Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

У провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебувала справа за позовом[PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення збитків. Рішенням суду від 13.03.2026 відмовлено у задоволенні позову. 17.03.2026 представник відповідача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 20000 грн. 23.03.2026 представник позивача подав до суду заперечення щодо ухвалення додаткового рішення, в якому просив відмовити у задоволенні заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі. Зазначив, що у відзиві на позовну заяву було зазначено, що орієнтований розмір витрат на правничу допомогу становить 20 000 грн. Проте, у відзиві не було заявлено вимоги про стягнення даних витрат на правничу допомогу з позивача. До заяви про винесення додаткового рішення було долучено додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 06.04.2020 року, яка укладена 16.03.2026 року. Після винесення рішення по суті позовних вимог у даній справі відповідач через три дні з своїм представником домовились, що за надану правову допомогу в Лубенському міськрайонному суді Полтавської області в межах справи №539/2397/25 розраховується виходячи з ціни 1000 грн. за 1 год роботи адвоката. Додатково перебачено оплата гонорару здійснюється не пізніше 90 днів з дати проголошення рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в межах справи №539/2397/25, але не раніше отримання клієнтом рахунку від адвоката. Додатково сторона позивача звертає, що додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання. Оскільки дана додаткова угода укладена після винесення рішення у даній справі, а саме 16.03.2026 року, то вона не може слугувати договором, на підставі якого надавалась правнича допомога у даній справі, і як наслідок на підставі даної додаткової угоди не може бути стягнуто витрати на правничу допомогу, оскільки вона укладена після винесення рішення у даній справі. В матеріалах справи відсутні докази понесення витрат на правничу допомогу відповідачем. Аналогічно представником відповідача не виставлялись рахунки на оплату правничої допомоги, що не дає змогу перевірити реальність понесення витрат на правничу допомогу. З огляду на викладене, заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Відповідачем не надано належних і допустимих доказів фактичного понесення витрат на правничу допомогу, зокрема відсутні підтвердження оплати (платіжні документи, рахунки тощо). Крім того, додаткова угода, на яку посилається сторона відповідача, укладена після ухвалення рішення у справі, а тому не може підтверджувати витрати, понесені під час розгляду справи. Таким чином, відсутні правові підстави для ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим у задоволенні відповідної заяви слід відмовити. Розрахунок витрат на професійну правничу допомогу свідчить про його явну невідповідність фактичним обставинам справи, обсягу виконаних робіт та витраченому часу. Зазначені представником відповідача види робіт або взагалі не підтверджені жодними доказами (зокрема щодо підготовки адвокатських запитів чи надання консультацій), або суттєво перебільшені за тривалістю та складністю (підготовка короткого відзиву, формування документів тощо). Крім того, частина заявлених дій не знайшла свого відображення у матеріалах справи, що свідчить про недостовірність поданого розрахунку. Також заявлений розмір витрат не є співмірним із складністю справи, обсягом наданих послуг та фактичними витратами часу адвоката, а окремі позиції мають ознаки штучного завищення. У зв`язку з цим витрати на правничу допомогу в заявленому розмірі не відповідають критеріям обґрунтованості, необхідності та пропорційності, визначеним цивільним процесуальним законодавством, а тому не підлягають відшкодуванню. У судове засідання відповідач та його представник не з`явились. Представник відповідача у заяві про ухвалення додаткового рішення просив її розглянути без його та відповідача участі. У судовому засіданні представник позивача просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, надав пояснення аналогічні викладеному у письмовому запереченні щодо ухвалення додаткового рішення. Вивчивши заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї документи, вислухавши представника позивача, суд дійшов наступного висновку. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.03.2026 у задоволенні позову [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] про стягнення збитків відмовлено. Представник відповідача у судовому засіданні 13.03.2026 зробив заяву про надання відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України доказів понесення відповідачем витрат на правову допомогу протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у цій справі. 17.03.2026 представник відповідача звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 20000 грн. Представником відповідача до заяви про ухвалення додаткового рішення додано копії договору про надання правової допомоги від 06.04.2020, додаткової угоди до цього договору від 16.03.2026, укладених між адвокатом Антіховичем В.В. та ФОП [PERSON] , детальний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу від 17.03.2026, копію акту виконаних робіт №1 від 16.03.2026 до договору про надання правової допомоги від 06.04.2020. Згідно пунктів 1,2 частини 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору, витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Згідно із частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Згідно зі статтею 1 вищевказаного Закону договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно з частиною першою статті 27 вищевказаного Закону договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону). Статтею 30 вищевказаного закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України). Судом встановлено, що між відповідачем ФОП [PERSON] та адвокатом Антіховичем В.В. був укладений договір про надання правової допомоги від 06.04.2020, відповідно до п.3.1 якого виплати за цим договором складаються з сум гонорару, що виплачуються клієнтом адвокату та сум, що виплачуються клієнтом адвокату як покриття фактичних видатків, пов`язаних з виконанням цього договору. 16.03.2026 між відповідачем ФОП [PERSON] та адвокатом Антіховичем В.В. була укладена додаткова угода до договору про надання правової допомоги від 06.04.2020, відповідно до якої в порядку п.3.1 договору сторони домовились, що гонорар за надану правову допомогу в Лубенському міськрайонному суді Полтавської області в межах справи №539/2397/25 розраховується виходячи з ціни 1000 грн. за 1 годину роботи адвоката; об`єм наданих послуг визначається на підставі детального розрахунку сум витрат на професійну правничу допомогу та акту виконаних робіт. Згідно детального розрахунку сум витрат на професійну правничу допомогу від 17.03.2026 вартість однієї години роботи становить 1 000 грн. Окремо представництво інтересів ФОП [PERSON] в Лубенському міськрайонному суді Полтавської області в судових засіданнях - 1 засідання - вартість 1 000 грн. Детальний опис робіт, затраченого часу та їх вартості: -консультація клієнта щодо узгодження правової позиції по справі, роз`яснення наслідків можливих варіантів судового захисту - тривалість роботи 1 год. - вартість 1000 грн.; -підготовка нормативної бази для написання відзиву, вивчення судової практики для підготовки відзиву на позовну заяву - тривалість роботи 2.5 год. - вартість 2 500 грн.; -збір інформації та документів для підготовки відзиву на позовну заяву, надання додаткових консультацій клієнту - тривалість роботи 2 год. - вартість 2 000 грн.; -написання відзиву на позовну заяву, формування документів для подання до суду тривалість роботи 3.5 год. - вартість - 3 500 грн.; -формування відзиву на позовну заяву до відправки, надсилання відзиву сторонам тривалість роботи 1 год. вартість - 1 000 грн.; -підготовка та направлення адвокатських запитів до Волинської митниці та Територіальних сервісних центрів Міністерства внутрішніх справ України з метою отримання інформації та документів, необхідних для належного захисту інтересів клієнта у справі, - тривалість роботи 2 год. - вартість 2 000 грн.; -представництво інтересів ФОП [PERSON] в Лубенському міськрайонному суді Полтавської області в судових засіданнях - 8 засідань - вартість 8000 грн. Загальна сума понесених витрат на правничу допомогу складає 20000 грн. Згідно акту виконаних робіт №1 від 16.03.2026 до договору про надання правової допомоги від 06.04.2020 адвокатом Антіховичем В.В. здано, а клієнтом ФОП [PERSON] прийнято роботи з надання професійної правничої допомоги, вартість години 1000, кількість годин -20, сума 20000. Даний акт посвідчує, що надані послуги були виконані належним чином та є підставою для оплати. Суд зазначає, що укладення між відповідачем ФОП [PERSON] та адвокатом Антіховичем В.В. додаткової угоди від 16.03.2026 до договору про надання правової допомоги від 06.04.2020, якою визначено розрахунок розміру гонорару за вже виконану роботу, але до подання заяви про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат, не є підставою для відмови в ухваленні додаткового рішення. Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18. У постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 910/15621/19 та від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18 вказано, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial