Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

У січні 2026 року уповноважений представник позивача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Корнійчук Д.Д., через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», звернулася до Згурівського районного суду Київської області із позовною заявою, у якій просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» загальну суму заборгованості за Кредитним договором № 1406-4447 від 09.06.2024 в розмірі 20000,00 та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.06.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1406-4447. Для підписання Кредитного договору № 1406-4447 від 09.06.2024 та підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А1517. Відповідно до умов Кредитного договору відповідач для задоволення особистих потреб отримала кредит на наступних умовах: сума кредиту 4000,00 гривень; строк кредитування 365 днів; базовий період 11 днів; комісія за видачу кредиту 15,00 % від суми кредиту; знижена % ставка 1,45 % в день; стандартна % ставка 1,45 % вдень. Кредитодавець виконав всі взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов кредитного договору. Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного Кредитного договору шляхом прийняття зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти, не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин. Крім того, відповідач в загальній кількості два рази оформлювала відносини з позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що доводить обізнаність відповідача з процедурою виконання договору. В подальшому відповідач порушила умови кредитного договору, не повернула в повному обсязі кредит, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання, в результаті чого, станом на 26.11.2025 у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 25770,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом 4000,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 21170,98 гривень; заборгованість по комісії - 600,00 гривень. Позивачем було прийняте рішення про можливість застосувати до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими комісією та процентами у розмірі 5770,00 грн, за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором у сумі 20000,00 грн. Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 27.01.2026 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, постановила розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначила справу до розгляду по суті, визначила сторонам строки для подання заяв по суті справи. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог. Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, разом із позовною заявою подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, у якому зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася за адресою місця реєстрації та шляхом публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутність та відзив на позовну заяву до суду не направляла. Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження та судові повістки про виклик в суд не було отримано, конверти із вкладеннями повернулися до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала своє місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено пунктом 108, 109 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 09.06.2024 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] був укладений електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1406-4447 продукту «CreditKasa», за умовами якого кредитодавець відкриває для позичальника кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А1517 (а.с. 20-39, 40-55, 56-58). Пунктом 2.2 зазначеного Договору про відкриття кредитної лінії визначено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, комісію за видачу кредиту та інші платежі, передбачені цим договором. Відповідно до умов Договору відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 грн; дата надання кредиту 09.06.2024; строк кредитування 365 днів; дата повернення кредиту 08.06.2025; базовий період 11 календарних днів; стандартна процентна ставка 1,45% за кожен день користування кредитом, комісія за видачу кредиту становить 15,00% від суми виданого кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору за весь строк кредитування складає 25770,00 гривень та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом. Денна процентна ставка на дату укладення Договору складає 1,491%; загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення складають 21770,00 грн та включають у себе проценти за користування кредитом та комісії за видачу кредиту. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У зв`язку з цим, акцептуючи пропозицію ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відповідач електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1517 у Договорі приєдналася до Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «CreditKasa», визнала та погодилася на запропоновані позивачем умови користування та порядок надання товариством грошових коштів. Підписання Договору про відкриття кредитної лінії № 1406-4447 від 09.06.2024 свідчить про те, що відповідач всі умови цілком зрозуміла та своїм підписом письмово підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вищевказаний Договір про відкриття кредитної лінії № 1406-4447 від 09.06.2024 підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікаторам, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Частиною першою ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що на виконання умов договору № 1406-4447 від 09.06.2024 позивачем було здійснено видачу кредитних коштів [PERSON] 09.06.2024 у сумі 4000,00 гривень за допомогою системи «LiqPay» на картковий рахунок [NUMBER] , що вказаний відповідачем при укладанні договору (а.с. 59-60). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із розрахунком заборгованості за договором № 1406-4447 від 09.06.2024 станом на 26.11.2025 за відповідачем [PERSON] рахується непогашена заборгованість в загальному розмірі 25770,00 гривень, з яких: 4000,60 гривень основний борг; 21170,00 гривень залишок за відсотками (проценти нараховувались у межах строку дії договору); 600,00 грн залишок по комісії (а.с. 61-73). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» застосовано до відповідача [PERSON] . Програму лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами та комісією у сумі 5770,00 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України невиконання зобов`язання є порушенням зобов`язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, як кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, наведені у справі аргументи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи,

Outcome: approved