Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень До Шевченківського районного суду звернулась позивач [PERSON] із позовом до [PERSON] , в якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] за адресою місця проживання матері без згоди батька [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували деякий час у шлюбі, який було розірвано рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.07.2004р. У період шлюбу у подружжя народилося двоє дітей, а саме син [PERSON] , [INFO] , який на час звернення до суду є повнолітнім та донька [PERSON] , [INFO] , яка є малолітньою. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матер`ю (позивачем), натомість відповідач [PERSON] 28.05.2023р був призваний на військову службу під час мобілізації та 08.05.2024 зник без вісті. Через зазначені обставини та неможливість отримати згоду відповідача як батька неповнолітньої дитини позивач звернулась до суду з позовом, оскільки виникла необхідність в реєстрації місця проживання дитини для подальшого оформлення прав щодо втрати годувальника та відповідну реалізацію прав дитини. Рух справи Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 19.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, засідання відкладалось. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку шляхом направлення повістки за зареєстрованим місцем проживання, поштова кореспонденція повернута на адресу суду з позначкою «адресат відсутній». Відзиву на позовну заяву, клопотань чи заяв до суду не надав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Виконавчого комітету Оріхівської міської ради в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань чи відзиву на позовну заяву не надав. В підготовчому судовому засіданні надав усні пояснення з приводу спору, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Виконавчого комітету Оріхівської міської ради в судові засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань чи відзиву на позовну заяву не подав. В контексті ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» доцыльно зазначити, що Європейський суд з прав людини ще 07.07.1989 р. у своєму рішенні у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» зробив висновок про те, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях у справах проти України також неодноразово зазначав, що однією з ролей національних судів є організація судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. п. 28 рішення у справі Шульга проти України від 02.12.2010 р., Заява № 16652/04) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (п.24 рішення у справі Мусієнко проти України від 20.01.2011 р., Заява № 26976/06). З огляду на зазначене, суд вважає можливим вирішити спір по суті та постановити рішення у справі за наявними матеріалами справи. Встановлені судом фактичні обставини по справі та правовідносини сторін 07.09.2002 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що відповідно складено актовий запис №75 та видано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області свідоцтво про укладення шлюбу [NUMBER] . Прізвище жінки змінено на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області 17.01.2012р., зареєстровано народження [PERSON] , [INFO] , батьками вказаної особи зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] , про що відповідно вчинено актовий запис за №09. Як встановлено судом, шлюб, укладений між сторонами було розірвано на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.07.2018р. у справі №323/1944/18. Також судом встановлено на підставі досліджених письмових доказів, що [PERSON] 28.04.2023 зарахований до особового складу військової частини та призначений на військову посаду, тобто з означеного часу був є військовослужбовцем. Натомість, 08.05.2024 молодший сержант [PERSON] зник без вісті під час виконання бойового завдання, про що відповідно складено «Сповіщення про безвісти зниклого» за №181 від 11.05.2024 т.в.о командира ВЧ [NUMBER] НГУ. Зазначені обставини також підтверджено Висновком службового розслідування за фактом зникнення безвісти, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] НГУ 31.05.2024 та Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин за №20251020-3741 від 20.10.2025р., відповідно до якого [PERSON] набув статусу особи, зниклої безвісти 04.06.2024. Відповідно до довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 16.05.2022, [PERSON] (мати) та [PERSON] (донька) зареєстровані за фактичним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , натомість місце проживання (деклароване) [PERSON] з 11.08.2025 зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить Витяг з реєстру територіальної громади від 03.12.2025 за №2025/018083778. Судом досліджено Заяву матері [PERSON] про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] від 04.12.2025 за вказаною адресою реєстрації матері - [ADDRESS] , відповідно до резолюції службової особи зазначено про відмову у реєстрації місця проживання відповідно до постанови КМУ №265 п.87.3 не надано необхідних документів або відомостей відсутня згодя батька. Застосовані норми права та висновки суду Нормативно-правовим актом, яким врегульовано питання забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини визначено Закон України «Про охорону дитинства». За приписами ст.11 зазначеного Закону встановлено, що «кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків». Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Разом з тим, згідно частин 1, 2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Крім того, за приписами ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. За ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтями 6 та 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов`язок протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до положень Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою КМУ від 07.02.2022р. № 265, «дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання батьків або інших законних представників чи одного з них без їх згоди. Дитина віком від 14 років самостійно декларує місце свого проживання за адресою іншого житла, ніж задеклароване/зареєстроване місце проживання її батьків або інших законних представників, за згодою батьків або інших законних представників чи одного з них. У разі декларування місця проживання у гуртожитку на період здобуття освіти така згода не надається. Місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. У разі коли місце проживання батьків або інших законних представників дитини задекларовано/зареєстровано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається (п.14-18 Порядку). Судом констатовано про наявність перепон у реалізації права дитини на визначення місця реєстрації (перебування) через об`єктивні обставини, що не залежать від волі та дій батьків у даному випадку (через фактичну відсутність батька, пов`язану з воєнними діями), та відповідно існує необхідність у втручання приватного права з метою захисту права дитини. Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989р., ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітнього дитини за місцем реєстрації матері суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).Відповідно до частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями .соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З врахуванням наведеного, застосовуючи пріоритетність інтересів дитини та їх найкращого забезпечення та реалізації, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, що буде ефективним способом захисту прав дитини та не потягне порушення прав відповідача як батька дитини.

Outcome: approved