Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

04.06.2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35», третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди. Під час розгляду справи як третю особу було залучено [PERSON] . В позовних вимогах, з врахування заяви від 24.11.2025 року позивач просить: визнати дії Правління Відповідача (ОСББ «Гончара 35») щодо незаконного обмеження прав та інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] неправомірними, в тому числі визнати порушення права дитини на належні житлові умови та вільний доступ до електроенергії, права на освіту; стягнути з відповідача на користь позивача, як неповнолітньої дитини: 2 304 000 гривень компенсації моральної шкоди згідно експертного висновку №14/25 від 16.11.2025р.; 32 000 гривень витрат на проведення судової психологічної експертизи; 13 080,96 грн загального судового збору сплаченого при розгляді позовної заяви у справі №761/23470/25. Вимоги позову обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду міста Києва по справі №910/18802/23 від 21 лютого 2024 року, яке набрало законної сили визнано недійсними рішення загальних зборів ОБ`ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ «ГОНЧАРА 35», що оформлені протоколом загальних зборів Відповідача від 11 грудня 2020 року, на підставі якого Правлінням Відповідача вирішено обмежити співвласників будинку [ADDRESS] у користуванні спільним майном зазначеного будинку, в тому числі Позивача, який проживає разом з родиною за цією адресою. Позивачем по справі №910/18802/23 був Батько Позивача, який є Представником позивача в цій справі відповідно до статті 242 Цивільного кодексу України. Правління Відповідача скликало загальні збори 11 грудня 2020 року та винесло на затвердження проект порядку денного в якому пунктом 9 було наступне: «Прийняти рішення стосовно обмеження співвласників, що порушують обов`язки щодо виконання рішень загальних зборів, у користуванні спільним майном. Уповноважити Правління здійснювати заходи щодо обмеження користування спільним майном.». Рішенням Господарського суду міста Києва від 21 лютого 2024 року (справа №910/18802/23) визнано недійсними рішення загальних зборів Відповідача, що оформлені протоколом загальних зборів від 11 грудня 2020 року в частині п. 9, на підставі якого було вирішено обмежити співвласників будинку [ADDRESS] у користуванні спільним майном вказаного будинку. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22 травня 2024 року залишене без змін Рішення Господарського суду міста Києва по справі №910/18802/23 від 21 лютого 2024 року та 15 серпня 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Постановою залишив без задоволення касаційну скаргу Відповідача, а судове рішення без змін. Відповідно Витягу з протоколу засідання Правління Відповідача від 22 травня 2024 року було вирішено на виконання Рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/18802/23 від 21 лютого 2024 року та Постанови Північного апеляційного господарського суду від 22 травня 2024 року скасувати дію Рішення Правління Відповідача від 11 квітня 2021 року про втілення заходів з обмеження користування спільним майном та від 25 серпня 2021 року в частині здійснення заходів з обмеження користування спільним майном стосовно власника квартири [ADDRESS] [PERSON] (батько позивача) Відновити [PERSON] вільне та безперешкодне користування: будь-якими приміщеннями загального користування будинку [ADDRESS] , у тому числі допоміжними; механічним, електричним, сантехнічним та іншим обладнанням, яке обслуговує квартиру [ADDRESS] (всередині або за межами будинку [ADDRESS] ), в тому числі, але не обмежуючись електрощитовою, в якій міститься власний лічильник обліку електричної енергії квартири [ADDRESS] ; електричною енергією, яка постачається до квартири [ADDRESS] ; будівлями і спорудами, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в тому числі, але не обмежуючись ліфтами та ліфтовими холами, поштовою скринькою, поверховими коридорами, сходами, дахом, прибудинковим двором, паркінгом та підвалом будинку [ADDRESS] , сходами в паркінг з двору будинку [ADDRESS] ; несучими, огороджувальними та несуче-огороджувальними конструкціями будинку [ADDRESS] . Порушення прав дитини позивач обгрунтовує тим, що фактично обмеження продовжували діяти та відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження від 30 серпня 2024 року ВП №75929587 та актів державного виконавця Молотилової В.В. Шевченківського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції міста Києва електроенергія в квартирі Позивача відновлена ДТЕК «Київські електромережі» тільки 05 листопада 2024 року. Доступ до ліфтів та поштової скриньки відновлено під час перевірки державним виконавцем виконання судового рішення 14 жовтня 2024 року. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Тобто, Позивач мав знаходитися без електроенергії за місцем свого проживання в негазифікованому будинку з 15 квітня 2021 року до 05 листопада 2024 року - 1300 днів, з них 985 днів в умовах війни. З 15 квітня 2021 року до 14 жовтня 2024 року без доступу до ліфтів (квартира знаходиться на 14 поверсі будинку) та поштової скриньки - 1278 днів, з них 963 днів в умовах війни. 09 лютого 2022 року згідно Заяви Представника Позивача, Службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації було проведено обстеження умов проживання Позивача та складено Акт в якому зазначено, що «під час обстеження була відсутня електроенергія». Позивач, який проживає разом з родиною у квартирі [ADDRESS] навчається у середній школі міста Києва №53 за адресою [ADDRESS] , зазнав серйозних моральних та психологічних страждань у зв`язку з незаконними діями Правління Відповідача. Зазначені дії виразилися у: незаконному обмеженні доступу до житла та комунальних послуг, зокрема електроенергії. Рішенням Господарського суду м. Києва від 21 лютого 2024 року у справі №910/18802/23, доведено, що з 15 квітня 2021 року по 05 листопада 2024 року квартира [ADDRESS] була відключена від електропостачання. Це унеможливило проживання дитини у належних умовах, а особливо з 24 лютого 2022 року в умовах воєнного стану, коли життєзабезпечення було критично важливим. Відсутність електроенергії унеможливила нормальне життя родини, що змусило Позивача разом з родиною залишити квартиру та змінити місце проживання на ВПО (внутрішньо переміщену особу, Довідка №529-5000886602 від 09 квітня 2022 року). Це порушило стабільність у житті дитини, спричинило стрес, відірвало її від звичного середовища, навчального закладу та друзів. Порушені права дитини на освіту, оскільки дитина змушена була долати труднощі у навчанні через необхідність адаптації до нового середовища, що негативно вплинуло на її емоційний стан та навчальний процес. Відсутність стабільного доступу до електроенергії також унеможливлювала дистанційне навчання, що було особливо актуальним у період пандемії в 2021 році та воєнного стану з лютого 2022 року. Обмеження доступу до спільного майна будинку, що прямо порушує законні права дитини на безпечне проживання, пересування у будинку та користування житловим фондом. Неможливість вільного користування будинком та його інфраструктурою створювала додаткові труднощі у повсякденному житті дитини, що завдавало їй моральних та фізичних страждань. Позивач є неповнолітньою дитиною, дитина має право на безпечне, гідне, людяне середовище проживання. Будь-яке порушення цього права вважається особливо тяжким з точки зору моральної шкоди. Починаючи з дати неправомірного відключення електроенергії (вказано у позовній заяві 15 квітня 2021 року) і до моменту зміни місця проживання та потім після повернення до фактичного виконання судового рішення (доступ до ліфтів та поштової скриньки відновлено 14 жовтня 2024 року, електропостачання квартири 05 листопада 2024 року) дитина була вимушена постійно перебувати в умовах відсутності освітлення, обігріву, можливості повноцінно харчуватись, навчатися та безпечно пересуватись (включно з використанням ліфта при проживанні на 14 поверсі). Це створювало: фізичні незручності (темрява, холод, втома від підйомів пішки); емоційний дискомфорт і почуття приниження гідності (недоступність базових побутових потреб); соціальну ізоляцію, оскільки унеможливлювалося повноцінне дистанційне навчання, спілкування та дозвілля. Моральна шкода є тим тяжчою, чим довший період особа перебувала у неналежних умовах. У даному випадку системне порушення умов проживання неповнолітньої дитини тривало протягом кількох років, що є підставою для істотного збільшення компенсації. На думку позивача обтяжуючими обставинами є умисні дії з боку Відповідача, який знав що у квартирі [ADDRESS] проживає неповнолітня дитина; наявність вини Відповідача, яка підтверджена судовими рішеннями; дитина хворіла на COVID-19 (листопад 2021 р.), проживала на 14 поверсі, без доступу до ліфта; була змушена змінити місце проживання через неможливість проживання у власній квартирі. Всі ці фактори посилили моральні страждання, що мали довготривалий психологічний ефект. Відповідно до висновку судового експерта, розмір моральної шкоди, завданої неповнолітній дитині [PERSON] внаслідок протиправних дій Відповідача, становить еквівалент 288 мінімальних заробітних плат, що за станом на 2025 рік складає 2 304 000 (два мільйони триста чотири тисячі) гривень. А тому для захисту прав дитини позивач звернувся до суду з цим позовом. 01.07.2025 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги в якому представник просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Як зазначив представник, щодо вимоги визнати дії Правління Відповідача (ОСББ «Гончара 35») щодо незаконного обмеження прав та інтересів малолітньої дитини [PERSON] неправомірними, в тому числі визнати порушення права дитини на належні житлові умови та вільний доступ до електроенергії, права на освіту. Вимога визнати дії правління неправомірними - це правовий механізм, який використовується для оскарження рішень або дій правління, якщо вважається, що вони порушують закони або внутрішні правила організації. Разом з цим, як випливає з тексту позовної заяви, позивачем не оскаржуються будь-які рішення чи дії відповідача. Крім цього, позивачем визначено відповідачем ОСББ «Гончара 35», у той час як позовні вимоги адресовані Правлінню ОСББ «Гончара35». Як випливає з тексту позову, на думку позивача мало місце порушення права дитини на належні житлові умови та вільний доступ до електроенергії, права на освіту. При цьому, позивачем не зазначається в чому саме полягало порушення права на належні житлові умови. Як випливає з акту обстеження умов проживання від 09.02.2022, доданого позивачем до позовної заяви, «в квартирі створені належні умови для проживання дітей». Крім цього, до обов`язків відповідача не належить обов`язок забезпечувати будь-кому належні житлові умови. Так само, у позовній заяві позивачем не зазначено у чому саме полягає порушення права дитини на вільний доступ до електроенергії. Звертаємо увагу, що згадане, на думку позивача «право» є вигаданим та уявним, та не гарантується жодним нормативно-правовим актом. Позивачем не надано доказів виникнення у малолітньої особи права споживача електроенергії, не надано доказів на підтвердження того, що таке право було реалізоване, а також доказів, що таке право було порушене саме відповідачем. Згідно вимог діючого законодавства відповідач не надає послуг з поставки електроенергії, а також не наділений правом обмежувати електропостачання, не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на обмеження електропостачання будь-кого із співвласників ОСББ «Гончара 35». Обмеження користування спільним майном не має жодного відношення до обмеження електропостачання. Не містить позовна заява і обставин, які вказують на порушення права на освіту, зокрема: у чому саме полягало таке порушення з боку відповідача, які саме освітні права були порушені, та якими доказами це підтверджується. Як випливає із довідки від 12.05.2025, [PERSON] з 01 вересня 2017 року по дату видачі довідки дійсно безперервно навчався у ліцеї № 53 Шевченківського р-ну м.Києва. Відповідачем не приймалися жодні рішення та не вчинялися жодні дії щодо позивача, відтак не можна визнати неправомірним те, чого просто не існує. У позовній заяві не зазначено у чому саме полягала моральна шкода позивача, а також чим це обґрунтовується та якими доказами підтверджується. Крім цього, до позовної заяви не додано доказів на підтвердження моральної шкоди та обґрунтування її розміру. ОСББ «Гончара 35» не приймалися будь-які рішення щодо неповнолітньої особи [PERSON] . [PERSON] не обмежувався у користуванні спільним майном, що підтверджується у тому числі доказами, наданими самим позивачем. Доказів зворотнього не надавалося. [PERSON] набув статусу ВПО внаслідок переміщення з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, що підтверджується виданою довідкою та інформацією позовної заяви. Позовна заява не містить будь-яких доказів на підтвердження обмеження доступу [PERSON] до житла (такий доступ здійснювався без перешкод), наявності труднощів у навчанні, у тому числі неможливості участі у дистанційному навчанні, неможливості спілкування та дозвілля тощо. Представник звернула увагу, що за період дії воєнного стану в державі більшість учнів зіштовхнулися з труднощами дистанційного навчання, у тому числі внаслідок часткових та повних блекаутів. 10.07.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив в якій позивач наполягає на задоволенні заявлених вимог з підстав, зазначених в позові. 17.07.2025 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких представник відповідача наполягає на відмові в задоволенні заявлених вимог з підстав, зазначених у відзиві. В судовому засіданні [PERSON] вимоги позову підтримав з врахуванням заяви від 24.11.2025 та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди та у визначенні суми відшкодування поклалась на розсуд суду. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності та просила задовольнити позовні вимоги. На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи за відсутності третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Оцінивши надані суду докази, враховуючи процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Судова практика при цьому виходить із положення, що «відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору» (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Крім того, відповідно до частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Обов`язковість забезпечення електропостачання в житлових будинках та житлових приміщеннях передбачена державними будівельними нормами - ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення», затвердженими наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 березня 2019 року № 87, та ДБН В.2.5-23:2010 «Проектування електрообладнання об`єктів цивільного призначення», затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 15 лютого 2010 року. Таким чином, забезпечення електропостачання у житлових приміщеннях - це необхідна складова належних умов проживання у житловому приміщенні. Припинення електропостачання у житлове приміщення суттєво погіршує умови проживання та перебування у ньому. Стаття 8 зазначеного вище Закону передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як встановлено судом, [PERSON] народився [INFO] та його батьками, згідно із свідоцтвом про народження є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [PERSON] з 17.10.2013 року має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] та навчається в ліцеї №53 Шевченківського району м.Києва з 01.09.2017 року по травень 2025 року, що підтверджується довідками. В квартирі [ADDRESS] проживають: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з 01.12.2011 є власником квартири [ADDRESS] . Таким чином, [PERSON] є користувачем квартири [ADDRESS] . 11.12.2020 відбулись загальні збори співвласників Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35», прийняті рішення на яких оформлені Протоколом №1/2020 від 11.12.2020 (складено та підписано 27.12.2020). Питанням №9 Порядку денного було прийнято рішення стосовно обмеження співвласників, що порушують обов`язки щодо виконання рішень загальних зборів у користуванні спільним майном; уповноважено правління здійснювати заходи щодо обмеження користування спільним майном. Під час розгляду справи судом було встановлено, що обмеження - від`єднання елементів загальнобудинкової електричної мережі від точки приєднання приміщення квартири відносно власника квартири [ADDRESS] були застосовані 15.04.2021 року. Що також підтверджується Актом про застосування заходів з обмеження прав користування спільним майном. Так як позивачу було обмежено користування спільним майном, він звернувся до суду та оскаржив зазначене рішення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35». Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2024 року (справа 910/18802/23) позов [PERSON] до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35» про визнання недійсним рішення загальних зборів, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди задоволено частково. Визнано недійсними рішення загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35», що оформлені протоколом загальних зборів від 11.12.2020, в частині п. 9, на підставі якого було вирішено обмежити співвласників будинку [ADDRESS] у користуванні спільним майном будинку [ADDRESS] . Зобов`язано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35», що знаходиться за адресою: 01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 35, не чинити перешкод [PERSON] , у вільному та безперешкодному користуванні: будь-якими приміщеннями загального користування будинку [ADDRESS] , у тому числі допоміжними; механічним, електричним, сантехнічним та іншим обладнанням, яке обслуговує квартиру [ADDRESS] (всередині або за межами будинку [ADDRESS] ), в тому числі, але не обмежуючись електрощитовою, в якій міститься власний лічильник обліку електричної енергії квартири [ADDRESS] ; електричною енергією, яка постачається до квартири [ADDRESS] ; будівлями і спорудами, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в тому числі, але не обмежуючись ліфтами та ліфтовими холами, поштовою скринькою, поверховими коридорами, сходами, дахом, прибудинковим двором, паркінгом та підвалом будинку [ADDRESS] , сходами в паркінг з двору будинку [ADDRESS] ; несучими, огороджувальними та несуче-огороджувальними конструкціями будинку [ADDRESS] . Стягнуто з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 5848 (п`ять тисяч вісімсот сорок вісім) грн 72 коп. Рішення оскаржувалось в апеляційному та касаційному порядку та набрало законної сили. З тексту рішення вбачається, що обмеження прав власника житлового приміщення у доступі до користування спільним майном власників будинку було викликане саме невиконанням [PERSON] обов`язку власника по утриманню спільного майна. Як встановлено судом, хоча чинне законодавство і наділяє об`єднання правом приймати рішення про встановлення обмежень користування спільним майном та забезпечення належного утримання та використання спільного майна, шляхом затвердження таких рішень загальними зборами, однак Статутом об`єднання визначається, які саме конкретні дії вправі вчиняти об`єднання у випадку, коли співвласник не сплачує внески/платежі. У Статуті Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35» не вказано, які саме конкретні дії може вчиняти відповідач у тому випадку, коли співвласник не сплачує внески, зокрема, не визначено, що ОСББ наділено правом обмежувати співвласника у користуванні спільним майном (ліфтом чи іншим спільним майном), чинити будь-які перешкоди у користуванні ним. Оскільки відповідно до Статуту об`єднання воно не наділено правом обмежувати співвласників у користуванні спільним майном у випадку наявної у них заборгованості, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині визнання недійсними рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35», що оформлені протоколом загальних зборів від 11.12.2020, в частині п. 9, на підставі якого було вирішено обмежити співвласників будинку [ADDRESS] у користуванні спільним майном будинку [ADDRESS] . Так як поведінка Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35» щодо обмеження позивача у користуванні спільним майном є протиправною, такою, що перешкоджає [PERSON] у користуванні спільним майном, суд дійшов висновку в обґрунтованості позовних вимог про зобов`язання відповідача не чинити перешкод [PERSON] , у вільному та безперешкодному користуванні: будь-якими приміщеннями загального користування будинку [ADDRESS] , у тому числі допоміжними; механічним, електричним, сантехнічним та іншим обладнанням, яке обслуговує квартиру [ADDRESS] (всередині або за межами будинку [ADDRESS] ), в тому числі, але не обмежуючись електрощитовою, в якій міститься власний лічильник обліку електричної енергії квартири [ADDRESS] ; електричною енергією, яка постачається до квартири [ADDRESS] ; будівлями і спорудами, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в тому числі, але не обмежуючись ліфтами та ліфтовими холами, поштовою скринькою, поверховими коридорами, сходами, дахом, прибудинковим двором, паркінгом та підвалом будинку [ADDRESS] , сходами в паркінг з двору будинку [ADDRESS] ; несучими, огороджувальними та несуче-огороджувальними конструкціями будинку [ADDRESS] . Так як зазначені обставини встановлені рішенням суду, вони не підлягають доказуванню. Як вбачається з протоколу засідання Правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35»від 22 травня 2024 року було вирішено на виконання Рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/18802/23 від 21 лютого 2024 року та Постанови Північного апеляційного господарського суду від 22 травня 2024 року скасувати дію Рішення Правління Відповідача від 11 квітня 2021 року про втілення заходів з обмеження користування спільним майном та від 25 серпня 2021 року в частині здійснення заходів з обмеження користування спільним майном стосовно власника квартири [ADDRESS] [PERSON] Відновити [PERSON] вільне та безперешкодне користування: будь-якими приміщеннями загального користування будинку [ADDRESS] , у тому числі допоміжними; механічним, електричним, сантехнічним та іншим обладнанням, яке обслуговує квартиру [ADDRESS] (всередині або за межами будинку [ADDRESS] ), в тому числі, але не обмежуючись електрощитовою, в якій міститься власний лічильник обліку електричної енергії квартири [ADDRESS] ; електричною енергією, яка постачається до квартири [ADDRESS] ; будівлями і спорудами, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в тому числі, але не обмежуючись ліфтами та ліфтовими холами, поштовою скринькою, поверховими коридорами, сходами, дахом, прибудинковим двором, паркінгом та підвалом будинку [ADDRESS] , сходами в паркінг з двору будинку [ADDRESS] ; несучими, огороджувальними та несуче-огороджувальними конструкціями будинку [ADDRESS] . Під час розгляду справи позивач пояснив, що обмеження прав власника квартири та членів його сім`ї були застосовані в період з 15.04.2021 року по 05.11.2024 року. В той же час представник відповідача пояснила, що 22.05.2024 року відновлено доступ до спільного майна співвласників багатоквартирного будинку. Суду не було надано беззаперечних доказів які б підтверджували дату відновлення доступу до спільного майна співвласників багатоквартирного будинку. При зверненні до суду з позовом позивач вказував, зокрема, що у зв`язку з відсутністю електроенергії та іншими обмеженнями вони були вимушені змінити місце проживання що підтверджується довідкою від 09.04.2022 року №529-5000886602 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за яким фактичне місце проживання дитини було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . В той же час суд не може прийняти до уваги зазначену довідку на підтвердження зміни місця проживання у зв`язку з обмеженнями які були застосовані Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Гончара 35», так як така довідка видавалась на підставі Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Стаття 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначає, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Позивачем не було надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини що сім`я у зв`язку з обмеженнями які були застосовані ОСББ «Гончара 35» проживала в інших місцях. Позивач в позовній заяві зазначав, що внаслідок дій відповідача [PERSON] не мав можливості навчатись. Однак матеріали справи не містять доказів що за спірний період часу успішність [PERSON] у навчанні знизилась, відсутні докази що він не виконував навчальний план. Стаття 29 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартиного будинку» передбачає, що особи, винні у: недотриманні вимог цього Закону; порушенні прав власників (користувачів), їх об`єднань і асоціацій; порушенні статуту об`єднання та протидії його виконанню; створенні, організації діяльності або ліквідації об`єднання з порушенням законодавства; незаконному привласненні майна, що перебуває у спільній власності; недотриманні умов договорів, укладених відповідно до цього Закону, умисній втраті чи втраті з необережності або знищенні оригіналів протоколів загальних зборів об`єднання, листків опитування, договорів та інших документів щодо діяльності об`єднання; ненаданні співвласникам інформації, передбаченої цим Законом, - несуть цивільну, кримінальну, адміністративну відповідальність відповідно до закону. Матеріали справи не місять доказів, що [PERSON] звертався до лікарів та було встановлено будь-які негативні наслідки внаслідок проживання в квартирі з обмеженнями, які застосовані ОСББ «Гончара 35». Розмір моральної шкоди, спричинений [PERSON] сторона позивача обгрунтовувала висновком судового експерта [PERSON] , який у висновках зазначив, що [PERSON] зазнав психотравмуючого впливу внаслідок дій ОСББ «Гончара 35», які виразились у незаконному відключенні електроенергії, обмеженні доступу до спільного майна (ліфтів, паркінгу тощо) та неможливості повноцінно використовувати квартиру для проживання та дистанційного навчання. У зв`язку із зазначеними діями ОСББ «Гончара 35». неповнолітній [PERSON] пережив надінтенсивні моральні страждання значного і суттєвого ступеню. Зазначені обставини мають перманентний тривалий негативний вплив на розвиток, буття особистості, психічне здоров`я та соціалізацію неповнолітнього [PERSON] . Орієнтовний грошовий еквівалент компенсації моральної шкоди завданої неповнолітньому [PERSON] діями ОСББ «Гончара 35»становить 288 мінімальних заробітних плат установлених на момент розгляду справи судом. Суду не надано доказів що [PERSON] має право працювати з неповнолітніми (до 18 років), є практичним психологом із вищою освітою (магістр/спеціаліст) за спеціальністю «Психологія», який спеціалізується на віковій, дитячій або підлітковій психології. Також позивач не надав до суду висновок психолога за результатами спілкування з неповнолітнім [PERSON] . Зважаючи на вище викладені обставини справи, беручи до уваги подані позивачем докази на підтвердження своїх позовних вимог, оскільки були порушені основоположні права дитини в частині належних умов проживання, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, а тому визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 10 000,00 грн. Щодо вимог позивача про визнання дій Правління Відповідача (ОСББ «Гончара 35») щодо незаконного обмеження прав та інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] неправомірними, в тому числі визнати порушення права дитини на належні житлові умови та вільний доступ до електроенергії, права на освіту суд зазначає наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові ВП ВС від 25.01.2022 у справі № 143/591/20 зауважила, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту) (пункт 145 рішення ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та пункт 75 рішення ЄСПЛ від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02)). Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки такі вимоги не є належним способом захисту, так як саме при вирішенні питання відшкодування моральної шкоди суд оцінює дії відповідача та внаслідок задоволення зазначених вимог не будуть поновлені права дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). А тому повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам та витрати за проведену експертизу в сумі 32 000,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial