Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до Миронівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3429153 від 01 лютого 2023 року у розмірі 14800,00 грн., понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн., понесених витрат на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. та судових витрат, пов`язаних з підготовкою та направленням документів боржнику, у розмірі 291,74 грн. Позов обґрунтовано тим, що в порушення умов кредитного договору відповідач не виконала своїх зобов`язань за ним, не сплатив 14800,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією, у зв`язку із чим на підставі ст. ст. 509, 526, 530, 536, 610, 611, 625, 626, 1050, 1055 Цивільного кодексу України просив суд захистити інтереси позивача. Як вбачається з поштової довідки ф. 20, відповідачу поштовий лист не вручено під час доставки у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою, копію позовної заяви позивачем було надіслано 31 грудня 2025 року, проте в супереч вимог ст. 178 ЦПК України та пункту 4 резолютивної частини ухвали про відкриття провадження по справі відзиву на позов не надіслав, доказів, які спростовують доводи позивача про існування кредитної заборгованості не надав. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Від сторін до суду не надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Частиною 8 ст. 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Під час розгляду справи судом встановлено, що 01.02.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір №3429153 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після того як Відповідач здійснив реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі Первісного кредитора та заповнив електронну заявку на отримання споживчого кредиту на вебсайті Первісного кредитора в мережі Інтернет (https://credit7.ua/), ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» того ж дня направило Відповідачу пропозицію (оферту) укласти Кредитний договір №3519804 у вигляді розміщення в особистому кабінеті Позичальника на сайті повного тексту договору. В процесі реєстрації та оформлення заявки Первісний кредитор здійснив ідентифікацію Позичальника і верифікацію у порядку, передбаченому п. 2 розділу ІІІ «Порядку ідентифікації, верифікації клієнта (представника клієнта)», з використанням системи BankID НБУ. Таким чином, особу, яка вчиняла дії в ІТС Первісного кредитора, було однозначно встановлено як Відповідача. Згідно з розділом 1, Кредитного договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 2500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 359 днів, стандартна процентна ставка 1,99% на день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши Позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] . Факт надання кредитних коштів підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». Відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за Кредитним договором, допускаючи прострочення сплати чергових платежів, сплачуючи платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи їх взагалі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. Усвідомлюючи наявність фінансових зобов`язань перед Первісним кредитором, Відповідач здійснював часткові платежі в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №3429153 від 01.02.2023 р. (деталізацію платежів наведено у розрахунку заборгованості, доданому до позову). Останній платіж Відповідач здійснив року в сумі 0 грн. Здійснюючи платежі, Відповідач своїми конклюдентними діями підтвердив прийняття умов укладеного Кредитного договору, який створив для нього цивільні права та обов`язки (частину з яких Позичальник виконав). Це відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23.12.2020 р. у справі № 127/23910/14-ц: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою боргу та/або сум санкцій є дією, що свідчить про визнання ним боргу». 26.10.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» було укладено договір факторингу №?26102023, за яким Первісний кредитор відступив товариству «ФК ПРОФІТ» право вимоги за Кредитним договором. Надалі ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступило право вимоги за Кредитним договором ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ» відповідно до договору факторингу №?ДО-20250909/001 від 09.09.2025 року. За умовами цього договору ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступає (передає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває права вимоги кредитора за визначеними кредитними договорами, сплативши ТОВ «ФК ПРОФІТ» грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором. Згідно з Додатком 1 (Реєстр боржників) до договору факторингу №?ДО-20250909/001 від 09.09.2025 р., заборгованість Відповідача за кредитним договором №3429153 становить 14800 грн. Оскільки Додаток 1 (Реєстр боржників) є об`ємним документом і містить дані щодо кількох тисяч позичальників, на підтвердження зазначеного факту додаються копія самого договору факторингу, копії першої та останньої сторінок Додатку 1 та копія витягу з Додатку 1, що містить інформацію про заборгованість конкретно Відповідача за договором №3429153. Заборгованість [PERSON] станом на 31 грудня 2025 року за Кредитним договором №3429153 від 01 лютого 2023 року становить 14800,00 грн., з них: тіло кредиту: 2500,00 грн; нараховані відсотки: 12300,00 грн. З огляду на викладене, Відповідач порушив умови Кредитного договору, і станом на дату подання позову непогашена заборгованість складає 14800,00 грн. Існування цієї заборгованості підтверджується Детальним розрахунком заборгованості №3429153 від 01 лютого 2023 року (а.с. 22-25). Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 503 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідач умови кредитного договору не виконав, а тому суд вважає, що з відповідачів підлягає до стягнення заявлена позивачем сума заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, позивач 30 грудня 2025 року сплатив судовий збір за пред`явлення позову в розмірі 2422,40 гривень, які у відповідності до норми ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Відповідач умови кредитного договору не виконав, а тому суд вважає, що з відповідача підлягає до стягнення заявлена позивачем сума заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із платіжного доручення, позивач 20 січня 2026 року сплатив судовий збір за пред`явлення позову в розмірі 2 662 гривні 40 копійок, які у відповідності до норми ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. Відповідно до копії договору №25 про надання правової допомоги від 17 жовтня 2025 року укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» та адвокатом Бацюк О.М., додатком про надання правничої допомоги від 17 жовтня 2025 року, заявкою про надання правової допомоги №1274 від 23 грудня 2025 року, вартість якої становить 9000,00 грн., Витягом з акту про надання правової допомоги №1274 від 24 грудня 2025 року, загальна вартість робіт становить 9000 грн. Статтею 133 ЦПК України передбачено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, в розмірі 7000,00 грн. витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Позицію Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved