Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 31 жовтня 2024 року відповідач [PERSON] ознайомився з умовами кредитування та пдписав Паспорт кредиту. В цей же день відповідач підписав власноручно заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: тип кредиту та розмір кредитного ліміту відновлювальна кредитна лінія до 200000,00 грн. (п.9.2 Договору); тип кредитної картки картка «Універсальна»; строк кредитування 12 місяців з пролонгацією (п.9.2 Договору); процентна ставка, відсотків річних 42,0 % (п.9.3 Договору); розмір мінімального обов`язкового платежу 5 % від заборгованості, але не менше ніж 100 грн., щомісячно, або 10 % від заборгованості, але не менше 100 грн., щомісячно, у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.9.4 Договору); проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00 % (п.9.5 та п.2.1.1.2.12 Договору). На підставі вказаної заяви відповідачу видано кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 12/28, тип Універсальна, в подальшому відповідач отримав додатково кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 04/29, тип Універсальна. Відповідач користувався кредитним лімітом, але припинив своєчасно надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками та іншими витратами, у зв`язку з чим станом на 13 серпня 2025 року має заборгованість в загальному розмірі 43972,32 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 34981,06 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 8991,26 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду від 28 листопада 2025 року вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки відповідно до положень ч.6 ст. 19 ЦПК України даний спір є малозначним. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Суд, дослідивши докази, викладені в письмових матеріалах справи, надавши їм належну оцінку, дійшов такого висновку. Факт перебування сторін у договірних правовідносинах підтверджується копією заяви позичальника від 31 жовтня 2024 року про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, в якій мається підпис відповідача. Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредиту відповідач періодично здійснювала погашення кредиту, а згідно виписки по рахунку відповідач активно користувалася кредитними коштами. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що в порушення умов кредитного договору відповідач кредит не сплачує, у зв`язку з чим станом на 13 серпня 2025 року має заборгованість в загальному розмірі 43972,32 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 34981,06 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 8991,26 грн. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. За визначенням ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Суд вважає доведеним , що умови кредитного договору, укладеного 31 жовтня 2024 року між відповідачем та АТ КБ «ПриватБанк», були порушені і станом на 13 серпня 2025 року має заборгованість в розмірі 43972,32 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 34981,06 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 8991,26 грн. Доказів погашення відповідачем заборгованості суду не надано. Таким чином, суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved