Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 28.01.2026 року до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла цивільна справа за вказаною позовною заявою. Так, представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 01.01.2025-100000973 від 01.01.2025 у розмірі 76 250,00 грн; судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн. Позов обґрунтовано обставинами: Між позивачем та відповідачем 01.01.2025 укладено Кредитний договір № 01.01.2025-100000973. Відповідно до умов Договору відповідачу надано кредит у розмірі 25 000,00 грн строком на 140 днів, до 20.05.2025. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову у неї утворилась заборгованість в розмірі 76 250,00 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 25 000,00 грн; заборгованість за процентами 35 000,00 грн; заборгованість за комісією 3 750,00 грн; неустойка 12 500,00 грн. Позиція відповідача. У встановлений в ухвалі про відкриття провадження строк від відповідача не надходило ні заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, ні відзиву на позовну заяву. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 28.01.2026 2025 позовна заява надійшла до суду разом із клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує. 29.01.2025 судом отримано відповідь про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 02.02.2026 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу було прийнято до провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач відзив на позов не подала. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. З огляду на те, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та без проведення судового засідання, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останньою грошового зобов`язання перед позивачем. 01.01.2025 [PERSON] уклала кредитний договір № 01.01.2025-100000973 з ТОВ «Споживчий центр». 01.01.2025 [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора «А259» та «Е259» підписала пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферта) та заявку, за умовами якої відповідачу надано кредит у розмірі 25 000,00 грн, строк кредиту 140 днів з дня його надання, дата повернення 20.05.2025. Розмір процентів розраховується за ставкою - 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Згідно з п. 7 заявки на кредитний договір встановлено комісію, пов`язану з наданням Кредиту 15% від суми кредиту, що дорівнює 3 750,00 грн, яка нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Судом встановлено, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало, надало кредит в сумі 25 000,00 грн шляхом перерахування коштів на платіжну картку клієнта № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua № 612859901, призначення платежу: «Видача за договором кредиту №01.01.2025-100000973», що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні платіжні рішення» ТОВ «УПР», вих. № 1-2301 від 23.01.2026. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим позивачем надано довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 01.01.2025-100000973 від 01.01.2025. Зокрема, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Споживчий центр» станом на дату подання позову складається із: 25 000,00 грн - заборгованість за основним боргом (тіло кредиту); 35 000,00 грн - заборгованість за процентами; 3 750,00 грн - заборгованість за комісією; 12 500,00 грн - неустойка, а всього - в розмірі 76 250,00 грн. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами (ч. 1 ст. 207 ЦК України). Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.ст. 626, 628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається за загальним правилом шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до положень 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. За загальним правилом, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України). Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Частинами 1, 3 статті 89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з копії заявки № 01.01.2025-100000973 від 01.01.2025, остання містить істотні умови кредитного договору, спосіб надання кредиту, суму кредиту, строк повернення кредиту, розмір процентної ставки, розмір комісії та інші істотні умови. Відповідач погодилася з умовами кредитного договору № 01.01.2025-100000973 від 01.01.2025, про що свідчить наявність електронних підписів одноразових ідентифікаторів для підписання кредитного договору. Крім того, під час укладення кредитного договору відповідач пройшла ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку, що підтверджується скріншотом з BankID, яким встановлено її ПІБ, РНОКПП, дату народження, номер телефону та адресу реєстрації. Також встановлено, що кредитодавцем виконані умови договору, кредитні кошти були перераховані відповідачу. Остання не виконала зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернула, відсотки за користування такими коштами та комісію не сплатила, заборгованість погашена не була. Таким чином, позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення нею взятих на себе зобов`язань. Відповідач відзив на позов та будь-яких доказів на спростування того, що вона в електронному режимі підписувала договір про споживчий кредит, отримувала кредитні кошти та користувалася ними, а також щодо суми заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі - не надала. Щодо стягнення неустойки. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, які чинні як на день укладення кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , тобто станом на 01.01.2025 року, так і на час ухвалення цього рішення, у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, у стягненні неустойки з відповідача на користь товариства в розмірі 12500,00 грн слід відмовити. Висновок суду. За наведених обставин, з урахуванням порушення позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачем доказів про погашення заборгованості за кредитним договором № 01.01.2025-100000973 від 01.01.2025, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі: 25000,00 грн (заборгованість по тілу кредиту); 35000,00 грн (заборгованість за процентами); 3750,00 грн (заборгованість за комісією), а всього 63750,00 грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог слід відмовити. VІ. Щодо розподілу судових витрат. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 2 662,40 грн підтверджується платіжною інструкцією від 27.01.2026. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на суму 63 750,00 грн, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 225,76 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено на суму 76 250,00 грн, а задоволено 63 750,00 грн, тобто на 83,60 % (63 750,00 х 100 % / 76 250,00 = 83,60 %). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 225,76 грн судового збору (2 662,40 х 83,60 % / 100%).

Outcome: partial