Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

24.12.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Алієва Нурай звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість: за кредитним договором № 73982148 в розмірі 23927,50 грн., з яких: 13000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3262,50 грн. - сума заборгованості за відсотками; 6240,00 грн. - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом; 1425,00 - комісія за надання кредит; за кредитним договором № 8251528 в розмірі 10438,20 грн., з яких: 2600,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2247,70 грн. - сума заборгованості за відсотками; 5142,00 грн. - неустойка; 448,50 грн. - комісія за надання кредиту. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що 07.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір надання коштів у кредит № 73982148, за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуг, а також погодився, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору йому зрозумілі. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 6 від 27.05.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23927,50 грн, з яких: 13000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3262,50 грн - сума заборгованість за відсотками; 6240,00 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування кредитом; 1425,00 грн. - комісія за надання кредиту. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» за договором надання коштів у кредит № 773982148 від 07.01.2025 в сумі 23927,50 грн. Крім того, 13.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 8251528, за яким позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника з використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуг, а також погодився, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання коштів та банківських металів у кредит, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору йому зрозумілі. 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказані в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 від 27.03.2025 до договору факторингу №27/03/25 від 27.03.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10438,20 грн, з яких: 2600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2247,70 грн - сума заборгованість за відсотками; 5142,00 грн. - неустойка; 448,50 грн. - комісія за надання кредиту. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ЄАПБ» за договором надання коштів у кредит № 8251528 від 13.01.2025 в сумі 10438,20 грн. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 09.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду ті відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 27.02.2026 задоволено клопотання представника позивача та вирішено питання про витребування доказів. 17.03.2026 на виконання ухвали суду від 27.02.2026 до суду від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшли витребувані документи. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач [PERSON] не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 07.01.2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронному вигляді було укладено договір надання коштів у кредит № 73982148, за умовами якого відповідач отримав позику в розмірі 9500,00 грн. строком на 30 днів з датою повернення кредиту - 05.02.2025 року із фіксованою процентною ставкою 0,250 % на день; комісією за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту (у грошовому вимірі складає 1425,00 грн.); денною процентною ставкою 0,750%; процентами за понадстрокове користування кредитом 4,00 % в день; пенею 4% в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,14 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 11637,50 грн. (а.с. 7-13). Також всі істотні умови договору та порядок погашення заборгованості відображено у Додатку №1 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73982148 від 07.01.2025 та у паспорті споживчого кредиту (а.с. 14-16). Окрім того, 07.01.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] підписано Додаткову угоду №13973110 до договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №73982148 від 07.01.2025, за умовами якої відповідачу збільшено суму наданого кредиту на 3500,00 грн., і таким чином загальний розмір кредиту становить 13000,00 грн. (а.с. 80-81). 27.03.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до відповідача (а.с. 17-18). Відповідно додаткової угоди № 1 від 27.05.2025 до вказаного договору факторингу від 27.03.2025, та відповідно до реєстру боржників № 6 від 27.03.2025 до вказаного договору, а також Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 6 від 27.05.2025 позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 23927,50 грн, з яких: 13000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3262,50 грн - сума заборгованість за відсотками; 6240,00 грн. - сума заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом; 1425,00 грн. - комісія за надання кредиту (а.с. 27). З наданого представником позивача розрахунку заборгованості станом на 27.05.2025 у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за договором надання коштів у кредит № 73982148 від 07.01.2025 в розмірі 23927,50 грн. (а.с. 28-29). Судом встановлено, що вищевказаний договір укладено в електронному вигляді у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та його було підписано позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (74101) і зазначенням у договорі персональних даних відповідача, а також карткового рахунку для отримання кошів № [NUMBER] . Крім того, 13.01.2025 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронному вигляді укладено Договір кредитної лінії (надійний) № 8251528, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти з оплатою частинами в розмірі 2600,00 грн. строком на 360 днів. За умовами договору: - розмір першого обов`язкового платежу 1189,50 грн. (п. 2.2.3); - кількість мінімальних обов`язкових платежів 11 (п. 2.2.4); - дата сплати першого обов`язкового платежу 11.02.2025 (п. 2.2.5); - тип кредиту - невідновлювальна кредитна лінія (п. 2.2.7); - комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту; дата надання кредиту 13.01.2025, дата повернення 07.01.2025; процентна ставка/день (фіксована) 0,95%; орієнтовна загальна вартість кредиту 11940,50 грн; неустойка 130,00 грн. в день (п. 2.2.8); - денна процентна ставка 0, 998% в день (п. 2.3.1); - максимальний кредитний ліміт 2600, 00 грн. (п. 2.5). Договір підписано електронним підписом відповідача одноразовим ідентифікатором 688502 (31-38). 27.03.2025 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №27/03/25, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників №5 від 27.05.2025 , в тому числі і до відповідача. Відповідно до вказаного договору факторингу від 27.03.2025, та відповідно до реєстру боржників № 5 від 27.05.2025 до вказаного договору, а також Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 5 від 27.05.2025 позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] в сумі 10438,20 грн, з яких: 2600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2247,70 грн - сума заборгованість за відсотками; 5142,00 грн. - неустойка; 448,50 грн. - сума комісії за надання кредиту (а.с. 41). З надано представником позивача розрахунку заборгованості станом на 27.05.2025 у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за договором №8251528 від 13.01.2025 в розмірі 10438,20 грн.(а.с. 42-43). Судом встановлено, що вищевказані надання коштів у кредит укладено в електронному вигляді у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та його було підписано позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 688502, із зазначенням у договорі персональних даних відповідача та карткового рахунку для отримання кошів № [NUMBER] . Згідно відповіді АТ «Ощадбанк» від 11.03.2025, на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) відкрито банківський рахунок № [NUMBER] (UAH), який обслуговується за допомогою банківської платіжної картки № [NUMBER] . Згідно анкетних даних, фінансовим номером [PERSON] визначено номер телефону [NUMBER] . Факт зарахування коштів та користування ними також підтверджується випискою виписки про рух коштів по рахунку, наданої банком, по платіжній картці [NUMBER] . З наданих доказів вбачається, що під час укладення вищевказаних кредитних договорів (договорів надання коштів у кредит) сторонами було досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом їх підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Таким чином укладені договори є обов`язковими до виконання. Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд керується наступними нормами права. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, які, відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України, суд ураховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномуст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Виходячи з вище викладеного, позивачем надано належні та допустимі докази укладення 07.01.2025 договору надання коштів у кредит № 73982148 та отримання [PERSON] коштів саме у сумі 13000,00 грн., а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу підлягають до задоволення та стягнення суми боргу з відповідача на користь позивача в розмірі - 13000,00 грн. Також позивачем надано належні та допустимі докази укладення 13.01.2025 договору кредитної лінії (надійний) № 8251528 та отримання [PERSON] коштів у сумі 2600,00 грн., а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення основного боргу за договором підлягають до задоволення та стягнення суми боргу з відповідача на користь позивача у вищевказаному розмірі - 2 600,00 грн. Щодо позовних вимог ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» в частині стягнення відсотків за договорами, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за договором надання коштів у кредит № 73982148 від 07.01.2025, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 3262,50 грн. Також позивач, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за договором кредитної лінії (надійний) № 8251528 від 13.01.2025, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками в розмірі 2247,70 грн. Позивачем надано суду належні докази на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками за вказаними кредитними договорами, а тому вказаний розмір заборгованості за відсотками є обгрунтованим та позов в цій частині також підлягає задоволенню. Щодо стягнення відсотків за понадстрокове користування кредитом № 73982148 від 07.01.2025 у розмірі 6240,00 грн. суд зазначає таке. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 598 та ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з положеннями ЦК України мають різний зміст. Так, відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору, хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відтак, закінчення строку договору, належно виконаного лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" визначені у ст. 530 ЦК України, згідно з ч. 1 якої якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 в справі №910/4518/16 також акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за "користування кредитом", сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16. Водночас, ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що у разі якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як встановлено судом, відповідно до п. 1.26 договору про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73982148 від 07.01.2025, проценти за понадстрокове користування кредитом - це грошові кошти, що нараховуються на залишок суми кредиту у передбачених договором випадках за невиконання позичальником умов договору (а.с. 7 зі з/б). Згідно з п.6.1, який викладений у розділі «Порядок нарахування, сплати процентів, комісії та інших платежів, порядок повернення кредиту», за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти у розмірі, визначеному п. 2.2 договору. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту (його залишок), виходячи зі строку фактичного користування кредитом, за кожен день (календарну дату) користування кредитом, починаючи із дня видачі кредиту (включно) та включаючи день (дату) його повернення, до повного погашення заборгованості за кредитом (а.с. 9). Відповідно до п.2.2.4 договору дата повернення кредиту - 05.02.2025 (а.с. 8). Таким чином, строк дії кредитного договору, на яких ґрунтуються спірні кредиторські вимоги, сплив. А, отже, сплив і строк на нараховані відсотків за користування кредитними коштами. У постановах Великої Палати Верховного Суду вже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за ч. 1 ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 також викладена правова позиція, у відповідності до якої, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні, проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відтак в цій частині у задоволені позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити. Крім того, позивачем надано суду належні докази на підтвердження своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача комісії за вказаними кредитними договорами, а тому заявлений розмір заборгованості за комісією за надання кредитів є обгрунтованим та позов в цій частині підлягає задоволенню, а саме за договором надання коштів у кредит № 73982148 від 07.01.2025 в розмірі 1425,00 грн., та за договором кредитної лінії (надійний) №8251528 в розмірі 448,50 грн. Відповідно до п.1 та 2 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ч.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, що стосується вимоги позивача про стягнення неустойки за вищевказаними договорами, то в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають з огляду на положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки штрафні санкції були нараховані під час дії воєнного стану, а договір факторингу не може змінювати чи слугувати підставою для невиконання прямої дії закону. Ухваливши рішення по суті справи, суд повинен вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до статті 141 ЦПК України, згідно з частиною першою якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних. Позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 145017 від 11.11.2025 (а.с. 1). Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 2023,70 грн. (3028 грн. * (22983,70 грн. /34365,70 грн).

Outcome: partial