Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 15.03.2023-100000525 від 15.03.2023 у розмірі 10120 грн, а також покласти судові витрати на відповідача. Позов обґрунтовано тим, що 15 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 15.03.2023-100000525 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у сумі 6 000 грн строком на 42 дні з датою повернення кредиту 25.04.2023. Зобов`язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на дату звернення до суду утворилася заборгованість у розмірі 10 120 грн, з яких: 6 000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 4 120 грн - заборгованість за процентами. Позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, факт отримання ним кредитних коштів, часткову сплату 2 000 грн від 12.08.2024 та наявність непогашеної заборгованості. Ухвалою суду від 05 березня 2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу за відсутності позивача та його представника, не заперечував проти заочного розгляду справи та зазначив, що докази щодо понесених витрат на правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подав. Суд, виконуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, ухвалив провести заочний розгляд справи. При цьому відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача суд не розцінює як визнання позовних вимог, оскільки подання заперечень на позов є правом, а не обов`язком відповідача і не звільняє позивача від доведення обставин, на які він посилається, як це передбачено ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані представником позивача документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 15 березня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 15.03.2023-100000525. Відповідно до умов цього договору [PERSON] було надано кредит у сумі 6000 грн строком на 42 дні, з датою повернення 25.04.2023. Зобов`язання за вказаним договором відповідач [PERSON] належним чином не виконав, у зв`язку із чим станом на дату звернення до суду утворилася заборгованість за кредитом: 6 000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 4 120 грн - заборгованість за процентами, що разом становить 10 120 грн. На підтвердження укладення договору та надання кредитних коштів позивачем надано копію заявки на отримання кредиту від 15.03.2023р., квитанцію про перерахування коштів від 15.03.2023, розрахунок заборгованості, відомості щодо ідентифікації відповідача через систему BankID Національного банку України, а також дані щодо часткової сплати 2 000 грн від 12.08.2024. За змістом статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей 205, 207, 626, 628, 638 ЦК України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний у встановленому законом порядку, має наслідки договору, укладеного у письмовій формі. Суд враховує, що подані позивачем документи є паперовими копіями електронних доказів. Разом із тим сама по собі така форма подання доказу не виключає можливості їх оцінки судом. Оскільки в межах розгляду справи відповідач не подав відзиву, не заперечив проти належності чи допустимості таких доказів, не ставив питання про їх невідповідність оригіналам, а зміст поданих документів у сукупності дозволяє встановити факт виникнення договірних правовідносин між сторонами, суд бере їх до уваги під час вирішення спору. Суд також враховує, що відповідач [PERSON] під час укладення кредитного договору пройшов ідентифікацію шляхом використання системи BankID Національного банку України, а документи, що складають кредитний договір, були підписані одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер телефону, зазначений ним як фінансовий. Згідно зі статтями 509, 525, 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 1048, 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит у строк та в порядку, встановлені договором, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі, визначеному договором. З наданих матеріалів справи вбачається, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконав належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 6 000 грн. Натомість відповідач [PERSON] належним чином свого обов`язку щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Щодо укладення договору в електронній формі та отримання відповідачем кредитних коштів суд зазначає таке. Відповідно до частин третьої та шостої статті 11, частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом оферти та її акцепту, а моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Матеріали справи підтверджують, що [PERSON] акцептував умови договору в інформаційній системі кредитодавця, пройшов електронну ідентифікацію, після чого позивач перерахував кредитні кошти на рахунок споживача, зазначений у договорі. Крім того, часткова сплата 2 000 грн від 12.08.2024 свідчить про визнання відповідачем боргових зобов`язань. Вирішуючи вимогу про стягнення заборгованості, суд виходить з того, що позивачем доведено факт надання відповідачу [PERSON] кредитних коштів у розмірі 6 000 грн, наявність у відповідача обов`язку їх повернути, а також обов`язку сплатити проценти, передбачені кредитним договором. Отже, вимога про стягнення заборгованості із відповідача за тілом кредиту у сумі 6 000 грн є обґрунтованою, а позов у цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі. Щодо складових заявленої до стягнення суми суд зазначає таке. Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість за кредитним договором № 15.03.2023-100000525 від 15.03.2023 становить 10 120 грн, з яких 6 000 грн - тіло кредиту та 4 120 грн - проценти. Проценти за користування кредитом нараховані відповідно до умов кредитного договору та в межах строку кредитування, визначеного сторонами. Будь-яких доказів неправильності розрахунку, сплати боргу у повному обсязі або недійсності правочину відповідач суду не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки проценти за вказаним кредитним договором нараховувалися відповідно до його умов та закону, підстав для їх зменшення суд не вбачає. Оцінивши подані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Отже, загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 10 120 грн, з яких 6 000 грн - заборгованість за тілом кредиту та 4 120 грн - заборгованість за процентами. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить із такого. Відповідно до статей 133, 141 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. У разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 662 грн 40 коп. Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає, що в позовній заяві позивач повідомив про намір подати докази їх понесення протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення, а тому питання про їх розподіл може бути вирішене судом у порядку, передбаченому ЦПК України, після подання відповідних доказів. На підставі викладеного,

Outcome: approved