Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

01.09.2025 року ТОВ «ФК «ЕЙС» звернулося до Захарівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 414976001 від 24.11.2020 року в розмірі 28872,21 грн. Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 24.11.2020 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 414976001 на суму 10 050,00 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9P42Y. Згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: - 10 050,00 грн. 24.11.2020 року на банківську карту № [NUMBER] Відповідача, яку Відповідач вказала у Заявці при укладенні Кредитного договору. Згідно з умовами Кредитного договору Відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконала свого обов`язку та не повертала наданий їй Кредит у строки, передбачені Кредитним договором. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить - 28872,21 грн, яка складається з: 10 049,40 грн - заборгованість по тілу кредиту; 18 822,81 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). 23.09.2025 року дана справа надійшла до Окнянського районного суду Одеської області за підсудністю, згідно ухвали від 02.09.2025 року. 13.10.2025 року отримано відповідь щодо реєстрації місця проживання відповідача. Ухвалою від 13.10.2025 року відкрито провадження по даній справі витребувано додаткові документи. 04.11.2025 від АБ «УКРГАЗБАНК» надійшла витребувана інформація. 11.11.2025 року від сторони позивача надійшло уточнене клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 11.11.2025 року клопотання задоволено та витребувано докази з АТ «УКРСИББАНК». 25.11.2025 року з АТ «УКРСИББАНК» надійшла інформація, що [PERSON] , в облікових системах банку не значиться, маска картки № [NUMBER] , не відноситься до банку, а номер телефону [NUMBER] не зафіксований за клієнтами банку. 27.11.2025 року від позивача надійшло клопотання про уточнення клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 02.12.2025 року клопотання задоволено та витребувано докази з АТ «СЕНС БАНК». 24.12.2025 року з АТ «СЕНС БАНК» надійшла витребувана інформація. 29.11.2025 року від позивача надійшло клопотання про уточнення клопотання про витребування доказів з АТ «Альфа-Банк». Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 02.12.2025 року за клопотанням сторони позивача вже отримана інформація з АТ «СЕНС БАНК», яка стосується предмета спору. Підстав необхідності повторного витребування тієї самої інформації позивачем не обґрунтовано та не надано, у зв`язку з чим ухвалою суду від 20.01.2026 року у задоволенні клопотання про витребування доказів відмовлено. Крім того, 20.01.2026 року від сторони відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відсутність належних доказів переходу права вимоги до позивача за договорами факторингу, зокрема у зв`язку з відсутністю ліцензії у попереднього кредитора та доказів оплати за договорами відступлення права вимоги, а також на недоведеність факту укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів. Також відповідач зазначала про неправомірність нарахування процентів поза межами строку дії договору та просив зменшити витрати на правничу допомогу як неспівмірні складності справи. 23.01.2026 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій останній заперечував доводи відповідача та зазначав про наявність доказів про перехід до нього права вимоги за кредитним договором на підставі договорів факторингу, що підтверджується наданими до суду договорами, реєстрами прав вимоги та актами приймання-передачі. При цьому позивач вказував, що відповідно до умов договорів факторингу перехід права вимоги відбувається з моменту підписання відповідних реєстрів, а відсутність доказів оплати не впливає на факт такого переходу. Також позивач зазначав про належне укладення кредитного договору в електронній формі із використанням одноразового ідентифікатора та просив відхилити доводи відповідача як безпідставні. 02.02.2026 року від сторони відповідача надійшло клопотання про витребування доказів. Крім наведеного, представником позивача подано до суду додаткові пояснення у справі, які сформовані в системі «Електронний суд» 05.02.2026 року та первісно подані до Захарівського районного суду Одеської області, а в подальшому скеровані до Окнянського районного суду Одеської області, у яких наведено обґрунтування щодо наявності у позивача права вимоги за кредитним договором, зокрема з посиланням на наявність у сторін договорів факторингу, відповідних ліцензій, а також пояснення щодо належності та допустимості витягів з реєстрів прав вимоги як доказів переходу прав. У поданих поясненнях також викладено доводи щодо правомірності укладення договорів факторингу, відсутності обов`язку доведення факту оплати за такими договорами та наведено посилання на судову практику апеляційних судів на підтвердження позиції позивача. Ухвалою суду від 24.02.2026 року клопотання сторони відповідача про витребування доказів задоволено, витребувано у позивача документи, що підтверджують факт переходу права вимоги за договорами факторингу (зокрема платіжні документи щодо їх виконання та реєстри прав вимоги), документи щодо наявності у контрагентів відповідних ліцензій, а також технічні докази укладення кредитного договору, у тому числі електронний договір та дані інформаційно-телекомунікаційної системи щодо його підписання. На виконання ухвали суду представником позивача подано заяву 03.03.2026 року, у якій надано додаткові пояснення та частково подано витребувані документи, зокрема щодо правосуб`єктності позивача та наявності у нього ліцензії на здійснення факторингової діяльності. Разом з тим зазначено про відсутність у позивача оригіналів окремих витребуваних документів, зокрема платіжних документів та реєстрів прав вимоги за договорами факторингу, які, за твердженням позивача, перебувають у попередніх кредиторів. Також надано пояснення щодо укладення кредитного договору в електронній формі та наведено відомості щодо використання одноразового ідентифікатора при його підписанні. Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, при цьому у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, а також подав до суду додаткові письмові пояснення та відповідь на відзив, у яких виклав свою позицію по даній справі. Відповідач, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи за адресою місця реєстрації, у судове засідання не з`явилась. Водночас відповідач подала відзив на позовну заяву, у якому заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відсутність належних доказів переходу права вимоги до позивача, недоведеність укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, а також на неправомірність нарахування заборгованості, та просила відмовити у задоволенні позову, а у разі його задоволення - зменшити витрати на правничу допомогу. Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлені наступні обставини. 24.11.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено кредитний договір № 414976001 на суму 10 050,00 грн у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV9P42Y. Перед укладенням Кредитного договору Відповідач з метою отримання кредиту самостійно за допомогою мережі інтернет: перейшла на офіційний сайт Первісного кредитора www.moneyveo.ua, зареєструвалася на даному сайті, створивши Особистий кабінет Позичальника, допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора заповнила та подала Заявку на отримання грошових коштів в кредит (далі Заявка), в якій вказала свої персональні дані, надала згоду (акцент) на пропозицію (оферту) Первісного кредитора щодо укладання Кредитного Договору (підписав Кредитний договір одноразовим ідентифікатором). Отже, саме Відповідач ініціювала укладення Кредитного договору, оформивши Заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши Кредитний договір з використанням одноразового ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений. Одночасно з підписанням Кредитного договору, Первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану Відповідачем у Заявці, електронного листа з повідомленням про успішне підписання Кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного Кредитного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Отже, у Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов Кредитного договору, Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував Відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: - 10050,00 грн 24.11.2020 на банківську карту № [NUMBER] Відповідача, яку Відповідач вказав у Заявці при укладенні Кредитного договору. Крім того, факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується витребуваною судом інформацією з АТ «СЕНС БАНК», згідно з якою за період з 24.11.2020 року по 29.11.2020 року на банківську картку відповідача № [NUMBER] зараховано грошові кошти у сумі 10050,00 грн, ініціатором переказу яких є ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Аналогічні відомості надані також АТ «ОКСІ БАНК», яким подано виписку про рух коштів по картковому рахунку відповідача за період з 24.11.2020 року по 29.11.2020 року, згідно з якою на вказаний рахунок зараховано грошові кошти у сумі 10 050,00 грн від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що додатково підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів, а також копію заяви-анкети від 08.09.2020 року №242030. Таким чином, Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі, що підтверджується Платіжним доручення та іншими доказами. При укладенні Кредитного договору між Первісним кредитором та Відповідачем узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого електронного Кредитного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У період відступлень права грошової вимоги до Відповідача по Кредитному договору між кредиторами, розмір суми боргу за Кредитним договором на момент чергового відступлення права вимоги зазначався у Реєстрах прав вимог (Реєстрі боржників). Витяги з кожного Реєстру прав вимог (Реєстру боржників) відповідно до якого відступалося право вимоги по Кредитному договору додані до позовної заяви. Розрахунки заборгованості, підготовлені Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» за Кредитним договором за відповідні періоди перебування прав вимог у Первісного кредитора та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відповідно наведено у додатках до позовної заяви. ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивач не здійснювали жодних нарахувань за Кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Відповідача не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки Позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості Відповідача за Кредитним договорам. Згідно з умовами Кредитного договору Відповідач зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному Кредитним договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконала свого обов`язку та не повертала наданий їй Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. Враховуючи вищезазначене, загальна сума заборгованості Відповідача перед Позивачем, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором, становить - 28872,21 грн, яка складається з: 10 049,40 грн - заборгованість по тілу кредиту; 18 822,81 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Щодо відступлення правових вимог. 28.11.2018 між Первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (далі - Договір факторингу 1). У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1. 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 05/0820-01. 08.07.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 08/07/25-Е (далі - Договір факторингу 3) відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 08.07.2025 до Позивача підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу 3. Додатково, для підтвердження факту передачі грошових коштів у розпорядження (фінансування) ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» зі сторони Позивача згідно Договору факторингу 3 саме за відступлення права вимоги у обсязі кредитних договорів, які зазначені у Реєстрі Боржників № б/н від 08.07.2025 до Договору факторингу 3 (до якого входило також відступлення права вимоги щодо заборгованості Відповідача по Кредитному договору) до позовної заяви додається Платіжна інструкція. Укладання договорів факторингу між Первісним кредитором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до виникнення кредитних правовідносин з позичальниками не можуть ставити під сумнів відступлення прав вимоги за такими договорами факторингу новому кредитору, оскільки станом на момент укладення подібних кредитних договорів договори факторингу були чинними. При цьому, право вимоги по Кредитному договору відступлено Первісним кредитором на користь ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на користь ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», а в подальшому Позивачу на підставі Реєстрів прав вимоги, які оформлені належним чином та саме з дати підписання Реєстрів прав вимоги, тобто вже після укладення Кредитного договору. При цьому, відповідно до п. 1.3. Договору факторингу 1, право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Розділом 4 Договору факторингу 1 регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 4.1. наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. Аналогічні умови зазначено і в договорах факторингу, укладених між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС». Договір факторингу 1 та Договір факторингу 2 є дійсними, відповідно до законодавства містять істотні умови конкретного змісту щодо відступлення прав вимоги до Боржників, що визначаються на момент переходу цих прав в порядку передбаченому договорами факторингу, в тому числі вимог, прав і обов`язків Сторін, які виникнуть після укладання цих договорів. Тобто, Сторонами досягнуто згоди щодо предмета договору факторингу. Таким чином, умови зазначених договорів факторингу передбачали можливість передачі права вимоги, які виникнуть після дати підписання договорів факторингу. Такі умови договорів факторингу не суперечать нормам чинного законодавства та в установленому законом порядку судом недійсними не визнавалися, а отже, виходячи із презумпції правомірності правочину, є правомірними, тобто такими, що породжують певні цивільні права та обов`язки. Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконала свого зобов`язання. Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Оцінюючи доводи відповідача та подані нею матеріали справи, суд виходить з того, що відповідач у відзиві заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на відсутність належних доказів переходу права вимоги до позивача, недоведеність укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, а також на неправомірність нарахування процентів. Разом з тим зазначені доводи підлягають оцінці з урахуванням досліджених судом доказів. Судом встановлено, що між первісним кредитором та відповідачем укладено кредитний договір в електронній формі із використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується наданими до суду доказами, зокрема інформацією банківських установ АТ «СЕНС БАНК» та АТ «ОКСІ БАНК», відповідно до яких на картковий рахунок відповідача у період з 24.11.2020 року по 29.11.2020 року зараховано грошові кошти у сумі 10 050,00 грн від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Таким чином, доводи відповідача щодо неотримання кредитних коштів спростовуються матеріалами справи. Оцінюючи розмір заявлених до стягнення процентів та враховуючи подане відповідачем клопотання про їх зменшення, суд встановив, що їх сума становить 18 822,81 грн при розмірі основного боргу 10 049,40 грн, тобто значно перевищує суму отриманих кредитних коштів. Такий розмір процентів є непропорційним наслідкам порушення зобов`язання, не відповідає їх компенсаційному характеру та порушує баланс прав і обов`язків сторін, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність зменшення їх розміру до рівня, який відповідає засадам розумності, справедливості та пропорційності. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитор має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому розмір і порядок їх сплати визначаються умовами договору. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору, які передбачають обов`язок споживача сплатити непропорційно велику суму компенсації у разі невиконання ним зобов`язань. Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості, суд виходить із необхідності дотримання погоджених сторонами умов договору, однак такі умови не можуть суперечити засадам справедливості, добросовісності та розумності, як складовим принципу верховенства права. Судом встановлено, що заявлений до стягнення розмір процентів становить 18 822,81 грн при розмірі основного боргу 10049,40 грн, що свідчить про їх явну непропорційність наслідкам порушення зобов`язання. Нарахування процентів у такому розмірі спотворює їх правову природу, перетворюючи їх із плати за користування кредитом на надмірний фінансовий тягар для позичальника та джерело необґрунтованого збагачення кредитора. З урахуванням наведеного, а також враховуючи подане відповідачем клопотання про зменшення розміру процентів, суд дійшов висновку про необхідність їх зменшення до 5024,70 грн, що становить 50% від суми основного боргу, як такого, що відповідає засадам розумності, справедливості та забезпечує баланс прав і обов`язків сторін. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Ч. 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, та приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 049,40 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 5 024,70 грн, що в сукупності становить 15 074,10 грн за кредитним договором № 414976001 від 24.11.2020 року. Щодо судових витрат Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто, у розумінні положень ч.ч. 4,5 ст.137 ЦПК, у разі неспівмірності розміру витрат із складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт і їх обсягом, ціною позову, суд може за клопотанням сторони зменшити розмір відшкодування таких витрат. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» просить стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн та 2 422,40 грн судового збору. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду до нього, а також акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до яких вартість послуг становить 7 000,00 грн. Відповідач у відзиві заявляла клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, посилаючись на їх неспівмірність складності справи, а також просила судовий збір стягнути пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» розмір гонорару має бути розумним та враховувати складність справи, витрачений адвокатом час та інші істотні обставини. При визначенні суми відшкодування суд виходить із критерію реальності та необхідності таких витрат, а також розумності їх розміру. Суд частково погоджується з доводами відповідача щодо зменшення витрат на правничу допомогу, оскільки дана справа є типовою, не відзначається значною складністю, обсяг наданих адвокатом послуг є обмеженим, а судова практика у спорах цієї категорії є сталою. З огляду на це заявлений розмір витрат на правничу допомогу є завищеним. Враховуючи викладене, а також часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе визначити до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме: 1 264,30 грн ((15 074,10 грн ? 2 422,40 грн) / 28 872,21 грн). Таким чином, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на загальну суму 4764,30 грн, що складаються з судового збору у розмірі 1 264,30 грн. (пропорцірно розміру задоволених вимог (15074,10*2422,40)/28872,21) та витрат на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial