Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що Красноградським районним судом Харківської області у 2008 році було ухвалене рішення про солідарне стягнення з [PERSON] на користь АТ «Факторіал Банк» заборгованості в розмірі 7169 грн 27 коп, з огляду на що 09.07.2008 року державним виконавцем Красноградського ВДВС було відкрито виконавче провадження № 18527233 з виконання виконавчого листа № 2-389, виданого 08.04.2008 року Красноградським районним судом Харківської області. У вересні 2008 року державним виконавцем Красноградського ВДВС було винесено постанову про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження в рамках виконавчого провадження № 18527233. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, постановою від 30.09.2008 року накладено арешт на квартиру позивача, розташовану за адресою: [ADDRESS] . 04.12.2009 року АТ «Факторіал Банк» було припинено, його правонаступником є ПуАТ «Фідобанк», який перебуває у стані припинення, ліквідаційна процедура якого здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб з 20.07.2016 року. Згідно відповіді Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 60-8372/25 від 10.09.2025 року інформації щодо кредитного договору клієнта [PERSON] , укладеного з АТ «Факторіал Банк» (правонаступником якого є ПуАТ «Фідобанк» не знайдено. 23.09.2025 року [PERSON] звернувся до Берестинського ВДВС Харківської області СМУ МЮ із заявою про поновлення виконавчого провадження та скасування постанови про арешт майна, на яку отримав відповідь № 54393 від 01.10.2025 року про те, що в системі АСВП відсутні будь-які відомості щодо виконавчого листа № 2-389, виданого 08.04.2008 року Красноградським районним судом Харківської області про солідарне стягнення з [PERSON] на користь АТ «Факторіал Банк» боргу в сумі 7169 грн 27 коп. Натомість згідно перевірки даних АСВП встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 18527233 щодо виконання виконавчого листа № 2-389, виданого 08.04.2008 року Красноградським районним судом Харківської області про солідарне стягнення із [PERSON] на користь АТ «Факторіал Банк» заборгованості в розмірі 7169грн 27 коп, яке 29.09.2011 року було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника на підставі п.2 ч.1 ст47 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно відомостей виконавця залишок заборгованості на момент повернення виконавчого листа складав 1969 грн 27коп. [PERSON] звертався до державного виконавця з приводу сплати вказаної заборгованості, проте це неможливо з підстав відсутності відкритого виконавчого провадження, неможливості його поновлення за відсутності матеріалів виконавчого провадження та виконавчого листа, закінчення строку звернення до примусового виконання, відсутності стягувача, якому можуть бути перераховані кошти у виконавчому провадженні. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав письмове повідомлення № 60-8372/25 від 10.09.2025 року, зі змісту якого вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ним, як перед правонаступником стягувача, відсутня. Вказане підтверджується відомостями, зазначеними у звіті Бюро кредитних історій від 15.08.2025 року, з якого вбачається, що у позивача відсутня заборгованість перед АТ «Факторіал Банк», ПуАТ «Фідобанк» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Зняття арешту виконавцем у виконавчому провадженні неможливо у зв`язку з відсутністю відкритого виконавчого провадження та відсутністю можливості його поновлення або відкриття, отже арешт з нерухомого майна можливо зняти виключно за рішенням суду. Арешт майна порушує право власності позивача. Позивач [PERSON] просить скасувати обтяження Відділу державної виконавчої служби Красноградського РУЮ Харківської області шляхом звільнення з під арешту майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , накладений на підставі постанови державного виконавця від 09.07.2008 року у виконавчому провадженні № 18527233. Ухвалою судді Берестинського районного суду Харківської області від 29.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі № 626/3254/25. Ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 17.12.2025 року строк проведення підготовчого провадження у цивільній справі № 626/3254/25 продовжено на 30 днів. Ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 27.02.2026 року підготовче провадження закрито, цивільну справу № 626/3254/25 призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Пілігрім П.О. не з`явились, останній звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Берестинського відділу державної виконавчої служби у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про дату час та місце його проведення повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.46) та відзив на позовну заяву (а.