Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

В жовтні 2025 року позивачі звернулись до суду із позовом до [PERSON] , відповідно до якого просили зобов`язати відповідача усунути їм перешкоди у спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] , та визначити наступний спосіб участі бабусі та дідуся у вихованні онуки: спілкуватись з онукою щосуботи з 11:00 год. до 19:00 год. без присутності матері, в тому числі з можливістю прогулянок по місту і відвідування закладів культури, перебувати з дитиною за місцем проживання бабусі та дідуся; з 11:00 год. до 15:00 год. у наступні світкові дні: День народження дитини - [PERSON] , ( [INFO] ), День народження дідуся [PERSON] ( [INFO] ), День народження бабусі [PERSON] ( [INFO] ), Новий рік (1 січня), Пасха (Великдень), травневі свята (1 та 9 травня), Трійця, День незалежності України (24 серпня), Різдво Христове (25 грудня) без присутності матері; визначити місце передачі та повернення дитини за місцем її фактичного проживання з матір`ю. Свої вимоги мотивувала тим, що у період часу з 03.05.2022 по 11.02.2025 син позивачів та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка є онукою позивачів. До травня 2025 року позивачі мали регулярний контакт з онукою, займалися її розвитком та вихованням, гуляли з нею, забезпечували речами першої потреби, вчили грі на піаніно. В подальшому відповідач раптово у односторонньому порядку припинила зв`язок позивачів з онукою, що на думку позивачів, має місце через імовірну сварку відповідача із своїм колишнім чоловіком сином позивачів. Позивачі неодноразово намагалися відновити цей зв`язок, приходили до відповідача додому та в дитячий центр, однак відповідач двері не відкривала на повідомлення у за стосунку «Вайбер» не реагувала, а у дитячому закладі їм було повідомлено, що дитину забирає невідомий їм чоловік на ім`я [PERSON] . 30.06.2025 позивачам вдалося побачити онуку Мрію на вулиці біля будинку відповідача з цим чоловіком протягом 15 хвилин, після чого дитину забрали. Після цього позивач [PERSON] написав заяву до поліції щодо перешкоджання у побаченнях та спілкуванні з онукою, однак отримав відповідь щодо того, що у даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини, які вирішуються в індивідуальному порядку в суді. Востаннє позивачі бачили онуку 31.08.2025 у присутності матері на дитячому майданчику менше години, всупереч заздалегідь узгодженому з відповідачем часу в 1,5 години. За такого позивачі вважають, що відповідач [PERSON] чинить позивачам перешкоди у спілкуванні з онукою, що суперечить діючому законодавству та інтересам дитини, у зв`язку з чим просять задовольнити позов. Ухвалою Інгульського районного суду м. Миколаєва від 20.10.2025 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 03.12.2025 задоволено заяву позивачів та їх представника про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції. 04.11.2025 від представника відповідача адвоката Ніколаєва О.М. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом встановлення графіку позивачам у спілкуванні з онукою один день на місяць у присутності матері, оскільки відповідач переживає за безпеку дитини після спроби її викрадення батьком, коли він без дозволу [PERSON] перевіз дитину з Польщі до Іспанії, хоча вона добровільно вивезла дитину на прохання її батька для зустрічі саме в Польщі. Своєю неприпустимою поведінкою син позивачів підірвав довіру до нього. А оскільки позивачі підтримують свого сина, це може наражати дитину на небезпеку. В судовому засіданні позивачі [PERSON] , [PERSON] , їх представник [PERSON] , які беруть учать в судовому засіданні в режимі відео конференції, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити позов. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засідання позов визнали частково з підстав, зазначених у відзиві, не заперечували. Відповідач [PERSON] повідомила, що на даний час проживає з дитино та батьками у приватному будинку в м. Миколаєві за адресою реєстрації, працює дистанційно виконавчим директором благодійного об`єднання «Госпіс надії України». У Києві буває зараз рідко, тому заперечує також щодо вимог в частині передачі дитини за місцем її колишнього проживання. Також підтримали клопотання про долучення до матеріалів справи доказів від 18.03.2026, яке протокольно задоволено. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Свідок [PERSON] , яка є бабусею Мрії та матір`ю відповідача в суді пояснила, графік дитини та її дозвілля у м. Києві та м. Миколаївни, зокрема відвідування нею дитячого садку у м. Миколаєві та центру розвитку у м. Києві та гуртків у цих містах, пояснивши, що вільним днем у дитини є вечір середи та Неділя як день тижня. Свідок [PERSON] , яка є головним адміністратором МАХДТ (раніше театр ім. Чкалова) в судовому засіданні пояснила, що дитина Мрія часто відвідує театральні вистави та майстер-класи в театрі, де вона її зустрічає із бабусею [PERSON] або відповідачем. Дитина є дуже розвиненою на свій вік та видно, що родина матері займається її розвитком. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. У відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 24, т. 1). З матеріалів справи та пояснень сторін встановлено, що [PERSON] (син позивачів) та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.05.2022 по11.02.2025. Згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 11.02.2025 у справі №760/25140/24 шлюб між ними було розірвано (а.с. 26-27, т. 1). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 25). Враховуючи викладене, позивачі [PERSON] та [PERSON] є рідними бабою та дідом малолітньої [PERSON] , [INFO] . Після припинення подружніх відносин між [PERSON] та [PERSON] малолітня [PERSON] залишилась проживати разом із матір`ю. Як вбачається з матеріалів справи, пояснень свідків та сторін, відповідач [PERSON] на даний час проживає з дитиною та батьками у приватному будинку в м. Миколаєві за адресою реєстрації, працює дистанційно виконавчим директором благодійного об`єднання «Госпіс надії України». У Києві буває зараз рідко. До травня 2025 позивачі мали регулярний контакт з онукою, займалися її розвитком та вихованням, гуляли з нею, забезпечували речами першої потреби, вчили грі на піаніно. В подальшому відповідач раптово у односторонньому порядку припинила зв`язок позивачів з онукою. Посилаючись на викладене, позивачі звернулись із даним позовом до суду. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно із частинами восьмою, дев`ятою та десятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист Положеннями статті 257 СК України визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки та інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. За правилами частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особистої прихильності дитини, її віку, стану здоров`я та інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82). Подібні правові висновки щодо врахування найкращих інтересів дитини висловлені у рішенні ЄСПЛ від 23 липня 2019 року у справі «Швець проти України» (заява № 22208/17), а також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду у постановівід 12 квітня 2021 року у справі № 638/12278/15, провадження № 61-14491сво20. Дитина є найбільш вразливою стороною у будь-яких сімейних конфліктах, оскільки на її долю припадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не лише спірні питання між батьками та іншими особами, а фактично визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Дослідивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, взявши до уваги встановлені судом обставини справи про те, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивачів можливості спілкуватися з онукою, тобто між сторонами існує спір з цього приводу, враховуючи право та бажання позивачів спілкуватися з малолітньою дитиною, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивачів, як баби і діда, які мають законне право на спілкування зі своєю онукою та на участь у її вихованні, підлягають частковому задоволенню. Суд вважає, що задоволення позовної вимоги про спілкування баби і діда з онукою шляхом побачень із нею кожної другої і четвертої суботи місяця забезпечить підтримання контакту між ними. При цьому суд, визначаючи порядок спілкування позивачів із дитиною, враховує вік дитини, її особисту прихильність до позивачів, особливості її розвитку, виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, факт проживання позивачів з онукою в різних містах - з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини. В той же час, матеріали справи не містять даних, що баба і дід створюють перешкоди матері у питаннях, пов`язаних з вихованням дитини або мають негативний вплив на дитину. За таких обставин, присутність відповідачки під час зустрічей позивачів з дитиною не обумовлене необхідністю перебування дитини у цей час у спокійному та стійкому середовищі, відповідно не є обов`язковим. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, доведення обставин свідомого, умисного спричинення конфліктів, або інших дій, які могли б негативно впливати на психо-емоційний стан дитини, покладено на відповідача. Всупереч вимогам ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано будь-яких доказів стосовно винної поведінки та свідомого спричинення позивачами конфліктів, та, зокрема, відсутні достовірні відомості про таку поведінку [PERSON] , [PERSON] відносно їх малолітньої онуки, яка негативно впливала б на дитину. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної 20 листопада 1959 року Генеральною Асамблеєю ООН, є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Отже, згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. Більш того, в ньому втілений один з фундаментальних принципів Конвенції. Дитина має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти зі своїми родичами, за винятком випадків, коли це суперечить її інтересам. Метою законодавчого закріплення права баби і діда на спілкування з дитиною і є, насамперед, захист інтересів дитини. Здійснення бабою і дідом своїх прав і виконання обов`язків повинно ґрунтуватися на повазі до прав дитини і її людської гідності. З урахуванням викладеного, на підставі наданих сторонами доказів, враховуючи відсутність згоди між матір`ю та бабою і дідом щодо визначення порядку спілкування позивачів з онукою, суд дійшов висновку про те, що права позивачів на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною підлягають судовому захисту. А саме необхідно визначити наступний спосіб участі [PERSON] , [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою онукою [PERSON] , [INFO] : кожної другої та четвертої Неділі (дня тижня) місяця з 11:00 год. до 19:00 год. без присутності матері дитини - з можливістю відвідувати громадські місця, культурні заклади, місця розваг і відпочинку для дітей, місце проживання баби і діда, із обов`язковим врахуванням стану здоров`я дитини і погодних умов;у святкові дні, а саме щороку день народження діда [PERSON] та баби [PERSON] , - з 11:00 год. до 15:00 год. без присутності матері дитини, із обов`язковим врахуванням стану здоров`я дитини і погодних умов та щороку у день народження дитини ( [INFO] ) у присутності матері із обов`язковим врахуванням стану здоров`я дитини і погодних умов. Визначений вище спосіб участі баби і діда у вихованні онуки відповідає інтересам малолітньої дитини та позивачів, не порушуватиме встановлений режим дня, створюватиме сприятливі умови для фізичного та психічного розвитку дитини, а також сприятиме повноцінному вихованню Мрії, задоволенню життєво важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю родичів, що забезпечить її виховання в атмосфері любові, моральної забезпеченості, враховуючи при цьому її малолітній вік. У відповідності до положень ЗУ «Про судовий збір» позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору к інвалід ІІ групи. Судовий збір за звернення із даним позовом до суду в розмірі 2 422,40 грн. оплачено позивачем [PERSON] . Враховуючи викладене, згідно положень ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: partial