Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 29.12.2019 [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку із чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 29.12.2019. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору, відповідач отримала кредит у розмірі 12000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Станом на 03.10.2025 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку із чим, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 03.10.2025 направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходила та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості. Відповідач ухиляється від належного виконання зобов`язань за договором про надання банківських послуг, у зв`язку з чим відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань та утворилася заборгованість станом на 22.12.2025 в сумі 23465,02 грн., з яких загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 22627,47, заборгованість за пенею 837,55 грн. Добровільно сплатити заборгованість відповідач не бажає. Вважаючи свої права порушеними, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.12.2019 станом на 22.12.2025 в сумі 23465 (двадцять три тисячі чотириста шістдесят п`ять) гривень 02 (дві) копійки, з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 22627 (двадцять дві тисячі шістсот двадцять сім) гривень 47 (сорок сім) копійок, заборгованість за пенею 837 (вісімсот тридцять сім) гривень 55 (п`ятдесят п`ять) копійок та судові витрати у розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 05.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів направлялись на адресу реєстрації відповідача, які вона отримала 13.02.2026, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні про отримання поштового відправлення. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. При цьому, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 29.12.2019 [PERSON] звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 29.12.2019. В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 29.12.2019 [PERSON] просила відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму вказану в додатку. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. Підписуючи анкету-заяву від 29.12.2019 [PERSON] підтвердила, що вона ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості Кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримала їх примірники у мобільному додатку. Просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (в тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в Банку. Засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (а.с.20). В АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] , [INFO] , відкрито рахунок № [NUMBER] , картка № [NUMBER] , тип рахунку [PERSON] , статус картки активна до 12/30, що підтверджується довідкою про наявність рахунку від 22.12.2025 (а.с.18). 30.12.2019 [PERSON] в АТ «Універсал Банк» встановлено кредитний ліміт в сумі 15000 грн., який неодноразово змінювався, востаннє: 03.04.2025 - 12000 грн., про що свідчить складена АТ «Універсал Банк» довідка про розмір встановленого ліміту від 22.12.2025 (а.с.19). Як вбачається із виписки руху коштів по картці за період з 30.12.2019 по 22.12.2025 відповідач [PERSON] активно користувалася відкритим рахунком та використовувала кредитні кошти (а.с.14-17). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» за договором «Мonobank» №б/н від 29.12.2019, станом на 22.12.2025 складає 23465,02 грн., з яких 22627,47 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 837,55 грн. заборгованість за пенею (а.с.6-12). Дослідивши усі докази в їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими позивач зобов`язався надати та надав грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а відповідач [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак, у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Універсал Банк» виконало своєчасно і повністю, надававши кредитні ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором від 29.12.2019 в розмірі 22627,47 грн., що є заборгованістю за наданим кредитом (тілом кредиту). Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), відповідачем не надано, відтак, розрахунок заборгованості узгоджується зі змістом договору та є належним доказом. Вказана позиція суду відповідає позиції, що міститься у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі 753/16745/15-ц, провадження N0 61-40036св18. Щодо вимог про стягнення пені суд зазначає наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє до тепер. Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати пеню в розмірі 837,55 грн., а саме: за період з 02.10.2025 по 22.12.2025, від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог ЦК України, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення такої. Виходячи з вищенаведеного, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме: в частині стягнення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 22627,47 грн. за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 29.12.2019. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем і документально підтверджені платіжним дорученням №48904654530 від 14.01.2026, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у розмірі 3209,20 грн. (3328 х 22627,47 / 23465,02). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial