Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «ГЕЛЕКСІ», в інтересах якого діє представник, звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором позики № 227203 від 10.05.2021 у загальній сумі 24 885,00 грн, що складається з: 5 000,00 грн основна сума боргу (тіло позики) та 19 885,00 грн заборгованість за процентами. Також, позивач просить стягнути судовий збір у сумі 2 423,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 10.05.2021 року між позивачем та [PERSON] в електронній формі було укладено договір позики на суму 5 000,00 грн строком на 30 днів. Позивач виконав свої зобов`язання, перерахувавши кошти на картковий рахунок відповідача, проте позичальник борг у встановлений строк (до 08.06.2021) не повернула. Зважаючи на тривале невиконання зобов`язань, позивач нарахував проценти за ставками 1,5% (стандартна) та 3,0% (підвищена за прострочення) щоденно. Ухвалою суду провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам час для подання заяв по суті. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про застосування позовної давності. У заяві вона зазначила, що згідно з умовами договору строк повернення позики сплинув 08.06.2021 року, відтак трирічний строк позовної давності закінчився 07.06.2024 року. Оскільки позивач звернувся до суду лише у вересні 2025 року, відповідач просила відмовити у позові на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України. Представник позивача у позовній заяві посилався на те, що строки позовної давності були продовжені згідно з п. 12 та п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у зв`язку із запровадженням карантину та воєнного стану в Україні. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. 10.05.2021 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГЕЛЕКСІ» ( з 23.06.2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ФК ГЕЛЕКСІ) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 227203 в електронній формі. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом розміщення її у мережі Інтернет. Згідно зі ст. 12 цього Закону та ст. 207 ЦК України, електронний підпис одноразовим ідентифікатором (у даному випадку код 45zgvsgg) має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. Позивач виконав зобов`язання, надавши відповідачу грошові кошти у сумі 5 000,00 грн, що підтверджується довідкою про перерахування та не оспорюється сторонами. Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов. Відповідач належним чином зобов`язання не виконувала, доказів повного повернення коштів не надано. Щодо заяви про застосування позовної давності, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Строк виконання зобов`язання настав 08.06.2021 року. Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину (введений з 11.03.2020) строки, визначені ст. 257 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину. Карантин в Україні діяв до 01.07.2023 року. Крім того, згідно з п. 19 Прикінцевих положень ЦК (в редакції Закону № 2120-IX), у період дії воєнного стану (з 24.02.2022) перебіг позовної давності зупиняється/продовжується. Оскільки строк давності не сплив до початку воєнного стану, він є продовженим на весь час його дії. Законом «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» № 4434-IX від 14.05.2025 пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено. Перебіг позовної давності відновився після набрання цим законом чинності 04.09.2025 року. Таким чином, заява відповідача про сплив позовної давності є необґрунтованою та до уваги судом не береться, оскільки строки позовної давності не спливли. Щодо розміру заборгованості за процентами, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Строк договору позики № 227203 становив 30 днів (з 10.05.2021 по 08.06.2021). За цей період сума плати за користування позикою була погоджена сторонами у паспорті позики у розмірі 1 885,00 грн. Нарахування позивачем процентів після 08.06.2021 року за підвищеною ставкою 3,0% на день,що призвело до суми 19 885,00 грн, є незаконним, оскільки після спливу строку договору кредитор втрачає право на договірні проценти та неустойку в такому розмірі. У цей період застосовується ст. 625 ЦК України (3% річних), проте позивач вимог за ст. 625 ЦК України (розрахунку 3% річних та інфляційних) у конкретних сумах не заявляв, нарахувавши замість цього договірні проценти поза межами строку. З урахуванням вищевикладеного, стягненню підлягає: 5 000,00 грн (тіло) + 1 885,00 грн (проценти в межах строку) = 6 885,00 грн. У задоволенні решти вимог щодо процентів (18 000,00 грн) слід відмовити. Стосовно питання розподілу судових витрат, слід вказати таке. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір 2 423,00 грн. Позов задоволено на 27,67% (6 885,00 / 24 885,00). Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає: 2 423,00 ? 27,67% = 670,44 грн. Позивач надав докази витрат на правничу допомогу у сумі 5 000,00 грн, а саме Акт № 118 від 03.09.2025 року, договір про надання правничої допомоги та свідоцтво. Так, клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу від відповідача не надходило, однак Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 року у справі № 275/150/22 вказав, що суд оцінює співмірність витрат. Крім того, згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено частково, витрати на правничу допомогу також розподіляються пропорційно, а тому з відповідача підлягає стягненню: 5 000,00 ? 27,67% = 1 383,50 грн. Решта витрат залишається за позивачем.

Outcome: partial