Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач - ТОВ "Коллект Центр" звернувся до Царичанського районного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.05.2021 р. між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем укладено договір про надання фінансових послуг №2112634232580 "Стандартний", відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 4600.00 грн., зі сплатою відсотків у розмірах, передбачених Договором. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 2112634232580 від 06.05.2021 р. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором №2112634232580 від 06.05.2021 р. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором про надання фінансових послуг №2112634232580 "Стандартний від 06.05.2021 р. в розмірі 32 706.00 грн., з яких 4600.00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту, 28 106.00 грн. - сума заборгованості за відсотками нарахованими за користування кредитом, судовий збір в розмірі 2 662.40 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 13 000.00 грн. Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11 лютого 2026 року провадження з повідомленням сторін ( а.с. 126). Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові просив розглянути справу без участі представника позивача, позивач проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 2-13). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до положень ст. 128 ЦПК України (а.с. 134-135, 136-140, 147-148, 149-150). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав. 30 березня 2026 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.05.2021 між ТОВ "Служба миттєвого кредитування" та відповідачем було укладено Договір про надання фінансових послуг №2112634232580 «Стандартний», відповідно до умов кредитного договору кредитор надав позичальникові кредит у розмірі 4600.00 грн. без конкретної споживчої мети, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти; Орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів з моменту отримання кредиту. Орієнтований строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується і становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту, у такому розмірі: а) 1,6 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом, не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2.04 відсотка, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 відсотка, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 відсотка, порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4в). Тип процентної ставки - фіксована. Нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, в сумі, що нарахована за фактичний строк користування кредитом на дату сплати. В разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Згідно пункту 1.9 договору, граничний строку кредитування (строк дії кредитного договору) становить один рік (а.с.14-18). Пунктом 4.15 договору, передбачено, що цей кредитний договір укладено в письмовій формі у вигляді електронного документа створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг». Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором "Q9". До договору додається паспорт споживчого кредиту (а.с.21-24). Згідно листа ТОВ ФК "Вей фор пей" від 29.12.2025 р. підтверджено переказ коштів 06.05.2021 р. в сумі 4 600. 00 грн. на карту відповідача [NUMBER] , номер договору №2112634232580 (а.с.19). 01 грудня 2021р. між ТОВ "Служба Миттєвого кредитування" та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 1-12 відповідно до якого первісний кредитор ТОВ " Служба миттєвого кредитування " передало ТОВ "Вердикт Капітал" за плату належні йому права вимоги до боржників (а.с.37-45). Відповідно до п. 6.1.1 клієнт відступає, а фактор приймає право вимоги. Згідно п.6.1.2 договору реєстр боржників в електронному вигляді передається фактору за Актом приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді не пізніше наступного робочого дня після здійснення повного фінансування на користь клієнта. Згідно Акту приймання-передавання Реєстру боржників за Договором факторингу №1-12 від 01.12.2021 реєстр боржників передано у повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу (а.с. 46). Згідно Витягу з Додатку №3 до Договору Факторингу №1-12 від 01 грудня 2021 року, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32706 грн. за кредитним договором № 2112634232580 від 06.05.2021 р., яка складається з тіла кредиту 4600.00 грн., суми заборгованості за відсотками 28106.00 грн. (а.с.36). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 2112634232580 від 06.05.2021 р. (а.с.60-64). Згідно п.2.1 вказаного договору первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору права вимоги, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах , визначених цим Договором права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 цього Договору (Реєстр боржників). Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 ТОВ "Вердикт Капітал" передало, а ТОВ "Коллект Центр" прийняло реєстр боржників в повному об`ємі відповідно до умов Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 (а.с. 66). Згідно реєстру боржників до Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продажу) прав вимоги від 10.01.2023 р., що укладений між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр", ТОВ "Коллект Центр" набуло права вимоги до відповідача в сумі 87 745.92 грн., яка складається із 4 600.00.00 грн. - сума заборгованості за тілом кредиту; 83 145.92 грн. - сума заборгованості за процентами (а.с.79). З розрахунку заборгованості фізичної особи [PERSON] перед ТОВ "Вердикт Капітал", вбачається, що відповідач має заборгованість станом на 10.01.2023 р. - 87 745.92 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4 600.00 грн., заборгованість з комісії - 28 106.00 грн., нараховані відсотки в розмірі 55 039.92 грн.; заборгованість станом на 01.12.2021 р. - дату відступлення прав вимоги ТОВ "Вердикт Капітал", становить 32 706.00 грн., яка складається із тіла кредиту в розмірі 4600.00 грн., заборгованості по відсоткам в розмірі 28 106.00 грн., яку враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача (а.с.31-35). Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Отже, позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до ст. 1054 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Крім того, суд зазначає, що за п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, кредитний договір №2112634232580 від 06.05.2021 р. був підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, чим підтверджено укладання між сторонами такого договору, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіну та пароля договір між сторонами не був би укладений, тому сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів. Отже, існують підстави вважати, що сторонами належно обумовлено умови користування позиченими коштами та позичальнику належним чином повідомлено про умови позики. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до приписів ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до приписів ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України позикодавець, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до п.2 ст. 625 ЦК України відповідач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У зв`язку із тим, що отримання у кредит грошових коштів відповідачем підтверджено належними доказами по справі, і у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти у розмірах та у строки, зазначені у кредитних договорах, та сплачувати відсотки за користування кредитом, а у випадку порушення договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення кредитних коштів також сплачувати відповідні штрафні санкції, які прямо передбачені наявними умовами договорів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов договору в частині своєчасного повернення суми отриманих кредитів та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків у встановлені в договорі терміни. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. У свою чергу, відповідач будь-яких доказів на спростовування розрахунків заборгованості здійснених позивачем, суду не надав. Що стосується укладених договорів факторингу, суд зазначає наступне. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України). Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст.1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлює загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг. Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. Згідно з п. 5 ч. 1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. За п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. У ч. 1 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» зазначено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов`язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. Таким чином, фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до державного реєстру фінансових установ. Навіть при умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідачка не мала жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісних кредиторів, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 25 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.80) підтверджує, що ТОВ «Коллект Центр»за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Права вимоги за кредитним договором №2112634232580 від 06.05.2021 р., перейшло до ТОВ «Коллект Центр». Всупереч умовам кредитного договору №2112634232580 від 06.05.2021 р., відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Коллект Центр", ні на рахунки попередніх кредиторів. Таким чином, за вищевказаних обставин суд доходить висновку, що між сторонами по справі укладено кредитний договір №2112634232580 від 06.05.2021 р., за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум позичальнику у вигляді тілу кредиту, відсотків матеріали справи не містять. У зв`язку із чим, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша друга статті 133 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000.00 грн. надано договір № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року про надання правової допомоги (а.с.87-89), прайс-лист АО "Ліга Ассістанс" (а.с.91-93), заявка на надання юридичної допомоги №1316 від 01.12.2025 р. (а.с.94), витяг із акту №17 про надання юридичної допомоги від 31.12.2025 р. (а.с.97). Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, а також те, що представник позивача безпосередньої участі у судових засіданнях не брав, тому заявлена сума у 13 000 грн. є завищеною. Отже, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності, беручи до уваги співмірність розміру витрат на виконання професійної правничої допомоги з ціною позову та обсягом фактично виконаних робіт, а також пропорційності стягнення судових витрат, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією №0602430161 від 23.01.2026 р. про сплату судового збору у розмірі 2 662.40 грн. (а.с. 1). Згідно зі ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 2 662.40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved