Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «ФК «ЄАПБ» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.08.2024 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 73777261. Підписанням цього договору позики відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачено ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого позивач прийняв за плату належні ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» права вимоги до боржників. Згідно з реєстром боржників № 40 від 23.12.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 18888,00 грн. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Покликаючись на норми ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: за договором позики № 73777261 від 30.08.2024 в сумі 18888,00 грн, а також понесені судові витрати. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 16.03.2026 представник позивача Канака М.С. в інтересах ТОВ «ФК «ЄАПБ» скерувала до Чорнобаївського районного суду Черкаської області через систему "Електронний суд" в електронній формі позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою судді Чорнобаївського районного суду Черкаської області Шарої Л.О. від 17.03.2026 відкрито провадження у справі та вирішено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію вказаної ухвали суду направлялася відповідачу за зареєстрованим місцем його проживання, однак конверт повернувся до суду без вручення, з підстав відсутності адресата. Сторони в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк не звернулися до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків на цей час сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву. Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Частиною 8 ст. 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Щодо договору позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73777261 від 30.08.2024 суд установив таке. 30.08.2024 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем укладений договір позики (з комісією за надання позики на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 73777261. Згідно з розділом 2 договору сторони узгодили такі умови позики: сума позики - 6000,00 грн; строк позики/строк договору - 15 днів; процентна ставка - 0,33333 % (фіксована); комісія за надання позики - 10,00 % від суми наданої позики, що у грошовому виразі складає 600,00 грн; дата повернення позики 13.09.2024; пеня - 2,70 % в день. Відповідач був ознайомлений із Паспортом споживчого кредиту до договору позики у якому міститься інформація щодо орієнтовної вартості позики, порядку та строків повернення позики, розміру та порядку нарахування процентів. Відповідно до договору позики відповідачем у розділі юридичні адреси та реквізити сторін зазначено, зокрема номер свого електронного платіжного засобу: [NUMBER] . Згідно з копії квитанції АТ "Таскомбанк" від 30.08.2024 на номер платіжної картки [NUMBER] здійснено перерахунок грошових коштів у розмірі 6000,00 грн. Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення із відповідачем договору позики, виконання позикодавцем умов договору, отримання відповідачем кредитних коштів. Виходячи з оплатного характеру кредитних договорів, суд дійшов висновку, що умови договору позики № 73777261 від 30.08.2024 є справедливими та не призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки погоджені за домовленістю сторін. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого, позивач зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», а ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» зобов`язується відступити позивачу права грошової вимоги за кредитними договорами, що йому належать. 23.12.2024 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та позивачем укладено додаткову угоду № 45 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Так, в п. 3. додаткової угоди № 40 зазначено, що загальна сума прав вимоги, що відступаються згідно реєстру боржників № 40 від 23.12.2024 становить 54525841,11 грн. Згідно з актом прийому-передачі реєстру боржників № 40 від 23.12.2024 за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 реєстр боржників № 40 від 23.12.2024 передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає. Відповідно до реєстру боржників № 40, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 18888,00 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 300,00 грн - сума заборгованості за відсотками, 11988,00 грн - сума заборгованості за пенею, 600,00 грн - сума заборгованості за комісією. Вказана сума заборгованості у розмірі 18888,00 грн також підтвержується розрахунком заборгованості наданим ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" за кредитним договором № 73777261 від 30.08.2024. Застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавіто-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Висновки суду. Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем договору позики № 73777261 від 30.08.2024 Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Сторони цього договору узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позика, строк та умови позики, що свідчить про наявність волі відповідача для його укладення на таких умовах. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості відповідачем не надано, такий не оскаржувався, а відтак є чинним, а тому приймаються судом до уваги. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором позики, не повернув позивачу грошові кошти та проценти за користування грошовими коштами, а тому суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості. Разом з тим, позивач за договором позики № 73777261 від 30.08.2024 просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею у розмірі 11988,00 грн. Відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Приймаючи до уваги те, що заборгованість за штрафними санкціями (пенею, неустойкою) в сумі 11988,00 грн нарахована відповідачу після 24.02.2022, у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею до задоволення не підлягає. Таким чином суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення з відповідача заборгованості лише за основною сумою боргу по тілу кредиту, процентами за користування кредитними коштами та комісією. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у розмірі 6900,00 гривень, що становить 36,53 % від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 972,57 гривень. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial