необхідності відмови в його задоволенні з підстав непред`явлення позовних вимог до усіх спадкоємців [PERSON] є неспроможними та судом відхиляються. Також із спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що 08.07.2024 року до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Войціховського А.В. звернулася [PERSON] з вимогою кредитора померлого [PERSON] , в якій вказала про наявність у останнього боргу в сумі 11 200 доларів США за договором позики , про що долучила складену померлим та його дружиною [PERSON] розписку від 05.11.2023 року, а також розписку [PERSON] від 29.12.2023 року про її зобов`язання повернути самостійно вказану заборгованість в зв`язку із смертю чоловіка [PERSON] до 01.06.2024 року. 04.10.2024 року приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Войціховському А.В. скеровано претензію кредитора - АТ КБ «Приватбанк» від 13.09.2024 року, згідно з якою заборгованість померлого [PERSON] перед цим Банком на день його смерті складає 26 010 грн. З єдиного реєстру судових рішень, тобто з загальнодоступної інформації, вбачається, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 25.11.2025 року затверджено мирову угоду в справі № 727/8091/25, укладену між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , яка діє у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , відповідно до якої сторони погодили, що [PERSON] зобов`язується повернути [PERSON] борг її померлого чоловіка [PERSON] у розмірі 5 000 доларів США. Також рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 13.02.2026 року, ухваленим у справі № 727/8091/25, задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останнього на користь позивачки 5 000 доларів США заборгованості за договором позики від 05.11.2023 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] в межах вартості одержаного у спадок майна після смерті позичальника. Вищевказані ухвала від 25.11.2025 року про затвердження мирової угоди та рішення від 13.02.2026 року на даний час набрали законної сили, ніким не змінені та не скасовані. З матеріалів спадкової справи № 48/2023 вбачається, що спадковим майном, яке залишилося після смерті [PERSON] , є транспортні засоби: БМВ Х6 2011 року випуску ДНЗ [NUMBER] та БМВ Х6 2015 року випуску ДНЗ [NUMBER] , а також квартира [ADDRESS] . Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, надав суду також інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта про наявність у спадкодавця [PERSON] іншого спадкового нерухомого майна, яке входить до складу спадкової маси після померлого на час відкриття спадщини. Виходячи з викладених обставин, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину за законом на майно померлого [PERSON] , обсяг виконання боргового зобов`язання спадкоємцями не перевищує дійсної вартості отриманої ними спадщини і розміру боргу 18 173,96 грн, навіть, враховуючи наявність претензій інших кредиторів померлого, отже, вони набули обов`язок задовольнити вимоги АТ «А-Банк», який, в свою чергу, у строки, визначені ст.1281 ЦК України, звернувся з претензією до нотаріуса, довів наявність боргу у спадкодавця. Разом з тим, зважаючи на обов`язки сторін з доказування, незалучення у справі іншого спадкоємця, суд приходить до висновку, що відповідачі зобов`язані задовольнити половину вимог кредитора спадкодавця - у розмірі, який відповідає їх часткам у спадщині, та до стягнення з них підлягає борг, що становить 9 086,98 грн., оскільки доказів недостатності вартості успадкованого ними майна для покриття боргів спадкодавця вони не надали і частка спадкового майна кожного з них становить 1/4 . При цьому слід зазначити, що права неповнолітнього [PERSON] не порушені, оскільки його інтереси представляє законний представник - [PERSON] , яка несе відповідальність в межах вартості частки спадкового майна, якого достатньо для погашення боргових зобов`язань спадкодавця [PERSON] . Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Щодо доводів представника відповідачів про те, що обраний позивачем спосіб захисту прав не є належним суд уважає їх необгрунтованими, зважаючи на те, що Банк вправі вимагати з відповідачів стягнення суми заборгованості за кредитними договорами, оскільки обов`язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог (50%) , на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір за подачу позову у розмірі 1514 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved