Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

25.11.2025р. [PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернувся до суду з позовом, в якому просив змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з нього на користь відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/8 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з часу набрання чинності рішення і до повноліття дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.03.2024р. Коломийським міськрайонним судом у справі № 346/7113/23 було видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Однак, на даний час матеріальний стан позивача погіршився. Він був військовослужбовцем та брав безпосередню участь у бойових діях, пов`язаних із захистом Батьківщини, але через проблеми зі здоров`ям повернувся до цивільного життя та не отримує грошового забезпечення. Крім того, переніс операцію на серці, йому діагностовано: ішемічна кардіоміопатія, стенозуючий атеросклероз коронарних артерій, гіпертонічна хвороба. [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності, що також значно ускладнює його життя і напряму впливає на його матеріальний стан, який значно погіршився, оскільки здоров`я не дозволяє йому працевлаштуватись та отримувати стабільний заробіток. Єдиними видами його доходів є соціальна допомога і пенсія. На теперішній час позивач проходить курс лікування, який потребує значних коштів, оскільки необхідно проходити обстеження, регулярно купувати ліки, оплачувати реабілітацію. Отримуваних ним доходів не вистачає на забезпечення його фінансових потреб. Крім цього, 19.09.2024р. він зареєстрував шлюб з [PERSON] , яка на даний час не працює та отримує мінімальні соціальні витрати, а тому також перебуває на утриманні у позивача. Таким чином, вказуючи на погіршення свого матеріального стану після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, а також наголошуючи на погіршенні свого стану здоров`я, [PERSON] просив задовольнити його позовні вимоги. Ухвалою від 11.12.2025р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Роз`яснено відповідачу її право на подання відзиву. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. В судове засідання [PERSON] не з`явився, його представник [PERSON] 04.02.2026р. подав до суду письмове клопотання в якому просив розглянути справу за його та позивача відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою її проживання. Однак, поштові відправлення були повернуті до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч.7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно ч.4, 10 ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Абзацом 2 ч.1 ст. 131 ЦПК України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України). Таким чином, аналіз вищевказаних процесуальних норм свідчить про те, що [PERSON] належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи по якій вона є стороною, з огляду на володіння судом інформації про зареєстровану адресу її проживання та відсутності від неї повідомлень про зміну даної адреси. Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення проти чого представник позивача у своєму клопотанні не заперечував. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 18 квітня 2024р. Коломийським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист по справі 346/7113/23 з якого слідує, що суд вирішив: змінити вид та розмір стягуваних з [PERSON] ( [INFO] РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] ( [INFO] ), які призначені рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області по справі № 346/3115/18 з твердої грошової суми у розмірі 1600 грн. на аліменти у частці від доходу, зокрема у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця і до досягнення нею повноліття. Згідно наданих позивачем відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 20.10.2025р. вбачається, що в січні та лютому 2024р. [PERSON] отримав соціальну виплати на загальну суму 6000,00 грн. За період з березня 2024 по жовтень 2024р. інформація про доходи відсутня. В листопаді 2024р. отримав гуманітарну допомогу на суму 3146,00 грн. З грудня 2024 по серпень 2025р. інформація про доходи відсутня. У відповіді №2479927 від 18.03.2026р., яка була отримана за запитом суду вказано, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 18.03.2026р., [PERSON] за період з 1 кварталу 2025 по 4 квартал 2025р. отримав загальний дохід в сумі 132 336,73 грн. без відрахування податків, що в середньому становить 11028,00 грн./місяць. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] 19 вересня 2024р. зареєстрував шлюб з [PERSON] , актовий запис № 206. Відповідно до свідоцтва про хворобу № 2153/1, [PERSON] проходив військову у ЗСУ з серпня 2023 року. Перебував на обстеженні та лікуванні: у КНП «ОМЦССЗ» ЗОР: з 05.04.2024 по 22.04.2024; у ДУ НІССХ імені М.М. Амосова: з 14.06.2024 по 04.07.2024; у НВМКЦ «ГВКГ»: з 04.07.2024 по 22.07.2024; у ВМКЦ ЗР : з 22.07.2024 по теперішній час. Визнаний таким, що не придатний до військової служби з виключенням з військового обліку. У виписці із медичної карти стаціонарного хворого № 7926 вказано, що [PERSON] проходив стаціонарне лікування КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради в період з 13.06.2025 по 19.06.2025р. В анамнезі вказано, що позивач переніс інфаркт міокарда в квітні 2024р. В травні 2024р. в м. Києві оперований з приводу аневризми ЛШ. Рекомендовану терапію приймає постійно. Теперішнє погіршення гостро сьогодні, коли на фоні фізичного навантаження (підйом по сходах) виник інтенсивний больовий синдром. Викликана ШМД, біль купіруваний морфіном. На ЕКГ неможливо виключити інфаркт міокарда, госпіталізований до відділення кардіології. Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 17.07.2025р. слідує, що [PERSON] діагностовано: ІХС, нестабільна стенокардія, прогресуюча. Стенозуючий атеросклероз коронарних артерій: ЛКА ПМША: хронічна онклюзія від середньої третини. ПІКС (квітень 2024р.) СН ІІА ст. зі знижкою ФВ ЛШ (ФВ 43% від 16.06.2025р.) Гіпертонічна хвороба ІІІ ст, 2 ст., дуже важкий кардіовускулярний ризик. СПО від 24.06.2024р. резекція аневризми лівого шлуночка. ХОЗЛ, хронічний обструктивний бронхіт. У лікувальних і трудових рекомендаціях зазначено: консультації кардіолога, кардіохірурга. [PERSON] лікування по потребі. Продовжити лікування: роксера плюс 20/10 мг, кловаск 75/75, небіволол 5 мг., еплеренон 25 мг, морксіга 10 мг., дикор лонг 20 мг 2 р/д (інтервал між прийомом не менше 12 год.). Аналогічні відомості щодо діагнозу позивача також вказані у консультаційному висновку спеціаліста від 09.07.2025р. 24.02.2025р. Управлінням соціальної політики Коломийської міської ради Цісару Денису було видано посвідчення серії [NUMBER] , як особі з інвалідністю ІІІ групи строком до 01.02.2026р. З рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №244/26/2459/В від 02.03.2026р. встановлено, що [PERSON] встановлено ІІІ групу інвалідності. Основний діагноз: 125.2 перенесений у минулову інфаркт міокарда. Супутні діагнози: фонова ретинопатія та ретимнальні судинні зміни. Початкова стареча катаракта. Інші рубці та помутніння рогівки. Астигматизм. Гіпертензивна (гіпертонічна) хвороба серця (з застійною) серцевою недостатністю. Атеросклерична хвороба серця нативних вінцевих артерій. Аневризма серця. Інші форми стенокардії. Предметом спору в даній справі є зміна розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини в сторону зменшення. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, [PERSON] посилався на те, що у нього змінився матеріальний стан, оскільки після звільнення з військової служби він перестав отримувати військове грошове забезпечення, а тому його доходи значно зменшилися. Крім цього, він є особою з інвалідністю і не має змоги працевлаштуватись аби заробляти кошти. Видами своїх доходів вказав пенсію та соціальні виплати, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу. Також вказував на зміну сімейного стану, що полягає у реєстрації ним шлюбу з [PERSON] , яка не працевлаштована, не отримує доходів, а тому вимушена перебувати на його утриманні. Окрім зазначеного, позивач посилався на значне погіршення свого здоров`я. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дозволяє дійти висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Зазначені висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 691/926/20. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України). Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому в положенні ч.5 даної статті вказано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, дослідивши зібрані у справі докази на основі внутрішнього переконання з точки зору їх достовірності, повноти, несуперечності, достатності, дійшов висновку, що зазначені [PERSON] доводи щодо зміни його матеріального стану та стану здоров`я знайшли своє підтвердження, а тому суд вбачає підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача, та враховуючи положення ч.5 ст. 183 СК України, вважає за необхідне визначити їх у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: partial