Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

24.11.2025 представник позивача, за довіреністю у справі [PERSON] , звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, що зареєстрований судом 27.11.2025, мотивуючи тим, що 13.11.2024 [PERSON] та ПАТ HACK «ОРАНТА» уклали Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № 224690758), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] . 26.02.2025 сталася автопригода за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу марки «Рено» д.н.з. [NUMBER] . Згідно із постановою Дарницького районного суду міста Києва від 09.04.2025 у справі № 753/4346/25, [PERSON] визнано винним за ст. 124, 122-4 КУпАП. Відповідно до Постанови Дарницького районного суду міста Києва від 09.04.2025 у справі № 753/4346/25, 26.02.2025 о 13 годині 43 хвилин, по вулиці Є.Чевдар,34 у місті Києві [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки «Рено» д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований, що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого [PERSON] залишив місце ДТП, чим порушив п. 10.9, 13.1, 2.10 (а) Правил дорожнього руху. Згідно Ремонтної калькуляції № 5405 від 15.04.2025, Страхового акту № ОЦВ-СП-25-33-5405/1 від 18.04.2025 та розрахунку суми страхового відшкодування до них, розмір страхового відшкодування становив 10055,03 грн. Відповідно до Платіжної інструкції № 23084 від 18.04.2025, ПАТ HACK «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 10055,03 грн потерпілій особі [PERSON] . Згідно із ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпечено транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він після ДТП самовільно залишив місце пригоди. Тому, просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» суму страхового відшкодування у розмірі 10055,03 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн. 22.01.2026, після отримання відповіді на запит щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, судом постановлено ухвалу, якою прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 03.03.2026 11:30. 03.03.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про відкладення судового засідання на 13.04.2026 09:30, у зв?язку із першою неявкою відповідача у судове засідання. Представник ПАТ НАСК «ОРАНТА», за довіреністю у справі Житєньова Валерія Віталіївна, у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у тому числі через шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позов до суду не подав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 13.04.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи, згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280-281 ЦПК України. 13.04.2026 судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, про перехід до стадії ухвалення судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини, спірні правовідносини, з посиланням на докази та норми права. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 15, ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі, а по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню. Проте, із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Ст. 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Ст. 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). У п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 за № 6, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 за №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 Закону №1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-ІV). Встановлено, що 26.02.2025 о 13 годині 43 хвилин, по вулиці Є.Чевдар, 34 у місті Києві [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом, не переконався, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль марки «Рено» д.н.з. [NUMBER] , який був припаркований, що призвело до пошкодження транспортних засобів, після чого [PERSON] місце ДТП залишив, чим порушив п. 10.9, 13.1, 2.10 (а) Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124, 122-4 КУпАП. Зазначена дорожньо-транспортна пригода відбулась за участю автомобіля марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Рено» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , що підтверджується копією довідки НПУ № 3025062488229833 про дорожньо-транспортну пригоду, копією схеми місця ДТП від 27.02.2025, копією Повідомлення про ДТП від 27.02.2025 за № ЗR00025601. 09.04.2025 постановою Дарницького районного суду міста Києва у справі № 753/4346/25, провадження № 3/753/2400/25, яка набрала законної сили 21.04.2025, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З матеріалів справи вбачається, що ДТП сталася з вини відповідача, постанова про визнання [PERSON] винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.122-4 КУпАП та ст. 124 КУпАП набрала законної сили, а отже [PERSON] , відповідно до положень ст. 1188 ЦК України, зобов`язаний відшкодувати збитки спричинені внаслідок пошкодження автомобіля марки «Рено» д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до п.п. 9.1,9.2 ст. 9 Закону № 1961-IV, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону № 1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до п. 33.1. ст. 33 Закону №1961-IV, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Відповідно до п. 35.1. ст. 35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Встановлено, що 13.11.2024 між Публічним акціонерним товариством НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» та [PERSON] , власникам ТЗ, було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № 224690758, згідно якого було забезпечено транспортний засіб марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджено копією Полісу та довідки НПУ № 3025062488229833 про дорожньо-транспортну пригоду. 27.02.2025 потерпілий - [PERSON] повідомив страхову компанію ПАТ НАСК «ОРАНТА» про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 26.02.2025 у по вулиці Є.Чевдар, 34 у місті Києві, під час якої належний йому автомобіль марки «Рено» д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження та подав заяву про виплату страхового відшкодування згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс № 224690758 чинного на дату ДТП, що підтверджено копією повідомлення про ДТП, копією Зави про страхове відшкодування, копією паспорта [PERSON] ,копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ст. 36.2 Закону №1961-IV страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Згідно п. 36.4 Закону №1961-IV виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Згідно умов договору страхування, матеріальний збиток, завданий власнику транспортного засобу марки Рено» д.н.з. [NUMBER] , у результаті його пошкодження при ДТП, визначений на підставі Протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 11.03.2025, Ремонтної калькуляції № 5405 від 15.04.2025, Страхового акту № ОЦВ-СП-25-33-5405/1 від 18.04.2025 та розрахунку суми страхового відшкодування до них, та становив 10055,03 грн. Згідно із копією Платіжної інструкції № 23084 від 18.04.2025, ПАТ HACK «ОРАНТА» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 10055,03 грн потерпілій особі [PERSON] . Враховуючи вищезазначене, ПАТ «HACK«ОРАНТА» визнало зазначене ДТП, яка сталася 26.02.2025, за участю транспортних засобів марки «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , та марки «Рено» д.н.з. [NUMBER] , страховим випадком, виплатило кошти потерпілій особі, власнику пошкодженого автомобіля, та звернулось до суду з вказаним позовом з вимогами щодо відшкодування за рахунок [PERSON] в порядку регресу виплаченої суми страхового відшкодування, оскільки останній залишив місце ДТП. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 за №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору, оренди, довіреності тощо). Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як передбачено п. 38.1, п.п (в) 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Оскільки, відповідач, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце пригоди, що підтверджується постановою суду, а позивач виплативши на користь потерпілого спричинену пошкодженням належного йому автомобілю шкоду, позивач набув право регресу до відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги /регресу/ до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналізуючи зазначені норми, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 10055,03 грн у порядку регресу з відповідача, який на момент ДТП керував автомобілем, залишив місце пригоди та своїми діями завдав матеріальних збитків власнику транспортного засобу марки «Рено» д.н.з. [NUMBER] , є обґрунтованою. Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзив на позов із відповідними доказами у спростування доводів позивача до суду не подав. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам поданим позивачем у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» за рахунок відповідача підлягають відшкодуванню на користь позивача, понесені ним судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн, згідно платіжної інструкції № 62737 від 16.10.2025.

Outcome: approved