Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У липні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог зазначається, що 18.11.2020 між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр Фінансових Рішень» та відповідачем укладено кредитний договір №4695069111, за умовами якого [PERSON] отримала кредит на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. Так, відповідачка одержала кредит у розмірі 16 821 грн., строком на 18 місяців, зі сплатою процентів та комісії, визначених договором. 07 жовтня 2016 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» має право щоденно відступати новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. 02 грудня 2022 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/7-Ф, відповідно до якого до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/7-Ф від 02.12.2022 до позивача перейшло право вимоги до відповідачки [PERSON] по кредитному договору №4695069111, на загальну суму 23 574,33 грн. З огляду на викладене, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору №4695069111 від 18.11.2020 року у загальному розмірі 23 574,33 грн та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 гривні. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Дутчак І.М. від 02 серпня 2023 року відкрито провадження в справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 04 листопада 2025 року прийнято справу до свого провадження, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»просило розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзиву не подала, причини неявки суду невідомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом. Відповідно до кредитного договору 4695069111, укладеного 18 листопада 2020 року між ТОВ ««ФК «ЦФР» та [PERSON] , кредитодавець надає позичальнику кредит на суму 16 821 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі. У п. 1.2 договору сторони погодили, що кредит надається строком на 18 місяців. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит 18 травня 2022 року. 07 жовтня 2016 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» укладено договір факторингу № ТАСЦФР-10-2016, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» має право щоденно відступати новому кредитору свої права вимоги до Позичальників, а АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Відповідно до Договору факторингу № НІ/11/7/-Ф, укладеного 02 грудня 2022 року міжАТ«ТАСКОМБАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № НІ/11/7/-Фвід 02 грудня 2022, на користь позивача відступлено право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4695069111 від 18.11.2020, загальний розмір боргу якої становить 23 574,33 грн., з яких: 16 821,00 грн. сума основного боргу, 1,73 грн. сума нарахованих відсотків, 6 751,60 грн сума заборгованості за щомісячними відсотками. Відповідно до надано позивачем розрахунку суми заборгованості, відповідач належним чином умови договору не виконала, тому станом на 05.12.2022 року, борг [PERSON] за кредитним договором № 4695069111 від 18.11.2020 становить 23 574,33 грн., що складається з: 16 821,00 грн. сума основного боргу, 1,73 грн. сума нарахованих відсотків, 6 751,60 грн сума заборгованості за щомісячними відсотками. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Згідно зі ст. 625 ЦК України встановлено, шо боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надано суду копії кредитного договору, паспорту кредиту, договори факторингу, акту прийому-передачі, витягу з Реєстру боржників, а також розрахунок заборгованості за укладеним договором позики. Однак, надані позивачем документи, ні прямо, ні опосередковано, не підтверджують факт отримання відповідачкою [PERSON] від первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР» грошових коштів на підставі укладеного договору позики та наявність у відповідача заборгованості перед позивачем у розмірі, який зазначено у позові ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів перерахування на банківський рахунок відповідача суми позики за кредитним договором №4695069111 від 18 листопада 2020 року. Так, ні платіжних доручень, ні платіжних інструкцій, ні банківських виписок, ні інших первинних документів, які б підтверджували здійснення первісним кредитором операції з перерахування коштів відповідачу позивачем до суду не надано. Крім того, документи, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації. Однак таких документів позивач також суду не надано. У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц вказала на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. За наведених обставин справи суд вважає, що надані документи ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», не підтверджують заявлених вимог, оскільки стороною позивача не надано доказів перерахування відповідачу грошових коштів у позику за кредитним договором № 4695069111 від 18 листопада 2020 року. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши наявні в матеріалах докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог належними та допустимими доказами, відтак у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 4695069111 від 18 листопада 2020 року, суд відмовляє. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed