Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] , про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позові позивач просить суд зобов`язати [PERSON] відшкодувати [PERSON] збитки (матеріальну, майнову шкоду), завдані внаслідок протиправних дій у дорожньо-транспортній пригоді, що мала місце 18.07.2024, у розмірі 774 937,86 грн. Зобов`язати [PERSON] відшкодувати [PERSON] моральну шкоду у розмірі 40 000,00 грн. Вирішити питання щодо повернення [PERSON] залишків колишнього транспортного засобу [PERSON] після повного відшкодування [PERSON] [PERSON] збитків (матеріальної, майнової шкоди) у розмірі 774 937,86 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 18 липня 2024 року о 22:10 водій [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом «BMWX5» номерний знак [NUMBER] , у Харкові на перехресті пр-т. Любові Малої та вул. Дудинської, біля будинку № 47 по пр-т. Любові Малої, не був уважним, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 (дати дорогу), не надав дорогу автомобілю «Hyundai Kona», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який наближався до перехрестя по головній дорозі, внаслідок чого відбулося зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди та порушення Відповідачем вимог пунктів 2.3(6), 8.4.(б), 16.11 ПДР України дорогу автомобілю «Hyundai Kona», номерний знак [NUMBER] було завдано суттєвих механічних пошкоджень та завдано матеріальних збитків [PERSON] . 26.09.2024 Жовтневим районним судом м. Харкова було ухвалено постанову про визнання винним [PERSON] у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави. Таким чином, позивач має право на звернення до суду з позовними вимогами про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки у порядку ст. 1187 Цивільного кодексу України. 17.12.2024 позивач звернувся до до Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса» із заявою про проведення комплексної автотехнічної та транспортно-товарознавчої експертизи. 28.01.2025 позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про регламентну виплату. МТСБУ надало відповідь на заяву про регламентну виплату Позивача, відмовивши у її здійсненні, посилаючись на те, що по відношенню до пошкодженого ТЗ марки HYUNDAI 3 номерним знаком [NUMBER] на момент ДТП був відсутній договір зазначеного виду страхування, то такий транспортний засіб не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, і, відповідно, МТСБУ не має повноважень відшкодувати шкоду, заподіяну пошкодженням такого транспортного засобу. 20.06.2025 Позивачем отримано Висновок експертів № 12664/12665 за результатами проведення комплексного автотехнічного та транспортно-товарознавчого експертного дослідження від 28.05.2025, відповідно до висновків якого: «У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля BMW X5 [PERSON] не відповідали вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Hyundai Коnа» р.н. [NUMBER] , приймається у розмірі ринкової вартості авгомобіля «Hyundai Коnа» р.н. [NUMBER] на момент пошкодження у результаті від ДТП (18.07.2024), складає: 774 937,86 грн. Вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту «Нyundai Kona» р.н. [NUMBER] , складає: Сс = 1 203 379,28 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Hyundai Kоnа» р.н. [NUMBER] по цінам станом на момент проведення технічного огляду (05.02.2025), складає: 1 343 159,99 грн. Позивач зазначає, що зазнав не лише матеріальних збитків, пов`язаних із фактичним знищенням транспортного засобу, проведення експертиз, а і моральну шкоду. Позивач зазнав шкоди здоров`ю та тривалий час проходив лікування; транспортний засіб Позивача протиправними діями Відповідача було знищено, унаслідок чого, Позивач тривалий час (більше 1 року) не може використовувати його, проживаючи при цьому у місті, яке регулярно піддається обстрілам з боку країни-агресора і не маючи можливість у екстреній ситуації врятувати своє життя і життя своїх близьких осіб через відсутність транспортного засобу. Позивач зазнав глибоких моральних, душевних страждань, втратив можливість володіти, користуватись пошкодженим транспортним засобом за його призначенням, а також розпоряджатись таким транспортним засобом на свій розсуд, зазнав значних обмежень у привичному ритмі життя через знищення його транспортного засобу. Позивач оцінює моральної шкоди у розмірі 40 000,00 грн. Ухвалою Новобаварського районного суду міста Харкова від 06.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі. Призначено підготовче судове засідання. 15 грудня 2025 року на адресу Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла заява представника позивача Самойлова Є.Ю., відповідно до якої просив суд проводити судові засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою додатку EasyСon (https://vkz.court.gov.ua/). Ухвалою суду від 17 грудня 2025 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Самойлова Євгена Юрійовича про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та за допомогою додатку EasyСon по цивільній справі №639/8164/25 задоволено. Ухвалою суду від 19 січня 2026 року закрито підготовче провадження у цивільній справі. Призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача Самойлов Є.Ю., позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим судом ухвалено провести заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи,з урахуванням заяви відповідача, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так в судовому засіданні було встановлено, що транспортний засіб «Hyundai Kona», державний номерний знак [NUMBER] , VIN код [NUMBER] належить [PERSON] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу транспортного засобу № 15953 від 21.09.2023 та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (том №1 а.с. 28-29, 30). Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 вересня 2024 року року по справі №639/5153/24, встановлені обставини, що 18 липня 2024 року о 22:10 водій [PERSON] , керував транспортним засобом «BMW X5» номерний знак [NUMBER] , у Харкові на перехресті просп. Любові Малої та вул. Дудинської, біля будинку №47 по прос. Любові Малої, не був уважним, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 (дати дорогу), не надав дорогу автомобілю « Hyundai Kona», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який наближався до перехрестя по головній дорозі, в наслідок чого відбулося зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги пунктів 2.3(б), 8.4.(б), 16.11 ПДР України. [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в дохід держави. Постанова набрала чинності: 18.10.2024 (том №1 а.с. 104-105). Відповідно до постанови Жовтневого районного суду м. Харкова від 28 серпня 2024 року року по справі №639/4443/24, встановлені обставини, що 18 липня 2024 року о 22-10 год. в м. Харкові по просп. Л. Малої, буд. 47, водій [PERSON] керував транспортним засобом BMW X5 н.з. [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія проводився із застосуванням приладу Драгер Alcotest 6820, результат огляду склав 2,02 проміле. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.9А ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП, оскільки вищевказане правопорушення [PERSON] допустив вдруге протягом року. [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.Постанова набрала чинності: 10.09.2024 (том №1 а.с. 106-111). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Отже, вина відповідача [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Також обставини ДТП 18.07.2024 підтверджуються копіями протокола огляду місця ДТП, схемою до протоколу ДТП, поясненнями [PERSON] , [PERSON] , протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА №105584 (том №1 а.с. 82-103). Згідно з п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. 28.01.2025 Позивач звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України (із заявою про регламентну виплату (том №1 а.с. 45-49). Згідно відповіді МТСБУ № 3-016/4825 від 17.02.2025 [PERSON] відмовлено у здійснені регламентної виплати (номер справи МТСБУ: 114813 (том №1 а.с. 50). Відповідно до інформації Державної митної служби України №19/19-02-02/18.19/3698 від 30.07.2025, транспортний засіб марки «BMW» моделі «Х5» з номером VIN-коду: [NUMBER] ввезено на митну територію України 18.08.2023 як гуманітарну допомогу, оформлену за спрощеним порядком в умовах воєнного стану, відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2022 року № 174 «Деякі питання пропуску гуманітарної допомоги через митний кордон України в умовах воєнного стану» (том №1 а.с. 146-147). Відповідно до відповіді на адвокатський запит [INFO] від 01.08.2025 № 1588/3098, Військової частини [NUMBER] від 31.07.2025 № 684113859, Військової частини [NUMBER] № 2687/2277 від 15.08.2025 транспортний засіб BMW X5, VIN(FIN) код [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] на обліку транспортних засобі Збройних Сил України не перебуває (том №1 а.с. 163,167, 171). Згідно відповіді на адвокатський запит Головного сервісного центру МВС № 31/2690АЗ-21438-2025 від 26.08.2025 (209849) станом на 25.08.2025 в Єдиному держаному реєстрі транспортнипх засобів відстуня інформація про реєстрацію транспортного засобу BMW X5, VIN [NUMBER] (том №1 а.с. 177). Таким чином, суд дійшов висновку, що фактичним володільцем транспортного засобу ВМW X5, VIN(FIN) код [NUMBER] , державний номер [NUMBER] є Відповідач. Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частинами 1-2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом пункту 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Згідно усталеної судової практики щодо розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Зокрема, саме такі роз`яснення містяться у п. 14 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року, №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність сторін не була застрахована на момент ДТП. З наданого позивачем висновку експертів Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» за результатами проведення комплексного автомеханічного та транспортно-товарознавчного дослідження №12664/12665 від 28.05.2025 вбачається, « У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля BMW X5 [PERSON] не відповідали вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 16.11 Правил дорожнього руху України та знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Нyundai Kona» р.н. [NUMBER] , приймається у розмірі ринкової вартості авгомобіля «Нyundai Kona» р.н. [NUMBER] на момент пошкодження у результаті від ДТП (18.07.2024), складає: 774 937,86 грн. (сімсот сімдесят чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім грн. 86 коп.) Вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту «Нyundai Kona» р.н. [NUMBER] , складає: Сс = 1 203 379,28 грн. (один мільйон двісті три тисячі триста сімдесят дев`ять грн. 28 коп.) Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Нyundai Kona» р.н. [NUMBER] по цінам станом на момент проведення технічного огляду (05.02.2025), складає: 1 343 159,99 грн. (один мільйон триста сорок три тисячі сімсот п`ятдесят дев`ять грн. 99 коп.) (том №1 а.с. 51-81). Відповідно до рахунку №2343 від 23.12.2024 вартість експертного дослідження №12664/12665 склала 11 813,57 грн. (том №1 а.с. 44). Тобто, вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля перевищує його ринкову вартість до моменту ДТП. Згідно з пунктом 30.1. статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Відповідно до пункту 30.2 статті 30 Закону № 1961-IV якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. Таким чином, ремонт автомобіля марки «Hyundai Коnа» р.н. [NUMBER] , згідно з даними висновку експертів від 28.05.2025 №12664/12665, які суд визнає належними і допустимими доказами, вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 04.07.2024 по справі № 519/1079/21 зважаючи на те, що витрати на відновлювальний ремонт мотоцикла перевищують вартість цього транспортного засобу до ДТП, суд першої інстанції дійшов висновку, що цей транспортний засіб є фізично знищеним, оскільки його відновлювальний ремонт є економічно необґрунтованим: Тому з урахуванням наданих доказів суд визначив, що майнова шкода, завдана потерпілій унаслідок пошкодження транспортного засобу, відповідає його вартості до моменту ДТП і становить 156 114 грн. Однак суд не зважив на те, що відповідно до усталеної судової практики у справах за позовами про відшкодування шкоди, суд, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Згідно з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 04.04.2024 по справі № 450/3185/22 відповідно до усталеної судової практики щодо розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, суд, постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 14.06.2023 року у справі №125/1216/20 зазначила «За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином, ремонт автомобіля марки «Renault Kadjar», державний реєстраційний номер [NUMBER] , вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним. Порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП». Викладене узгоджується із позицією Верховного Суду у справі №753/21303/16-ц від 30 січня 2019 року, в якій суд зазначив, що у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Як зазначив представник позивача, позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме 17 жовтня 2025 року засобами поштового зв`язку направлено Відповідачу вимоги про відшкодування збитків (матеріальної, майнової шкоди) та повідомлення про готовність передати залишки колишнього транспортного засобу після отримання повного відшкодування завданої матеріальної шкоди (том №1 а.с. 197 204). Проте така вимога була проігнорована Відповідачем. Таким чином, розмір завданих Відповідачем Позивачу матеріальних збитків складає 774 937,86 грн. і підлягає повному відшкодуванню Відповідачем Позивачу. Враховуючи норми законодавства, суд вважає за необхідне зобов`язати [PERSON] після відшкодування [PERSON] , завданих матеріальних збитків в розмірі 774 937,86 грн. залишки транспортного засобу «Hyundai Коnа» р.н. [NUMBER] передати [PERSON] . Стосовно моральної шкоди суд зазначає таке. Згідно із частиною першою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки належний позивачу автомобіль, зазнав значних пошкоджень саме з вини відповідача і його ремонт був економічно необґрунтованим, внаслідок чого позивач був змушений докласти додаткових зусиль для організації свого життя, проводити експертизу, звертатись до суду, після ДТП відповідач не вчинив жодних дій для відшкодування завданої ним шкоди в добровільному порядку, крім того, відповідач ухилявся від явки в судові засідання із розгляду справи про адміністративне правопорушення, про що зазначено у постанові суду від 26.09.2024 у справі №639/5153/24, не відреагував на досудову вимогу, не з`являється в судові засідання, відтак душевні страждання позивача тривали значний час, на підставі викладеного позивач має право на відшкодування завданої моральної шкоди. Вказані обставини відповідачем не спростовані. Суд вважає, що виходячи з вимог розумності і справедливості, враховуючи глибину страждань позивача, з відповідача на користь позивача слід стягнути 40000,00 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди. Менший розмір відшкодування буде явно непропорційним завданим позивачу моральним стражданням. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8149,38 грн. (а.с.1). Крім того, позивач поніс судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати пов`язані з проведенням експертизи. На підтвердження зазначених витрат позивача надано рахунок №2343 від 23.12.2024 на суму 11813,57 грн. та акт здачі-приймання висновку експертного дослідження №12664/12665 від 28.05.2025 (том №1 а.с.44, 196). За змістом ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, стягує на користь позивача з відповідача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8149,38 грн. та витрати, пов`язані з розглядом справи: (за проведення комплексної автотехнічної та транспортно-товарознавчої експертизи) у розмірі 11813,57 грн.. На підставі викладеного і

Outcome: approved