Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

У квітні 2024 р. позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що перебуває у трудових відносинах з відповідачем. До початку введення в Україні воєнного стану працював на умовах повної зайнятості, а після початку війни відповідач не завжди міг забезпечити його роботою, тому працював кожного місяця по-різному з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу. При цьому час простою не оплачувався. Починаючи з червня 2022 р. відповідач затримував виплату заробітної плати. Під час перебування у трудових відносинах з відповідачем позивач хворів та у періодах: з 21.07.2023 по 31.07.2023, з 19.09.2023 по 28.09.2023, з 25.10.2023 по 03.11.2023 перебував на лікарняних. Позивачу не були виплачені кошти по втраті заробітної плати у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю у липні, вересні, жовтні та листопаді 2023 року. Будь-яких повідомлень відповідача про відмову у виплаті за лікарняними листками позивач не отримував, тому вважав, що ці виплати відповідач також затримує. На початку лютого 2024 р. звернувся до відповідача з письмовою заявою про причини неоплати електронних лікарняних листків, але відповіді не отримав. Також не була надана відповідь на адвокатський запит щодо причини невиплати від 04 квітня 2024 р. Вважає такі дії відповідача протиправними. Перелік підстав для відмови у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності визначений у статті 16 Закону «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», однак у даному випадку жодна з цих підстав відсутня. Просить суд зобов`язати відповідача сформувати заяву-розрахунок про нараховані [PERSON] суми страхових виплат за лікарняними листками, направивши їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для перерахування грошових коштів, та здійснити оплату закритих електронних лікарняних листків, виданих на ім`я [PERSON] : КНП «Центральна міська клінічна лікарня» СМР з 21.07.2023 по 31.07.2023; КНП «Центральна міська клінічна лікарня» СМР з 19.09.2023 по 28.09.2023; КНП «Сумська обласна клінічна лікарня» СОР з 25.10.2023 по 03.11.2023. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду за вирішенням індивідуального трудового спору, встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Зазначає, що відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України. Роботодавцем був виданий наказ № 1203 від 24.03.2022 про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану, яким було враховано права працівників відповідача на відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат внаслідок збройної агресії. Цей наказ був доведений до працівників шляхом розміщення на дошках оголошень та направлення засобами телефонного зв`язку. В подальшому видавались накази про тимчасове відновлення дії трудових договорів окремих працівників для проведення робіт на вузьких місцях виробництва, в тому числі відносно позивача. Він залучався до виконання завдань у окремі періоди та виконував вимоги наказу № 1203, був з ним згоден. Зазначає, що періоди тимчасової непрацездатності позивача збігаються з періодами призупинення дії трудового договору, і відповідач як роботодавець веде облік відповідних компенсаційних виплат для подальшого надання на відшкодування державі-агресору в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Одночасно за один і той же період не може проводитися дві виплати по компенсації втраченого заробітку: за час тимчасової непрацездатності та компенсаційних виплат за рахунок держави, що здійснює військову агресію проти України. Просить відмовити у задоволенні позову. У відповіді на відзив представник позивача зазначила, що строк звернення до суду з позовом не пропущений, оскільки він рахується з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Відповідач, у порушення вимог діючого законодавства, в установлений строк не прийняв рішення про відмову в призначенні страхової виплати позивачу та не повідомив його про це. Позивач вважав, що затримка оплати лікарняних листів пов`язана із загальною затримкою оплати заробітної плати на підприємстві, тому строк звернення до суду не може рахуватися з 03 листопада 2023 р. Також посилається на положення статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» щодо того, що строк давності у разі стягнення страхових виплат та інших видів заборгованості не застосовується. Доводи стосовно законності неоплати лікарняних листів позивача не ґрунтуються на нормах законодавства, оскільки оплата листків тимчасової непрацездатності не є оплатою заробітної плати і регулюється спеціальним законом, яким прямо передбачено обов`язок роботодавця здійснювати страхові виплати. Оскільки у спірному періоді позивач працював на підприємстві, то посилання представника відповідача на те, що під час зупинення дії трудового договору працівник повинен отримати середню заробітну плату за рахунок держави-агресора, не заслуговують на увагу. Позивач є застрахованою особою, і оплата його лікарняного листка пов`язана з настанням страхового випадку. Відповідачем не надано доказів, яка сума заборгованості є за трьома лікарняними листками та яким чином ведеться облік компенсаційних виплат. Ухвалою суду від 29 квітня 2024 р. відкрито спрощене провадження у справі, витребувано у відповідача докази. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 10 червня 2024 р., у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку справа розподілена головуючому судді Сидоренко А.П. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи від 24 грудня 2025 р., у зв`язку з призначенням [PERSON] суддею Сумського апеляційного суду, справа передана головуючому судді Ніколаєнко О. О. Ухвалою суду від 06 січня 2026 р. справа прийнята до провадження. У судовому засіданні представник позивача додатково пояснила, що позивач продовжує перебувати у трудових відносинах з відповідачем, повідомлень про відмову у виплаті не отримував, наразі виплати лікарняних не здійснені. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду або про розгляд справи без його участі не надав. Суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності представника відповідача на підставі наявних матеріалів. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 02 квітня 2020 р. перебуває у трудових відносинах з відповідачем (а.с. 6-9). Відповідно до виписного епікризу КНП «Центральна міська клінічна лікарня» СМР, позивач з 21.07.2023 по 31.07.2023 також перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 10). Як вбачається з виписки із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Сумська міська клінічна лікарня» СМР, у періоді з 19 вересня 2023 р. по 28 вересня 2023 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 11). Відповідно до виписки КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», позивач у періоді з 25.10.2023 по 03.11.2023 перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 12). Відповідно до даних з Реєстру застрахованих осіб, щодо непрацездатності у періоди були відкриті листки непрацездатності: № 8457325-2015964283-1 (з 21.07.2023 по 28.07.2023); № 8457325-2016044373-1 (з 29.07.2023 по 31.07.2023); № 8979836-2016930133-1 (з 19.09.2023 по 26.09.2023); № 8979836-2017098867-1 (з 27.09.2023 по 28.09.2023); № 9432987-2017740761-1 (з 25.10.2023 по 03.11.2023)(а.с. 13-14). 05 лютого 2024 р. позивач звертався із письмовою заявою до головного бухгалтера відповідача стосовно причин неоплати лікарняних листків (а.с. 15). 04 квітня 2024 р. представник позивача звертався до відповідача з адвокатським запитом, який був вручений адресату 08 квітня 2024 р. (а.с. 16-17). Відповіді на вказану заяву та адвокатський запит матеріали справи не містять. Відповідно до інформації з Реєстру застрахованих осіб, у 2023 р. (січень-серпень) позивачу нараховувалась заробітна плата в мінімальному розмірі, сплачувався єдиний внесок у періоді з січня по червень. У листопаді та грудні 2023 р. заробітна плата нараховувалась, проте єдиний внесок сплачено не було (а.с. 18-19). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, у 2023 р. позивачу щомісячно нараховувався дохід, сплачувався податок на доходи фізичних осіб та військовий збір (а.с. 20-21). 24 березня 2022 р. відповідачем видано наказ № 1203/вк, яким на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"» та Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» наказано призупинити дію трудових договорів з 24.02.2022 без припинення трудових відносин з працівниками (за винятком персоналу акціонерного товариства, визначеного в пунктах 3 та 4 цього наказу). Працівникам акціонерного товариства, з якими призупинено дію трудових договорів та які тимчасово припинили виконання роботи за укладеним трудовим договором, такий час наказано відображати в табелі обліку робочого часу позначкою «-». Пунктом 7 зазначеного наказу процитовано частину 3 статті 13 та частину 4 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» стосовно виплати заробітної плати. Пунктом 8 визначено, що наказ діє протягом воєнного стану та втрачає чинність з моменту припинення або скасування воєнного стану, крім пункту 7.1 цього наказу в межах дії частини 3 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», яка втрачає чинність з моменту завершення виплати державою, що здійснює військову агресію проти України, відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам (а.с. 39). Після прийняття зазначеного наказу роботодавцем видано ряд розпоряджень про тимчасове відновлення дії трудових договорів стосовно окремих працівників для виконання окремих робіт (а.с. 4056). Зокрема, у спірному періоді розпорядженням № 61 від 30.06.2023 тимчасово, на період з 01 липня 2023 р. по 31 липня 2023 р., відновлено дію трудових договорів з працівниками, які зазначені в додатку до даного розпорядження. Відповідно до списку робітників, позивачу визначено робочі дні місяця: 3, 4, 5, 10, 11, 12-те число та години роботи; із наказом позивач ознайомлений під підпис (а.с. 53). У періоді з серпня по листопад 2023 р. накази про відновлення дії трудових договорів з позивачем відповідачем не приймались. Наступний наказ про відновлення дії трудового договору відносно позивача був прийнятий у грудні 2023 року. Відповідачем надано заяву-розрахунок від 27.06.2025 стосовно здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення застрахованим особам, страхових виплат потерпілим на виробництві, відшкодування вартості поховання потерпілого та пов`язаних із цим ритуальних послуг за рахунок коштів Фонду, проте у додатку до цієї заяви не міститься інформації стосовно позивача (а.с. 8992). Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, за результатами розгляду адвокатського запиту представника позивача, згідно з даними Електронного реєстру листків непрацездатності за 2023 р., відносно позивача сформовано електронні лікарняні листки (номери та дати аналогічні зазначеним вище). Листом роз`яснено процедуру фінансування страхових виплат та зазначено, що надати копії документів щодо фінансування листків непрацездатності немає можливості, оскільки заяви-розрахунки, що є підставою для фінансування, страхувальником не подавалися, відповідно, листки непрацездатності не фінансувалися (а.с. 106). Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування`за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності надаються такі види страхових виплат: допомога по тимчасовій непрацездатності, включаючи догляд за хворою дитиною, догляд за дитиною віком до 14 років або дитиною з інвалідністю віком до 18 років на весь період надання реабілітаційної допомоги, за наявності медичного висновку про необхідність стороннього догляду за дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 8 вказаного закону роботодавець зобов`язаний: 1) здійснювати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид страхових виплат та надання соціальних послуг згідно з цим Законом; 2) вести облік страхових коштів і своєчасно надавати страховику встановлену звітність щодо цих коштів; 4) подавати у встановленому порядку відповідно до законодавства відомості про: розмір заробітної плати працівників та використання ними робочого часу; використання страхових коштів за іншими визначеними цим Законом напрямами в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України; 7) інформувати працівників підприємства, установи, організації про засади соціального страхування, підстави та порядок здійснення страхових виплат, а також про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення та реабілітаційну допомогу; 8) подавати звітність до уповноваженого органу управління у строки, в порядку та за формою, що встановлені Кабінетом Міністрів України; Статтею 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено право роботодавця на призупинення дії трудового договору. Відповідно до положень наведеної вище норми у редакції, чинній на час перебування позивача на лікарняних, призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором у зв`язку із збройною агресією проти України, що виключає можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. У разі прийняття рішення про скасування призупинення дії трудового договору до припинення або скасування воєнного стану роботодавець повинен за 10 календарних днів до відновлення дії трудового договору повідомити працівника про необхідність стати до роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Призупинення дії трудового договору не може бути прихованим покаранням і не застосовується до керівників та заступників керівників державних органів, а також посадових осіб місцевого самоврядування, які обіймають виборні посади (ч. 1). Призупинення дії трудового договору оформлюється наказом (розпорядженням) роботодавця, в якому, зокрема, зазначається інформація про причини призупинення, у тому числі про неможливість обох сторін виконувати свої обов`язки та спосіб обміну інформацією, строк призупинення дії трудового договору, кількість, категорії і прізвища, ім`я, по батькові (за наявності), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті) відповідних працівників, умови відновлення дії трудового договору. Наказ (розпорядження) про призупинення дії трудового договору, укладеного з посадовими особами державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавець подає для погодження до військової адміністрації, яка здійснює свої повноваження на відповідній території (військові адміністрації населених пунктів та районні військові адміністрації, а за їх відсутності - обласні) (ч. 2). Відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України (ч. 4). Законом України № 4412-IX від 01.05.2025 внесено зміни до частини 1 цієї статті і абзац 2 викладено в такій редакції: під час та за період призупинення дії трудового договору роботодавець не зобов`язаний виплачувати працівнику заробітну плату, здійснювати гарантійні та компенсаційні виплати (крім сум, які належали такому працівнику на день призупинення дії трудового договору) і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і трудовим договором (у тому числі надавати, оплачувати та компенсувати будь-які відпустки, дні відпочинку, допомогу по тимчасовій непрацездатності, подавати відповідні заяви-розрахунки, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Тобто з аналізу зазначених вище норм вбачається, що працівник має право на отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності. Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у редакції, яка була чинною на час перебування позивача на лікарняних, таке право працівника не було обмежене у зв`язку із призупиненням дії трудового договору у зв`язку з введеним воєнним станом. Лише законом від 01.05.2025 до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» було внесено зміни та надано роботодавцю право не виплачувати допомогу по тимчасовій непрацездатності та не подавати відповідні заяви-розрахунки, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування під час призупинення дії трудового договору. На час виникнення спірних правовідносин (липеньлистопад 2023 р.) Закон № 2136-IX не містив положень, які б звільняли роботодавця від обов`язку формувати заяви-розрахунки для ПФУ. Відтак, суд відхиляє доводи відповідача про відсутність підстав для здійснення позивачу виплат за лікарняними листками. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» фінансування страхувальників для надання страхових виплат за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою непрацездатності застрахованим особам здійснюється територіальними органами уповноваженого органу управління в порядку, встановленому правлінням Пенсійного фонду України. Підставою для фінансування страхувальників територіальними органами уповноваженого органу управління є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми страхових виплат за їх видами. Територіальні органи уповноваженого органу управління здійснюють фінансування страхувальників протягом трьох робочих днів після надходження заяви-розрахунку, в тому числі в електронній формі. З матеріалів справи вбачається та не заперечується відповідачем, що передбаченої наведеною нормою заяви розрахунку відповідач до уповноваженого органу не подав, вважаючи, що відсутні підстави для здійснення позивачу виплат за листками непрацездатності. Відтак, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача сформувати заяву розрахунок (заяви- розрахунки) про нараховані позивачу суми страхових виплат за лікарняними листками, направивши їх до ГУ ПФУ в Сумській області для перерахування грошових коштів та здійснення оплати закритих лікарняних листків. Відносно доводів відповідача про пропуско позивачем встановленого частиною 1 статті 233 КЗпП України строку суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України у редакції, яка була чинна на час звернення позивача до суду з позовом, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України № 1105-XIV документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності розглядаються не пізніше десяти робочих днів з дня їх надходження, а для призначення допомоги по вагітності та пологах - не пізніше трьох робочих днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причини відмови та порядку оскарження видається або надсилається заявникові не пізніше п`яти днів після прийняття відповідного рішення. Судом встановлено, що відповідач безпідставно не направив органам Пенсійного фонду заяву розрахунок, у зв`язку з чим останній не здійснив виплату позивачу допомоги (або відмовив у виплаті з передбачених законом підстав). Направлення заяви розрахунку є взаємодією роботодавця із органами соціального страхування, у якій працівник участі не бере. За відсутності офіційної відмови від роботодавця у направленні заяви розрахунку, затримці у виплаті заробітної плати позивачу, суд приймає доводи позивач про те, що він обґрунтовано вважав, що виплата затримується через загальний фінансовий стан підприємства. Враховуючи, що протиправна бездіяльність відповідача, яка полягала у ненаправленні органам пенсійного фонду заяви розрахунку є триваючим порушенням прав позивача, суд дійшов висновку, що встановлений законом тримісячний строк позивачем не пропущений. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору на підставі ухвали суду від 29.04.2024 про відкриття провадження у справі, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved