Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить суд: розірвати шлюб, укладений 26.09.2008 та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 1747, між [PERSON] та [PERSON] . Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26.09.2008 зареєстрував шлюб із відповідачкою. У шлюбі у сторін народилися спільні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що протягом останніх років спільного проживання, сім`я почала розпадатися, вони не знаходять порозуміння у вирішенні сімейних питань, перестали вести спільне господарство, мають окремі бюджети, між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно присутні конфлікти. Останні три роки вони живуть фактично як співмешканці, шлюбні відносини між ними фактично припинені. Позивач вважає неможливим подальше сумісне життя і збереження сім`ї через постійні конфлікти, відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів та бажання бути разом. Переконаний, що примирення з відповідачкою неможливе, а подальше спільне життя буде суперечити інтересам сім`ї та інтересам дітей. Дана позовна заява 09.12.2025 передана у провадження судді Яровенко Н.О. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду міста Києва № 49 від 13.01.2026, відповідно до п.п. 2.3.44, 2.3.46 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл вказаної справи. 16.01.2026 цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, була передана в провадження судді Катющенко В.П., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 16.02.2026 відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного провадження, без повідомленням сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 05.03.2026 від представника відповідачки [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив розірвати шлюб між сторонами. Додатково зазначив, що відповідачка не згодна з обставинами викладеними в позовній заяві у зв`язку з тим, що дійсною причиною розлучення є той факт, що позивач знайшов коханку та додому з`являється дуже рідко. Відповідачка самостійно здійснює повноцінний догляд та виховання дітей, сприяє їх розвитку та становленню. Фактично шлюбні відносини між відповідачкою та позивачем припинені. Відповідачка вважає, що своїми вчинками позивач зрадив та поставив коханку вище сімейних цінностей, а тому подальше збереження шлюбу неможливе. Інших заяв по суті справи не надходило. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до положень статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 26.09.2008 зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 1747. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948, чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до положень статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з положеннями частини 2 статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (частина 1, 3 статті 55 СК України). Згідно положень частини третьої та четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За правилом частини 2 статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності до частини 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, продовжувати шлюбні відносини не бажає. Відповідачка також наполягає на розірванні шлюбу. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є неможливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, а підстави з яких останній наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved