Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Керівник Диканської окружної прокуратури Полтавської області 30.12.2024 звернувся з позовом до суду в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу, у якому просить визнати недійсним рішення сесії Диканської селищної ради № 37 від 26.01.2022 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині затвердження проекту землеустрою на спірну земельну ділянку, скасувати рішення державного реєстратора від 11.02.2022 щодо реєстрації права власності за [PERSON] , визнати незаконним та скасувати запис у Державному земельному кадастрі та зобов`язати [PERSON] повернути земельну ділянку з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 у комунальну власність в особі Диканської селищної територіальної громади. В обґрунтування позовних вимог вказав, що Диканською окружною прокуратурою Полтавської області під час вивчення стану законності при передачі земельних ділянок у власність та користування на території Регіонального ландшафтного парку "Диканський" встановлено факт протиправної передачі у приватну власність земельної ділянки природно-заповідного фонду. Так, рішенням 23 сесії 8 скликання Диканської селищної ради від 26.01.2022 "Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам у власність для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області" було затверджено [PERSON] проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 площею 1,3426 га для ведення особистого селянського господарства. Право приватної власності на цю земельну ділянку зареєстровано за [PERSON] 09.02.2022. Належність спірної земельної ділянки до складу території РЛП «Диканський» підтверджується зібраними доказами під час досудового розслідування кримінального провадження № 42024172020000018, а саме геодезичним розрахунком, зробленим сертифікованим інженером-землевпорядником та відповідями Міністерства захисту довкілля і Департаменту екології та природних ресурсів в яких вказано, що спірна земельна ділянка увійшла до складу РЛП «Диканський», що унеможливлює передання цієї земельної ділянки у приватну власність. 31.12.2024 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, визначено порядок її розгляду за правилами загального позовного провадження. 22.01.2025 представник відповідача Диканської селищної ради подав відзив на позовну заяву. Вказує, що не заперечує факту розташування спірної земельної ділянки в межах РЛП «Диканський» та необхідність її повернення у комунальну власність, але зазначає про невірно обраний позивачем спосіб захисту, оскільки заявлені позовні вимоги про скасування рішення селищної ради та скасування державної реєстрації не є ефективним способом захисту, адже задоволення таких вимог не призведе до відновлення володіння спірною земельною ділянкою, тому просить відмовити у задоволенні таких позовних вимог. 28.01.2025 позивач подав відповідь на відзив. Вказує, що Диканська селищна рада ухвалила оскаржуване рішення з порушенням вимог статтей 20, 116, 123, 186-1 ЗК України, статтей 51-54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та ці протиправні дії призвели до фактичного зменшення території РЛП «Диканський». Таким чином Диканська селищна рада мала відмовити у наданні дозволу [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки така належить до земель природно-заповідного фонду, які не можуть передаватися у приватну власність. Тому ухвалене селищною ради спірне рішення з перевищенням повноважень. Оскільки документи, надані для державної реєстрації спірної земельної ділянки не відповідали вимогам законодавства то державний реєстратор зобов`язаний був відмовити у такій реєстрації. Вважає зазначені у позові вимоги ефективним способом захисту і просить їх задовольнити. 05.02.2025 представник Диканської селищної ради подав заперечення на відповідь на відзив. Зазначає, що прокурор долучив до позовної заяви матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42024172020000018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, проте в матеріалах справи відсутній дозвіл слідчого або прокурора на розголошення відомостей досудового розслідування, зокрема, на використання копій матеріалів кримінального провадження для звернення до суду. Тому вважає, що надані копії матеріалів досудового розслідування не є допустимими доказами, отже у задоволенні позову просить відмовити повністю. 19.02.2025 прокурор подав відповідь на заперечення. Вказує, що 23.12.2024 прокурором у кримінальному провадженні № 42024172020000018 винесено постанову, якою надано доступ в повному обсязі та згоду на розголошення даних у вказаному кримінальному провадженні, тому доводи представника викладені у запереченні на відповідь на відзив є безпідставними. 11.03.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Представник Державної екологічної інспекції Центрального округу подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить позов прокурора задовольнити у повному обсязі (а.с.96 т.1) Представник Диканської окружної прокуратури Мальцева І.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві. Вказала, що перебування спірної земельної ділянки в межах РЛП «Диканський» підтверджено дослідженими доказами, і оскільки землі природно-заповідного фонду перебувають під особливою охороною держави така земельна ділянка повинна бути повернута у власність держави. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Диканської селищної ради Лях І.П. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог повністю. Вказав, що після подання відзиву змінилася позиція селищної ради і позовні вимоги не визнають в повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію представник зазначив, що прокурор не довів належними доказами, що спірна земельна ділянка накладається на межі РЛП «Диканський». Межі вказаного парку не визначені, відповідна документація відсутня, відсутні межові знаки РЛП «Диканський», землі парку не внесені до земельного кадастру, як землі природно-заповідного фонду, у зв?язку з тим відсутні обмеження на ці земельні ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність [PERSON] не містить обмежень у її використанні, пов`язані зі знаходженням в межах об?єкта природно - заповідного фонду. Прокурором не надано висновку земельно-технічної експертизи на підтвердження перебування спірної земельної ділянки в межах РЛП «Диканський». Також вважає, що слід критично поставитись до складеного у кримінальному провадженні № 42024172020000018 від 05.04.2024 спеціалістом - сертифікованим інженером землевпорядником [PERSON] геодезичних розрахунків у вигляді схеми розміщення спірної земельної ділянки відносно меж РЛП «Диканський», оскільки такі не містять детальний опис виконаних робіт зі складання геодезичних розрахунків; посилання на методики та/або нормативно - правові акти, які визначали процедуру виконання таких робіт, на вихідні дані (картографічні матеріали, офіційні дані Публічної кадастрової карти, інформаційні шари Публічної кадастрової карти тощо), які були використані під час виконання робіт. Також представник в судовому засіданні вказував про необхідність врахування положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» № 4292-IX від 12.03.2025, який набрав чинності 09.04.2025 та має зворотну дію у часі в частині умов та порядку компенсації вартості майна, витребуваного у добросовісного набувача, яким є відповідачка [PERSON] . Просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання 26.03.2026 представник Диканської селищної ради не з`явився, надавши заяву про проведення засідання у його відсутність. Представник третьої особи Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіональний ландшафтний парк «Диканський» Сулима О.О. в судовому засіданні підтримав позов прокурора. Вказав, що він працює начальником відділу державної охорони природно-заповідного фонду. У 1994 році створений РЛП «Диканський». В 1995 році розроблено Проект організації, охорона та рекреаційне використання природних комплексів та об`єктів регіонального ландшафтного парку "Диканський". Вказаний Проект затверджено рішенням сесії Полтавської обласної ради у 1999 році. У 2022 році Полтавською обласною радою затверджений проект зміни меж РЛП «Диканський» за яким площа парку збільшилася. Наразі є чинним проект організації Парка 1999 року, оскільки новий проект на стадії розробки і межі парка визначені за проектом 1999 року. Спірна земельна ділянка знаходиться в межах РЛП «Диканський», що підтверджується проектом організації Парка 1999 року, як пасовище. Також зазначив, що змінені межі РЛП «Диканський» які відбулися у 2023 році жодним чином не торкнулися спірної земельної ділянки, вилучення та включення земель до Парка відбулися в іншій місцевості. Також в судовому засіданні заслухані пояснення директора Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіональний ландшафтний парк «Диканський» [PERSON] , як представника третьої особи, яка вказала, що межі РЛП «Диканський» можна побачити на картографічній карті РЛП «Диканський», який є додатком до Проекту організації Парка, також на карті видно і межі Диканської громади. Територія РЛП «Диканський» знаходиться виключно в межах Диканської громади. Коли здійснювали огляд спірної земельної ділянки в рамках кримінального провадження, то представник РЛП «Диканський» Сулима О. виїзжав на місце розташування спірної земельної ділянки та шляхом аналізу даних, які маються у Проекті організації і картографічної карти встановлено, що спірна земельна ділянка перебуває повністю в межах РЛП «Диканський» тобто відноситься до природно-заповідного фонду. Розташована ця спірна земельна ділянка ближче до межі Опішнянського района. Також представник зауважує, що у листі від 07.01.2026 Диканська селищна рада просить вивести спірну земельну ділянку із заповідної зони до господарської зони, що вказує на визнання відповідачем перебування спірної землі в межах природно-заповідного фонду. Представник третьої особи Департамента екології та природних ресурсів Полтавської обласної військової адміністрації Воронько О.В. в судовому засіданні вказала, що лист Департамента де зазначено про перебування спірної земельної ділянки в межах РЛП «Диканський» вона не готувала. Перебування спірної землі в межах Парку здійснено шляхом візуального співставлення даних Проекту організації території Парка та картографічних матеріалів. Виїзд на місце не здійснювався. Відповідачка [PERSON] в судові засідання не з?явилась, хоча повідомлялася судом у встановленому законом порядку. Поштові конверти, які направлялися за адресою місця реєстрації останньої повернуті без вручення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». За наявною у матеріалах справи інформацією [PERSON] у серпні 2024 року виїхала за межі України, відомості про в?їзд останньої на територію України відсутні. Про розгляд справи [PERSON] повідомлена згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене за десять днів до дати ухвалення цього рішення, однак у визначений строк відзиву на позов або інших клопотань суду не подала. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази приходить до наступного висновку. Рішенням 2 сесії 22 скликання Полтавської обласної ради народних депутатів від 27.10.1994 затверджено додатковий перелік заповідних територій та об?єктів області, в тому числі і РЛП "Диканський" та внесений в додатковий перелік заповідних територій та об`єктів області загальною площею 11 945 га (а.с. 34-35 т.1). Рішенням 8 сесії 23 скликання Полтавської обласної ради від 17.08.1999 затверджено Проект організації, охорона та рекреаційне використання природних комплексів та об`єктів регіонального ландшафтного парку "Диканський" Полтавської області (а.с.36 т.1). Наказом Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації від 28.01.2019 № 03 було затверджено Положення про Комунальну установу природно-заповідного фонду Регіональний ландшафтний парк "Диканський" Полтавської обласної ради (а.с. 37-45). Відповідно до п. 1.16 Положення межі території РЛП "Диканський" встановлюються в натурі (на місцевості) відповідно до вимог чинного законодавства, закріплюються єдиними державними знаками та аншлагами, наносяться на планово-картографічні матеріали. До встановлення меж Парку в натурі, межі визначаються відповідно до Проекту організації території, охорони, відтворення та рекреаційного використання природних комплексів і об`єктів Парку. Судом встановлено, що рішенням 23 сесії 8 скликання Диканської селищної ради від 26.01.2022 № 37 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано громадянам у власність земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, які розташовані на території Диканської селищної ради Полтавського району, Полтавської області, згідно додатку (а.с.21 т.1) Відповідно до витягу з додатку до цього рішення, серед осіб, яким затверджено проект землеустрою під № 141 зазначено [PERSON] , якій затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3426 га, кадастровий № 5321081700:00:002:0599, для ведення особистого селянського господарства (а.с.21 зворот т.1). Згідно копії проекта землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки на території Диканської селищної ради, яка розроблена ФОП [PERSON] вбачається, що спірна земельна ділянка не має обмежень (обтяжень) щодо її використання (а.с.18 т.2) Відповідно до інформації з Державного реєстра речових прав на нерухоме майно право приватної власності [PERSON] на вказану вище земельну ділянку зареєстровано 09.02.2022 за № 46650472 (а.с. 22). Відповідні відомості про право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку внесено у Державний земельний кадастр, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства (а.с.23) Згідно протоколу огляду місця події від 13.06.2024 з фототаблицею, проведеного у кримінальному провадженні № 42024172020000018 у присутності представника РЛП «Диканський» вбачається, що земельна ділянка з кадастровий № 5321081700:00:002:0599 площею 1,3426 га згідно публічної кадастрової карти, яка розташована на схід від села Кононенки на верху східного схилу долини річки Кратова Говтва та прилягає до лісопосадки, на момент огляду на даній земельній ділянці ростуть багаторічні трави, не має слідів механічного обробітку (а.с.26-28 т.1). На виконання постанови прокурора Диканської окружної прокуратури від 10.09.2024 в рамках кримінального провадження № 42024172020000018 за ч.1 ст.367 КК України, інженер-землевпорядник [PERSON] направила геодезичний розрахунок у вигляді схеми розміщення земельної ділянки з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 відносно меж РЛП «Диканський», відповідно до якого вбачається, що земельна ділянка з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 знаходиться в межах РЛП «Диканський» (а.с.30-33) Постановою прокурора Диканської окружної прокуратури від 23.12.2024 надано заступнику керівника Диканської окружної прокуратури [PERSON] доступ в повному обсязі та згоду на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42024172020000018 від 05.04.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України (а.с.178 т.1) Згідно листа Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіональний ландшафтний парк «Диканський» від 29.03.2024 вбачається, що згідно картографічного матеріалу з Публічної кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 знаходиться в межах РЛП «Диканський». Відповідно до проектних матеріалів вказана земельна ділянка розташована в межах території зони регульованої рекреації «ІІ-13 Балка Магенчанська, долина р.Кратова Говтва, балки Кандзиби, Шквиряча». Основне функціональне призначення даної території «Охорона балочної місцевості. Туризм пішохідний і кінний, екологічні екскурсії» (а.с.46-47 т.1) Відповідно до Проекту організації, охорона та рекреаційне використання природних комплексів та об`єктів регіонального ландшафтного парку "Диканський" 1999 року, який є діючим на момент передачі спірної земельної ділянки у приватну власність та оригінал якого оглянуто в судовому засіданні вбачається, що земельна ділянка з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 знаходиться в межах Регіонального ландшафтного парку «Диканський», ближче до межі з Опішнянською ТГ (а.с.55-59 т.1). Згідно рішення Полтавської обласної ради № 758 від 22.12.2023 змінено межі території регіонального ландшафтного парку «Диканський» шляхом виключення земельних ділянок загальною площею 508,6209 га та включення земельних ділянок загальною площею 1331,5344 га на території Диканської селищної ради Полтавського району Полтавської області (а.с.5 т.2) Разом з тим, як встановлено в ході судового розгляду Проект організації території РЛП «Диканський» 2023 року наразі не затверджений, а змінені межі РЛП «Диканський», які відбулися у 2023 році жодним чином не торкнулися спірної земельної ділянки, вилучення та включення земель до Парка відбулися в іншій місцевості, що підтвердив директор КП ПЗФ РЛП «Диканський». Як вбачається з листа Департамента екології та природних ресурсів Полтавської ОВА від 12.04.2024, за наявними у Департаменті картографічними матеріалами земельна ділянка з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 увійшла до складу РЛП «Диканський» (а.с.60 т.1). Згідно листа Департаменту природно-заповідного фонду Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 23.12.2024 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 накладається на територію РЛП «Диканський», який є об?єктом природно-заповідного фонду місцевого значення (а.с.62-63 т.1) В листі від 23.12.2024 Державна екологічна інспекція Центрального округу зазначила, що відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу Інспекція є міжрегіональним територіальним органом Держекоінспекції. Інспекція здійснює державний нагляд «контроль» за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України вимог законодавства. Однією з функцій Інспекції є звернення до суду. З відповідним позовом щодо спірної земельної ділянки Інспекція не зверталась. Не заперечує проти вжиття заходів прокурорського реагування щодо звернення з позовом до суду (а.с.66 т.1) Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне. У силу приписів ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» вказаний парк входить до природно-заповідного фонду України. Відповідно до статті 21 указаного Закону на території національних природних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей встановлюється диференційований режим щодо їх охорони, відтворення та використання згідно з функціональним зонуванням. На території зони регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарської зони забороняється будь-яка діяльність, яка призводить або може призвести до погіршення стану навколишнього природного середовища та зниження рекреаційної цінності території національного природного парку. Положення ст. 45 ЗК України щодо можливості перебування земель природно-заповідного фонду у приватній власності передбачає, що громадяни у встановленому законодавством порядку можуть створити на належних їм землях об`єкт природно-заповідного фонду і тоді земельні ділянки, на яких вони розміщені, перебуватимуть у приватній власності зі зміною цільового призначення. У цьому випадку землевласник зобов`язаний забезпечити режим охорони об`єкту природно-заповідного фонду з оформленням охоронного зобов`язання. Отже землі природно-заповідного фонду є обмеженими в обороті, а тому не можуть перебувати у власності фізичних осіб, надаватись їм для інших цілей ніж ті, що визначені ст. 9 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України». Вказані висновки відображено в постанові ВП ВС від 11.06.2020 у справі №359/281/18. Згідно з пунктами а), в) ч.3 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом. Пунктом г) ч.1 ст. 150 ЗК України визначено, що до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення. Системний аналіз вищенаведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що землі природно-заповідного фонду, що перебувають у державній, комунальній власності, не підлягають приватизації. Такі землі можуть перебувати у приватній власності лише у зв`язку з формуванням на цих земельних ділянках об`єктів природно-заповідного фонду чи включення земельних ділянок, що належать фізичним чи юридичним особам, до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення). Вилучення (викуп) земель природно-заповідного фонду із комунальної власності, зокрема, для будівництва житла був можливим тільки за рішенням відповідної місцевої ради, якщо вилучення (викуп) земельної ділянки погодила Верховна Рада України. Як встановлено в судовому засіданні Диканська селищна рада з 1994 року була обізнана про існування РЛП «Диканський» та його меж і мала у своєму розпорядженні Проект організації та картографічну карту РЛП «Диканський». Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 26.01.2022 рішенням 23 сесії 8 скликання Диканської селищної ради № 37 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передано в тому числі [PERSON] у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Диканської селищної ради Полтавського району, Полтавської області, площею 1,3426 га, кадастровий № 5321081700:00:002:0599. На дату ухвалення органом місцевого самоврядування спірного рішення щодо надання у власність [PERSON] земельної ділянки на Публічній кадастровій карті України відомості про об`єкти природно-заповідного фонду України, у тому числі РЛП «Диканський» були відсутні. Разом з тим, згідно ч.4 ст. 7 ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. За ст. 54 цього ж Закону зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до статей 51-53 цього Закону за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі відповідного експертного висновку. Встановлено, що на сьогодні межі Парку в натурі не встановлені, тому за частиною 4 статті 7 вказаного Закону межі РЛП «Диканський» визначаються відповідно до Проекту створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду 1999 року. В судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 знаходиться в межах РЛП «Диканський». Вказане підтверджується показами представника РЛП «Диканський» наданими в судовому засіданні, з яких вбачається, що знаходження спірної земельної ділянки в межах РЛП «Диканський» встановлено за допомогою співставлення Проекту створення і організації Парку і картографічних матеріалів з виїздом на місцевість та дослідженим в судовому засіданні оригіналом Проекту створення і організації Парку. Також підтверджується письмовими доказами, а саме геодезичним розрахунком у вигляді схеми розміщення земельної ділянки з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 відносно меж РЛП «Диканський» складеним інженером-землевпорядником [PERSON] в рамках кримінального провадження, відповідно до якого вбачається, що земельна ділянка з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 знаходиться в межах РЛП «Диканський»; листом Комунальної установи природно-заповідного фонду Регіональний ландшафтний парк «Диканський» від 29.03.2024, згідно картографічного матеріалу з Публічної кадастрової карти земельна ділянка з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 знаходиться в межах РЛП «Диканський». Відповідно до проектних матеріалів вказана земельна ділянка розташована в межах території зони регульованої рекреації «ІІ-13 Балка Магенчанська, долина р.Кратова Говтва, балки Кандзиби, Шквиряча». Також належність спірної земельної ділянки до складу РЛП «Диканський» підтверджується листом Департамента екології та природних ресурсів Полтавської ОВА від 12.04.2024 та листом Департаменту природно-заповідного фонду Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 23.12.2024 з яких вбачається, що земельна ділянка з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 накладається на територію РЛП «Диканський», який є об?єктом природно-заповідного фонду місцевого значення. Вказані докази відповідачем не спростовані, тому такі є належними, допустимими та достатніми для встановлення тієї обставини, що спірна земельна ділянка входить до земель природно-заповідного фонду РЛП «Диканський». Крім того до матеріалів справи долучений лист виконавчого комітету Диканської селищної ради від 07.01.2026 в якому зазначається про наявність зауважень до Проекту організації території РЛП «Диканський» 2025 року, зокрема, в п.1 просить змінити зонування території земельної ділянки з кадастровим № 5321081700:00:002:0599 із заповідної зони на господарську зону, що підтверджує належність спірної земельної ділянки до території РЛП «Диканський» (а.с.100-103 т.3) При цьому не розроблення уповноваженим органом проекту землеустрою щодо земельної ділянки, на якій знаходиться РЛП «Диканський» та невнесення до Державного земельного кадастру меж такої земельної ділянки із зазначенням обмежень щодо режиму її використання, не свідчить про відсутність таких обмежень і можливість перебування спірної земельної ділянки у приватній власності. Зокрема у постановах від 13 серпня 2019 року у справі № 910/11164/16, від 26 лютого 2020 року у справі № 911/3315/17, від 16 вересня 2022 року у справі № 752/3090/19 Верховний Суд звертав увагу, що до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що узгоджується із положеннями частини четвертої статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», а неналежне оформлення земельної ділянки не змінює її цільового призначення як віднесеної до земель природно-заповідного фонду і не звільняє органи державної влади від обов`язку діяти відповідно до встановленого чинним законодавством України порядку зміни цільового призначення та вилучення земельної ділянки. Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2025 року у справі № 743/1087/23 зазначив, що фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, але виключно у разі, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду. При цьому набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями ЗК України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та інших нормативно-правових актів України заборонено. Не розроблення уповноваженим органом проекту землеустрою щодо земельної ділянки, на якій розташований регіональний ландшафтний парк, та невнесення до Державного земельного кадастру меж такої земельної ділянки із зазначенням обмежень щодо режиму її використання, не свідчить про відсутність таких обмежень і можливість перебування спірної земельної ділянки у приватній власності. Суд не приймає до уваги доводи представника селищної ради, що факт приналежності земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду в межах РЛП «Диканський» можна встановити лише шляхом проведення земельно-технічної експертизи, оскільки зазначена категорія справ не є такою в якій обов`язкове проведення експертизи у розумінні ст. 105 ЦПК України. Матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження перебування спірної земельної ділянки в межах РЛП «Диканський». Крім того слід звернути увагу, що РЛП «Диканський» був створений у 1994 році, а у 1999 році затверджено Проект організації, охорона та рекреаційне використання природних комплексів та об`єктів регіонального ландшафтного парку "Диканський", тобто землі було віднесено до земель природно-заповідного фонду до затвердження проекту землеустрою [PERSON] . Тобто першочергово статус спірної земельної ділянки визначався, як землі природно-заповідного фонду і спеціальним режимом такої території, що унеможливлює її надання, як землі сільськогосподарського призначення. Отже орган місцевого самоврядування Диканська селищна рада знала чи повинна була знати, проявивши розумну обачність, про неможливість всупереч закону передачі у приватну власність земельної ділянки на території РЛП «Диканський». Також суд відхиляє твердження представника відповідача про недопустимість доказів, а саме наданих копій з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження. Так, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 477/2330/18, чинне процесуальне законодавство не встановлює заборону щодо використання під час розгляду цивільної справи доказів, отриманих у межах інших проваджень. Тобто докази, зібрані у межах кримінального провадження, можуть бути використані як докази у цивільній справі, якщо відповідні дані стосуються предмета доказування. Достовірність і достатність таких доказів суд оцінює з урахуванням обставин конкретної справи. Враховуючи, що подані прокурором копії з матеріалів досудового розслідування кримінального провадження стосуються предмета доказування та процесуальним прокурором надано згоду на розголошення відомостей досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42024172020000018, такі можуть бути використані як докази по даній справі. Суд також приймає до уваги, що втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим із відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала безперешкодне володіння загальнонародними благами та ресурсами, вільний доступ до водних та інших природних ресурсів і об`єктів природно-заповідного фонду. У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами територіальної громади, у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи у публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином, або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів. Набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями ЗК України, ЗУ «Про природно-заповідний фонд України» та інших нормативно-правових актів України заборонено. Надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території РЛП «Диканський» суперечить як статусу відповідного об`єкта природно-заповідного фонду, так і законодавчим обмеженням на ведення особистого селянського господарства на відповідних землях. Отже втручання судом у право [PERSON] мирно володіти спірною земельною ділянкою відповідає закону. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 червня 2023 року у справі № 554/10517/16 (провадження № 14-76цс22) виснувала, що зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку. За таких умов ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є негаторний, а не віндикаційний позов. За таких умов, ефективним способом судового захисту щодо повернення земельної ділянки природно-заповідного фонду власнику є саме негаторний позов. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в межах негаторного позову прокурора про зобов`язання [PERSON] повернути спірну земельну ділянку у відання держави в особі Диканської територіальної громади, оскільки формування такої земельної ділянки на території парку проведено з порушенням положень ч.4 ст.83 ЗК України Такі висновки відповідатимуть висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.10.2023 у справі № 734/1560/20. При цьому суд вважає, що положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції порушені не будуть, оскільки нею гарантується захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність. Тому для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується. У справах "Рисовський проти України" (рішення від 20 жовтня 2011 року, заява №29979/04), "Кривенький проти України" (рішення від 16 лютого 2017 року, заява №43768/07), пов`язаних із земельними правовідносинами, ЄСПЛ, установивши порушення статті 1 Першого протоколу, зазначив про право добросовісного власника на відповідну компенсацію чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавленням права на землю. Водночас, висновки ЄСПЛ потрібно застосовувати не безумовно, а з урахуванням фактичних обставин справи, оскільки цей суд рекомендував оцінювати дії не тільки органів держави-відповідача, але і самого скаржника. Адже певні випадки порушень, на які особа посилається як на підставу для застосування статті 1 Першого протоколу, можуть бути пов`язані з протиправною поведінкою самого набувача майна. Враховуючи вищенаведене та з огляду на характер спірних правовідносин, встановлені обставини і правові норми, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності [PERSON] критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці ЄСПЛ. Крім того суд вважає, що в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірної земельної ділянки [PERSON] , проявивши розумну обачність, могла і повинна була знати про те, що ця ділянка розташована на території природно-заповідного фонду РЛП «Диканський», інформація про який є загальновідомою. Вона могла ознайомитись зі змістом земельного та природоохоронного законодавства, а також за необхідності могла отримати відповідну правову допомогу перед набуттям у власність спірної земельної ділянки. Відтак [PERSON] могла і повинна була розуміти, що ця ділянка належить до земель природно-заповідного фонду, і її отримання у власність для ведення особистого селянського господарства, є неможливим в силу імперативних вимог законодавства України. Також є обґрунтованою й вимога прокурора про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну земельну ділянку та скасування запису у Державному земельному кадастрі. Так відповідно до ч.10 ст.24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно з ч.13 ст.79-1 ЗК України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується у разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Верховний Суд у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі № 734/1560/20 дійшов висновку, що задоволення вимоги прокурора про повернення земельної ділянки у державну власність саме собою не є правовою підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення права власності на спірну земельну ділянку. У зв`язку з цим у разі задоволення негаторного позову прокурора вимога про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну земельну ділянку є такою, що також відповідає ефективному способу захисту порушених прав держави. Відтак вказані позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Також прокурор заявив в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою на здійснення функцій у спірних правовідносинах вимогу про визнання недійсним рішення сесії Диканської селищної ради № 37 від 26.01.2022 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При цьому, розглядаючи відповідний спір, суд має установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси осіб, які звертаються з позовом, та чи є обраний позивачем спосіб захисту ефективним, тобто таким, що забезпечить поновлення порушеного права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц зроблено висновок, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (пункт 52). Суд, незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. Вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 28 вересня 2022 року в справі № 748/1230/21 (провадження № 61-4608св22), від 25 січня 2023 року в справі № 676/3119/20 (провадження № 61-12054св22). У постанові Верховного Суду від 22 червня 2022 року у справі № 676/1795/20 зроблено висновок, що "У той же час оспорення розпорядження органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади про передачу такої земельної ділянки у власність фізичної особи не є необхідним, оскільки суд у будь-якому випадку зобов`язаний надати йому оцінку в мотивувальній частині судового рішення, що й було зроблено судом апеляційної інстанції в цій справі. За таких обставин пред`явлення прокурором окремої позовної вимоги про скасування розпорядження голови Кам`янець-Подільської РДА від 25 липня 2006 року №616/2006 «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] » не відповідає критерію ефективності способу захисту порушеного права". З огляду на зазначене, установивши, що земельна ділянка, передана у власність відповідачки [PERSON] , з порушенням Земельного Кодексу та Закону України «Про природно-заповідний фонд України», остання розташована на землях природно-заповідного фонду, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги про визнання недійсним рішення Диканської селищної ради № 37 від 26.01.2022 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» через неефективність способу захисту порушеного права, оскільки задоволення такої вимоги не призведе до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою. З приводу посилань представника Диканської селищної ради на застосування положень Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» № 4292-IX від 12.03.2025 року слід зазначити наступне. Так вказаним законом доповнено ст. 390 ЦК України положенням такого змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві» (ч.5 ст. 390 ЦПК України). Однак, як було зазначено вище, прокуратура звернулась до суду із негаторним позовом, тобто позовом в інтересах власника майна про усунення перешкод у здійсненні його прав користування та розпорядження майном. Тому у даному випадку [PERSON] не є добросовісним набувачем, оскільки зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду відбулось із порушенням ЗК України, та до неї не застосовуються положення ст. 390 ЦК України щодо компенсації вартості такої земельної ділянки. Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Оскільки позовну заяву прокурора задоволено частково, із чотирьох вимог задоволено три (одна вимога майнового характеру та дві вимоги немайнового характеру), судовий збір, сплачений за позовну заяву у розмірі 12 112 грн. слід стягнути з відповідачів, пропорційно до задоволених вимог, в рівних частинах, а саме по 4 542 грн з кожного (12 112-3 028=9084; 9084/2=4542 грн) Разом з тим, Диканська селищна рада не має власних рахунків в органах казначейства, а відтак не має можливості сплачувати кошти, а органом, який реалізує делеговані владні повноваження з розпорядження коштами місцевого бюджету та здійснює фінансування видатків Диканської селищної ради є виконавчий комітет Диканської селищної ради, тому саме з виконавчого комітету Диканської селищної ради слід стягнути судовий збір в розмірі 4 542 грн.

Outcome: partial