Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

28 січня 2026 року на адресу Фастівського міськрайонного суду Київської області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини та припинення стягнення аліментів. За змістом заявлених позовних вимог стверджується, що сторони спору перебували у зареєстровану шлюбі з 16 лютого 2002 року до 14 червня 2018 року, в подальшому шлюб був розірваним за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області. За період перебування сторін спору у зареєстрованому шлюбі у них народилися донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 05.06.2018, який виданий Фастівським міськрайонним судом Київської області, справа 381/1432/18, стягнуто з позивача аліменти на користь відповідачки на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки від усіх доходів, але не менше як 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Проте, в даний час, коли діти вже підросли то стало проявлятися те, що [PERSON] на позивача візуально взагалі не схожа. Більше того, діти ( [PERSON] та [PERSON] ), не дивлячись на різницю у віці, взагалі не схожі між собою. В момент реєстрації народження дитини позивач не знав і не міг знати, що [PERSON] не його дитина, а сумніви щодо батьківства в нього з`явились лише після того, як дитини підросла і візуально стала на нього зовсім не схожа, крім того, інші люди (колеги, знайомі, родичі) теж почали виявляти такі відмінності в зовнішності, і неодноразово почали повідомляти про це позивачу. Тому, маючи обґрунтовані сумніви щодо свого батьківства, позивач провів у медико-генетичному центрі «Мама Папа» аналіз ДНК на батьківство, за результатами якого ймовірність його батьківства щодо дитини [PERSON] , 2014 року народження, становить «О». Враховуючи, вищенаведені обставини позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки вважає, що він не являється біологічним батьком даної дитини. Крім того, у зв`язку з тим, позивач не являється біологічним батьком також позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання дитини [PERSON] , 2014 року народження. 10 лютого 2026 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області було відкритим провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а. с. 22, 22, зворот). В підготовчому судовому засіданні відповідач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити надавши висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження № 52784 від 24.03.2026 року, складений для подачі до суду. Відповідачка в підготовчому судовому засіданні зазначила, що позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення, подала відповідну письмову заяву. Від Фастівського відділу реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а. с. 28). Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані докази, суд встановив наступні обставини. [INFO] народилась [PERSON] , її батьками у свідоцтві про народження зазначені сторони спору. Зазначена обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 04 березня 2014 року (а. с. 12). 05 червня 2018 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у справі № 381/1432/18 видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частин від усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду (04.05.2018) і до досягнення старшою дитиною повноліття, копія судового наказу долучена до матеріалів справи (а. с. 13). В судовому засіданні сторони спору підтвердили, що старший син досяг повноліття та стягнення аліментів на його утримання автоматично припинено, судовий наказ є чинним в частині стягнення аліментів на утримання доньки сторін спору. Відповідно до результатів дослідження (висновок молекулярно-генетичної експертизи № 52784 від 24.03.2026) за аналізом ДНК на батьківство, проведеного Медико-генетичним центром "Мама Папа", ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 0 %. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом положень ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126,127 СК). Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників, їхніх представників. Зважаючи на те, що відповідачка визнала позов та не заперечує проти того, щоб позивача виключили з актового запису про народження дитини як батька дитини, а також враховуючи докази щодо відсутності кровного споріднення між позивачем та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується результатом дослідження (висновок молекулярно-генетичної експертизи № 52784 від 24.03.2026) за аналізом ДНК на батьківство, суд приходить до висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині виключення відомостей про нього, як батька, з актового запису про народження дитини. Такий спосіб захисту права передбачений в статті 136 СК України і є ефективним у розумінні статті 13 Європейської конвенції про захист прав людини та її основоположних свобод. Стосовно позовних вимог в частині припинення сплати аліментів суд виходить з такого. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначенихрозділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини (або особи, відомості про яку, як про батька дитини, виключені з актового запису), не виникає. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим із батьків, хто проживає окремо від дитини. Натомість позивач мотивує заявлені позовні вимоги тим, що він не є батьком дитини, а відповідачка проти цього не заперечує. З врахуванням встановлених судом обставин, враховуючи вимоги ст. 180 СК України, підлягає припиненню обов`язок позивача щодо сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] , що був попередньо встановленим відповідно до судового наказу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 05.06.2018 року у справі № 381/1432/18. Наведене у свою чергу є підставою для задоволення позовних вимог в частині припинення стягнення аліментів. Такий спосіб захисту права відповідає положенням пункту 7 частини 2 статті 16 ЦПК України припиненню правовідношення. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині виключення відомостей про батька дитини та припинення стягнення аліментів є обґрунтованими, а визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про їх задоволення. В цьому випадку, суд зауважує, що наслідки визнання позову відповідачкою були їй роз`яснені в судовому засіданні. У відповідності до приписів статті 141, 142 ЦПК України, суд стягує з відповідачки на користь позивача 50 % понесених ним витрат зі сплати судового збору за подання позову, інші 50 % підлягають поверненню з державного бюджету.

Outcome: approved