с.47-48). З відзиву вбачається, що в системі АСВП відсутні будь-які відомості щодо виконавчого листа № 2-389, виданого 08.04.2008 року Красноградським районним судом Харківської області про солідарне стягнення з [PERSON] на користь АТ «Факторіал Банк» боргу в сумі 7169 грн 27 коп. Натомість згідно перевірки даних АСВП встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 18527233 щодо виконання виконавчого листа № 2-389, виданого 08.04.2008 року Красноградським районним судом Харківської області про солідарне стягнення із [PERSON] на користь АТ «Факторіал Банк» заборгованості в розмірі 7169грн 27 коп, яке 29.09.2011 року було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Залишок заборгованості на момент повернення виконавчого листа стягувачу складав 1969 грн 27коп. Станом на 17.12.2025 року вдруге вказаний виконавчий документ на виконання до ВДВС не надходив; постанова про завершення виконавчого провадження, яка б передбачала зняття арешту з майна боржника державним виконавцем не виносилась. У ВДВС відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна № 8044091 від 09.10.2008 року по виконавчому листу № 2-389, виданому 08.04.2008 року Красноградським районним судом про стягнення солідарно з [PERSON] на користь АТ «Факторіал Банк» боргу в сумі 7169 грн 27 коп. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ПуАТ «Фідобанк», ТОВ «ФК Укрборг»в судове засідання не з`явились, про дату час та місце його проведення повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеної в рамках примусового виконання виконавчого листа № 2-389, виданого 08.04.2008 року Красноградським районним судом (а.с.9), Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 09.10.2008 року на підставі постанови ВДВС Красноградського РУЮ Харківської області від 30.09.2008 року було зареєстровано обтяження арешт нерухомого майна № 8044091 на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] (а.с.10). З Витягу з АСВП вбачається, що на примусовому виконанні у Красноградському РВДВС ГТУЮ у Харківські області перебувало виконавче провадження № 18527233 щодо виконання виконавчого листа № 2-389, виданого 08.04.2008 року Красноградським районним судом Харківської області про солідарне стягнення із [PERSON] на користь АТ «Факторіал Банк» заборгованості в розмірі 7169 грн 27 коп, яке 29.09.2011 року було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Залишок заборгованості на момент повернення виконавчого листа стягувачу складав 1969 грн 27коп (а.с.11-12). Згідно листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 10.09.2025 року № 60-8372/25 відповідно до даних, що знаходились в розпорядженні Фонду протягом ліквідаційної процедури ПУАТ «Фідобанк», не було знайдено інформації щодо кредитного договору клієнта [PERSON] , укладеного з АТ «Факторіал-Банк» (правонаступником якого є ПУАТ «Фідобанк») (а.с.15). Листом № 54393 від 01.10.2025 року Берестинський ВДВС повідомив про те, що в системі АСВП відсутні будь-які відомості щодо виконавчого листа № 2-389, виданого 08.04.2008 року Красноградським районним судом Харківської області про солідарне стягнення з [PERSON] на користь АТ «Факторіал Банк» боргу в сумі 7169 грн 27 коп. Натомість згідно перевірки даних АСВП встановлено, що на виконанні перебувало виконавче провадження № 18527233 щодо виконання виконавчого листа № 2-389, виданого 08.04.2008 року Красноградським районним судом Харківської області про солідарне стягнення із [PERSON] на користь АТ «Факторіал Банк» заборгованості в розмірі 7169грн 27 коп, яке 29.09.2011 року було повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника на підставі п.2 ч.1 ст47 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно відомостей виконавця залишок заборгованості на момент повернення виконавчого листа складав 1969 грн 27коп. Передбачені Законом України «Про виконавче провадження» підстави для зняття арешту з нерухомого майна [PERSON] відсутні, з огляду на що рекомендовано звернутись до суду для зняття арешту з нерухомого майна № 8044091, зареєстрованого 09.10.2008 року (а.с.18-19). Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує права. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовної діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Як зазначено у ч. 1ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Законом України «Про виконавче провадження» встановленні чіткі строки, протягом яких виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на виконання судового рішення в примусовому порядку. Наказом Міністерства юстиції України від 07 червня 2017 року № 1829/5 затверджено Правила ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями. Завершені виконавчі провадження та виконавчі провадження, за якими виконавчий документ повернуто, підлягають передачі до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше 01 серпня поточного року та 01 лютого наступного року (пункт 1 Розділу Х «Передача до архіву виконавчих проваджень» Правил). Розділом ХІ «Знищення справ та виконавчих проваджень» Правил врегульовано порядок та підстави знищення матеріалів виконавчого провадження. Пунктами 1, 2 зазначеного розділу Правил визначено, що передані до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця справи та виконавчі провадження, строк зберігання яких закінчився, підлягають знищенню. Строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік. Правилами визначено, що у разі завершення виконавчого провадження, зокрема у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачу, матеріали виконавчого провадження передаються до архіву та зберігаються протягом трьох років, після чого підлягають знищенню. Отже, у разі повернення виконавчого документа стягувачу та неможливості поновлення виконавчого провадження у зв`язку із закінченням строків пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а як наслідок і неможливість подальшого виконання судового рішення в примусовому порядку, існування арешту, накладеного на майно боржника, втрачає свій сенс, оскільки будь-якого правового механізму реалізації досягнення мети, з якою було накладено арешт, - забезпечення реального виконання судового рішення немає. Під час вирішення питання про скасування арешту, накладеного державним (приватним) виконавцем на майно боржника у виконавчому провадженні, яке завершене у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу, необхідно зважати на існування обставин, які виключають можливість поновлення примусового виконання судового рішення. Водночас застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що підтверджує неодмінність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року N 606-XIV) не передбачає обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 вказаного Закону. Закон України «Про виконавче провадження» (в редакції від 02 червня 2016 року № 1404-VIII) також не передбачає обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 вказаного Закону. За таких умов, державний виконавець, зберігаючи чинність арешту під час повернення виконавчого документа стягувачу, діє відповідно до вимог закону. Правовою метою накладення арешту на майно боржника є забезпечення реального виконання судового рішення. Тобто, кредитор, на користь якого у боржника виникло зобов`язання за судовим рішенням, яке підлягає примусовому виконанню, має обґрунтовані очікування, що внаслідок накладення арешту на майно боржника та його подальшої реалізації остаточне рішення суду буде виконане. Тож накладення та існування арешту на майно боржника до закінчення примусового виконання судового рішення має важливе значення для забезпечення виконання остаточного судового рішення та реального поновлення прав фізичних та юридичних осіб. Арешт майна є заходом, який забезпечує збереження майна боржника з метою реального виконання судового рішення, що підлягає примусовому виконанню. В ситуації, коли бракує будь-якої можливості відновити виконавче провадження, відпадає і сама правова мета збереження арешту - забезпечення виконання судового рішення в примусовому порядку. Збереження арешту, накладеного на майно боржника, за таких умов свідчить, що особа позбавляється можливості вільно розпоряджатися своїм майном без існування для цього правової мети, оскільки сам факт існування арешту не призведе до реального поновлення прав кредитора. За таких обставин особа змушена нести надмірний індивідуальний тягар. Отже, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови, коли немає виконавчого провадження та майнових претензій з боку кредитора, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібного підходу притримується Верховний Суд у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21). Враховуючи усталену практику ЄСПЛ, яка є обов`язковою для застосування національними судами, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, коли немає актуального виконавчого провадження та можливості продовження виконання судового рішення у примусовому порядку, призводить до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Враховуючи встановлені у справі обставини, а саме: відсутність відкритих виконавчих проваджень та фактичних майнових претензій стягувачів (кредиторів) до [PERSON] , на переконання суду, наявність протягом тривалого часу арешту, накладеного державним виконавцем на майно позивача, без об`єктивної та передбачуваної можливості поновлення виконавчого провадження за виконавчим листом, який повернутий, є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння майном, зважаючи на що накладений на майно арешт підлягає скасуванню судом на підставі частини п`ятої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження». Суд вважає за доцільне зауважити, що з досліджених доказів (а.с.9,10) вбачається, що арешт накладений не на все майно позивача, а на 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Підстави для існування арешту майна станом на теперішній час відсутні, його наявність порушує право позивача реалізувати права як власника майна, зважаючи на що суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved