Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

В березні 2024 року адвокат Ієговська А.О. звернулася до Житомирського районного суду Житомирської області в інтересах [PERSON] та [PERSON] , діючої в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ), в якому зазначено, що 29 вересня 2023 року в смт. Биківка Житомирського району Житомирської області по вул. Миру сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , здійснив наїзд на пасажира [PERSON] , який через задні двері залишив салон цього автомобіля та потрапив під колесо транспортного засобу. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер. За фактом дорожньо-транспортної пригоди, Відділенням поліції № 5 Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК України), внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023060470000283. Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває. Цивільна відповідальність власника джерела підвищеної небезпеки була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ), тому останній згідно пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , дружина [PERSON] , неповнолітній син [PERSON] [INFO] та неповнолітня дочка [PERSON] [INFO] . Батько потерпілого [PERSON] відмовився від своєї частки страхового відшкодування (моральної шкоди / шкоди по втраті годувальника) згідно статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою на користь дружини [PERSON] . Враховуючи, що у 2023 році встановлено мінімальну заробітну плату з 1 січня 6700,00 грн, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 80400,00 грн (12 * 6700,00 грн = 80400,00 грн). Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за моральну шкоду заподіяну смертю потерпілого дорівнює по 16080,00 грн для кожного (80400,00 грн / 5 осіб = 16080,00 грн). Представник позивачів вважає, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника відповідно до пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є неповнолітні діти потерпілого: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Розмір страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника становить 241200,00 грн (36 * 6700,00 грн = 241200,00 грн). Тому, частка, яка припадає на кожну неповнолітню дитину потерпілого, які були на його утриманні та мають право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік», за втрату годувальника дорівнює по 120600,00 грн для кожного (241200,00 грн / 2 осіб = 120400,00 грн). Посилаючись на те, що в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та наслідків від нього, дружині, неповнолітнім дітям та матері потерпілого позивачам було завдано шкоди, представник позивача просить стягнути з АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ), як страховика завдавача шкоди, на користь [PERSON] 32160,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди та на користь [PERSON] , діючої в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , страхове відшкодування в загальному розмірі 289440,00 грн, з яких: 48240,00 грн страхового відшкодування моральної шкоди та 241200,00 грн страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 20 березня 2024 року цивільну справу за позовом [PERSON] та [PERSON] до АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) про стягнення страхового відшкодування було передано за підсудністю на розгляд до Романівського районного суду Житомирської області. 02 травня 2024 року на адресу суду з Житомирського районного суду Житомирської області від представника АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) надійшов відзив, в якому останній просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на необґрунтованість та передчасність позовних вимог. У відзиві представником відповідача вказано на відсутність підстав для здійснення виплати страхового відшкодування у зв`язку з недотриманням позивачами передбаченого законом порядку отримання страхового відшкодування (досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування шляхом безпосереднього звернення до страховика із заявами про страхове відшкодування, пов`язане зі смертю [PERSON] з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Також зазначено, що стороною позивача не надано жодних доказів виникнення цивільно-правової відповідальності застрахованої особи у зв`язку з вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою. Вказано, що на даний час досудове розслідування за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди триває, органами досудового розслідування кримінального провадження № 12023060470000283 не було встановлено, що завдавач шкоди здійснив неправомірні дії, та між ним і шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Наголошено на необхідність врахування вини самого потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді та порушення ним правил дорожнього руху як пасажиром забезпеченого транспортного засобу. Також зазначено, що на даний час відсутнє судове рішення у кримінальному провадженні, що може бути підставою для задоволення вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Крім того вказано, що положеннями пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Тому, страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю згідно полісу забезпеченого транспортного засобу № АТ4393231 становить 320000,00 грн на одного померлого та є максимальною сумою страхового відшкодування, яке виплачується в розмірі та порядку, передбаченого Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Наголошено, що при укладенні полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) взяло на себе зобов`язання здійснити страхову виплату на користь потерпілої особи, а не відшкодувати шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою. А тому, представник відповідача вважає, що положення частини 3 статті 28 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не можуть бути застосовані, оскільки АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) не є завдавачем шкоди, а виконує виключно договірне зобов`язання перед страхувальником. В судове засідання учасники справи та представник позивача, будучи належним чином повідомленими про час і місце його проведення, не з`явилися. Представником позивачів заявлено клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивачів та про підтримання позову. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023060470000283 вбачається, що 30 вересня 2023 року внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286-1 КК України та зазначено, що 29 вересня 2023 року близько 23 години в смт. Биківка (нині селище Биківка) Житомирського району Житомирської області по вул. Миру поблизу території колишнього склозаводу під час руху автомобіля марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , пасажир [PERSON] через задні двері залишив салон вказаного автомобіля, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до комунального підприємства «Лікарня № 2 ім. В. П. Павлусенка» Житомирської міської ради. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2055 від 03 жовтня 2023 року, [PERSON] помер [INFO] , причина смерті тупа поєднана травма тіла. Обставини смерті, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] підтверджуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023060470000283, листом Відділення поліції № 5 Житомирського районного управління поліції ГУ НП в Житомирській області від 03 січня 2024 року, висновком експерта № 797 від 16 жовтня 2023 року, лікарським свідоцтвом про смерть № 2055 від 03 жовтня 2023 року та довідкою про причину смерті від 03 жовтня 2023 року. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 жовтня 2023 року, [PERSON] [INFO] помер [INFO] , про що 05 жовтня 2023 року складено відповідний актовий запис № 300. У свідоцтві про народження серії [NUMBER] від 10 січня 1994 року, батьком [PERSON] записано [PERSON] , матір`ю записано [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20 листопада 2015 року, 20 листопада 2015 року виконавчим комітетом Биківської селищної ради Романівського району Житомирської області актовим записом № 13 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 травня 2016 року виконавчим комітетом Биківської селищної ради Романівського району Житомирської області, [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2019 року Романівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управлінн юстиції у Житомирській області, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до перевірки чинності полісу внутрішнього обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно полісу № АТ4393231 страховиком АТ «СГ «ТАС» (ПРИВАТНЕ) застрахована цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу автомобіля марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер [NUMBER] станом на 29 вересня 2023 року та поліс був діючим. Матеріали справи містять нотаріально посвідчену заяву [PERSON] [INFO] від 06 листопада 2023 року, яка зареєстрована у реєстрі за № 1934, згідно якої він відмовляється від своєї частки страхового відшкодування (моральної шкоди / шкоди по втраті годувальника) згідно статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка належить йому внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув його повнолітній син [PERSON] , на користь дружини [PERSON] [INFO] . Право на доступ до суду, передбачено пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає таке: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру». Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (статті 2 ЦПК України). Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (статті 11, 15 ЦК України). Крім того, частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (в редакції чинній на дату укладення договору страхування). Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із частинами 1-2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини 2 статті 1167 ЦК України). За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV (в редакції чинній на дату укладення договору страхування). Зокрема статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (в редакції чинній на дату укладення договору страхування) передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (в редакції чинній на дату укладення договору страхування). За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (в редакції чинній на дату укладення договору страхування) страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (в редакції чинній на дату укладення договору страхування) визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (в редакції чинній на дату укладення договору страхування). Відповідно до підпункту «в» пункту 41.2 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (в редакції чинній на дату укладення договору страхування), МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка». Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (в редакції чинній на дату укладення договору страхування). Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Такі правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 556/1514/16-ц та від 21.04.2022 у справі №447/2222/20. Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. У пункті 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (в редакції чинній на дату укладення договору страхування) зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV (в редакції чинній на дату укладення договору страхування) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial