Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Зміст позовних вимог 05.06.2025 [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-30», в якій просить зобов`язати відповідача надати їй безперешкодний доступ до приміщень загального користування багатоквартирного будинку (підвалу, горища, технічних приміщень і колясочної) для користування ними за цільовим призначенням, а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати у сумі 1211,20 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є співвласницею квартири [ADDRESS] . Позивачка є літньою людиною із численними проблемами зі здоров`ям, потребою постійного догляду, проживає на останньому 16 поверсі багатоквартирного будинку. В їхньому будинку, окрім квартир є допоміжні приміщення (підвал, горище, технічні приміщення, колясочна). Будинок знаходиться в управлінні Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-30». Позивачка неодноразово зверталася до голови правління Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-30» Мазура Валерія Федосьовича із проханням надати доступ до допоміжних приміщень, однак відповіді не отримала, що підтверджується поштовими доказами. У період воєнної агресії облаштування підвального приміщення як найпростішого укриття передбачене Порядком створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту, включення об`єктів до складу та виключення таких об`єктів з фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 р. № 138. Позивачка без сторонньої допомоги не пересувається, використовує інвалідний візок, під час тривоги не може швидко дістатися до найближчого обладнаного укриття, тому їй необхідний доступ до колясочної та підвалу. Її інвалідний візок необхідно завжди доставляти на 16 поверх, однак їй б було зручніше залишати його у колясочній, особливо тоді, коли нема світла або не працюють ліфти. Позивачка зазначає, що не тільки їй, а й іншим співвласникам багатоквартирного будинку відповідачем обмежено доступ до допоміжних та технічних приміщень їхнього будинку. Голова правління ЖБК «Арсеналець-30» не надає ключів чи іншої можливості доступу до зазначених приміщень. Позивачка наголошує на тому, що відповідач не має жодних законних підстав обмежувати доступ співвласників до спільного майна будинку. Практика вказує, що передача підвальних чи допоміжних приміщень у приватну власність чи користування без згоди усіх співвласників є протиправною та порушує права співвласників. Більше того, мешканцям ніде ставити свої дитячі коляски, велосипеди, візочки, тощо, а у підвальному приміщенні перебувають загальнобудинкові мережі, що належать всім співвласникам на праві спільної власності. Відповідно до чинного законодавства обмеження доступу до приміщень, які належать співвласникам, є порушенням прав співвласників багатоквартирного будинку, в тому числі і позивачки. Відзив на позовну заяву У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позовна заява у даній справі подана не [PERSON] , а [PERSON] . Відповідно, [PERSON] був зобов`язаний додати до позовної заяви довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження на представництво [PERSON] у суді. У даному випадку позовна заява, подана [PERSON] без повноважень на представництво інтересів [PERSON] , тому, на думку відповідача, підлягає залишенню без розгляду. Також відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав: - до позовної заяви не додано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження викладених у ній тверджень щодо того, що позивачка ніби то без сторонньої допомоги не пересувається, позивачка ніби то користується інвалідним візочком, а також щодо придатності підвалу будинку до використання як укриття та наявності приміщень із цільовим призначенням для зберігання візочків; - у позовній заяві вказано, що підвал будинку може використовуватись як найпростіше укриття. Проте, це хибне твердження спростовується актами обстеження від 28.10.2022, 09.06.2023, якими встановлено, що підвальне приміщення не може бути використане як найпростіше укриття; - обмеження доступу до підвальних приміщень будинку пов`язано із наявністю там інженерних мереж та обладнання. Зокрема, будинкова електрощитова підключена до міської мережі електропостачання (з напругою 380/220 В) через підвал будинку. Крім того, у підвалі будинку змонтовано дороговартісне обладнання, що забезпечує можливість регулювання опалення в залежності від температури зовнішнього повітря, вирівнювання теплопостачання квартир по вертикалі та горизонталі без збільшення теплового навантаження. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] , [INFO] , потребує постійного догляду, що підтверджується висновком 26 від 14.01.2025 про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі. Догляд за [PERSON] здійснює її син - [PERSON] , що підтверджується актом про встановлення факту здійснення особою догляду (постійного догляду) від 07.02.2025. Матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] є особою з інвалідністю та використовує інвалідний візок. [PERSON] є співвласницею квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.03.2007. Житлово-будівельний кооператив «Арсеналець-30» утримує та експлуатує будинки [ADDRESS] (п. 8.1. статуту ЖБК «Арсеналець-30»). Листом від 11.04.2025 позивачка звернулася до відповідача, в якому вказала, що проживає на останньому поверсі, та у зв`язку з постійними повітряними тривогами та неможливістю за станом здоров`я дістатись до бомбосховищ, а також потребою залишати інвалідний візок в «колясочній», просила надати їй комплект ключів від допоміжного приміщення «колясочна» багатоквартирного будинку [ADDRESS] в 3-денний термін від одержання даного листа. Листом від 08.05.2025 позивачка звернулася до відповідача, в якому у зв`язку з потребою залишати інвалідний візок, велосипед, коляску, тощо в «колясочній», просила надати їй комплект ключів від допоміжного приміщення загального користування «колясочна» багатоквартирного будинку [ADDRESS] в 3-денний термін від одержання даного листа. Відповідач на листи позивачки щодо здійснення перерахунку плати за житлово-комунальні послуги та надання можливості користуватися під час повітряних тривог нежитловим приміщенням на першому поверсі будинку [ADDRESS] надав відповідь, в якій вказав, що комісією у складі представників ДСНС, поліції, РДА Деснянського району, ЖБК був підписаний «Акт оперативного огляду об`єкта (будівлі споруди, приміщення) щодо можливості його використання для укриття населення» від 09.06.2023, за результатами якого було встановлено, що в будинку [ADDRESS] відсутні приміщення, які можуть бути використані як найпростіші укриття, тобто використовувати вищевказане приміщення як найпростіше укриття мешканцями кооперативу категорично заборонено. Згідно зі Статутом кооперативу власники квартир є співвласниками на праві спільної сумісної власності допоміжних приміщень будинків, в т.ч. і нежитлових приміщень, тобто кожний власник квартири має свою частку: 1/111 (в будинку 111 власників квартир) в нежитловому приміщенні на 1-му поверсі будинку [ADDRESS] і в кожного із власників/членів кооперативу є своє бачення як розпоряджатися нежитловим приміщенням. Тому, згідно з п. 3.4. Статуту кооперативу об`єкти, що перебувають у спільній власності, передані в управління Правлінню Кооперативу. Тому, приміщення на першому поверсі будинку [ADDRESS] було передано Правлінням Кооперативу в оренду під перукарню, при цьому орендна плата складає 6000 грн в місяць, яка використовується на потреби господарської діяльності згідно зі Статутом кооперативу. 28.10.2022 комісією у складі представників Управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, Деснянського РУ ГУ ДСНС та балансоутримувача житлового будинку складено Акт обстеження підвального приміщення житлового будинку на предмет визначення можливості функціонування найпростішого укриття, в якому встановлено, що житловий будинок - [ADDRESS] ; рік забудови - 1991, поверховість - 16, кількість під`їздів - 1; наявність внутрішньобудинкових мереж - відкриті системи інженерних мереж ЦО, ГВП, ХВП, каналізації, які розміщені на низькому рівні від підлоги; технічні характеристики - вузькі проходи, круті спуски та низький вхідний прохід, відсутній другий евакуаційний вихід, багато бетонних перешкод, будинок панельний; водозабезпечення/каналізація - не передбачено; система вентиляції повітря - природна, примусова не передбачена проєктом; наявність пандусу - немає, та немає можливості встановлення. Висновок комісії: підвальне приміщення житлового будинку не може бути використане як найпростіше укриття; це є технічне приміщення. 09.06.2023 комісією у складі представників ДСНС, УП ГУНП у м. Києві, Деснянської РДА та балансоутримувача житлового будинку складено Акт оперативного огляду об`єкта (будівлі, споруди, приміщення) щодо можливості його використання для укриття населення, у якому встановлено, що за адресою: [ADDRESS] відсутні приміщення, які можуть бути використані як найпростіші укриття. Відповідач надав договір № 230418 від 23.04.2018, укладений між ТОВ «СВАН» та ЖБК «Арсеналець-30», щодо виконання робіт з реконструкції індивідуальних теплових пунктів з метою надання можливості регулювання опалення в залежності від температури зовнішнього повітря, вирівнювання теплопостачання квартир по вертикалі та горизонталі будинків без збільшення теплового навантаження за адресою: [ADDRESS] . Проведення оплати за виконані роботи підтверджується платіжними дорученнями від 22.05.2018 та 20.09.2018. Також відповідач надав фотографії на підтвердження своїх доводів про те, що будинкова електрощитова підключена до міської мережі електропостачання через підвал будинку. Норми права та мотиви суду Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Статтею 384 ЦК України встановлені права житлово-будівельного (житлового) кооперативу та їх членів на квартиру в будинку кооперативу. Так, відповідно до положень цієї статті усі власники (співвласники) квартир та нежитлових приміщень у будинку, спорудженому або придбаному житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна такого будинку. Спільним майном будинку кооперативу є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку кооперативу, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників будинку кооперативу та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований будинок кооперативу та його прибудинкова територія, з моменту державної реєстрації таких прав відповідно до закону. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Управління спільним майном будинку кооперативу здійснюється його співвласниками (незалежно від членства в кооперативі) відповідно до закону. Установчі документи кооперативу не можуть включати норми, які обмежують визначені законом права співвласників будинку кооперативу. Положення установчих документів кооперативу, що обмежують визначені законом права співвласників будинку кооперативу, є нікчемними. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про кооперацію» кооператив є первинною ланкою системи кооперації і створюється внаслідок об`єднання фізичних та/або юридичних осіб на основі членства для спільної господарської та іншої діяльності з метою поліпшення свого економічного стану. Відповідно до завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, житлово-будівельні (житлові), обслуговуючі та споживчі. За напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо. Статтею 8 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Статут кооперативу повинен містити відомості, зокрема, щодо порядку формування, використання та розпорядження майном кооперативу. Згідно з приписами статті 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить, зокрема, прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном. Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік. Позачергові загальні збори членів кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення правлінням (головою) кооперативу скликання позачергових загальних зборів вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів. Статтею 19 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що для досягнення мети своєї діяльності кооператив набуває та використовує майно, фінансові та інші ресурси. Джерелами формування майна кооперативу є: вступні, членські та цільові внески його членів, паї та додаткові паї; майно, добровільно передане кооперативу його членами; кошти, що надходять від провадження господарської діяльності; кошти, що надходять від створених кооперативом підприємств, установ, організацій; грошові та майнові пожертвування, благодійні внески, гранти, безоплатна технічна допомога юридичних і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інші надходження, не заборонені законодавством. Кооператив є власником будівель, споруд, грошових та майнових внесків його членів, виготовленої продукції, доходів, одержаних від її реалізації та провадження іншої передбаченої статутом діяльності, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом. Володіння, користування та розпорядження майном кооперативу здійснюють органи управління кооперативу відповідно до їх компетенції, визначеної статутом кооперативу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники мають право: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників; брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника. Пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників. У п. 3.1 статуту ЖБК «Арсеналець-30», затвердженого рішенням загальних зборів членів ЖБК «Арсеналець-30», оформленого протоколом № 35 від 26.10.2016, встановлено, що власники квартир і нежитлових приміщень будинків є співвласниками на праві спільної сумісної власності, допоміжних приміщень будинків, його конструктивних елементів і технічного обладнання. За формою власності квартири і нежитлові приміщення будинків можуть перебувати у приватній власності. Пунктом 3.4 статуту ЖБК «Арсеналець-30» визначено, що об`єкти, що перебувають у спільній власності членів Кооперативу, передаються ними в управління Правлінню Кооперативу. Правління Кооперативу має право використовувати об`єкти, що перебувають у спільній сумісній власності членів Кооперативу, а саме здавати в оренду та інше в порядку, передбаченому Статутом. Згідно з п. 3.5 статуту ЖБК «Арсеналець-30» загальні збори (збори уповноважених) членів Кооперативу можуть прийняти рішення щодо передачі в оренду об`єктів, що перебувають в спільній власності членів Кооперативу, одному або кільком членам Кооперативу, будь-якій фізичній або юридичній особі. Щодо вирішення спору по суті У цій справі позивачка просить зобов`язати відповідача надати їй безперешкодний доступ до приміщень загального користування багатоквартирного будинку (підвалу, горища, технічних приміщень і колясочної) для користування ними за цільовим призначенням. Однак такі вимоги позивачки не можуть бути задоволені судом, оскільки: 1) згідно з вищенаведеними приписами чинного законодавства вищим органом управління кооперативу - загальними зборами членів кооперативу ухвалено рішення про затвердження Статуту ЖБК «Арсеналець-30», яке оформлено протоколом № 35 від 26.10.2016, у п. 3.4 якого визначено, що об`єкти, що перебувають у спільній власності членів Кооперативу, передаються ними в управління Правлінню Кооперативу; 2) позивачка не надала доказів того, що вона оскаржила п. 3.4, 3.5 статуту ЖБК «Арсеналець-30» та за рішенням суду цей пункт був визнаний недійсним; 3) позивачка не надала доказів, що зверталася за скликанням загальних зборів кооперативу та до п. 3.4, 3.5 статуту ЖБК «Арсеналець-30» були внесені зміни щодо управління об`єктами, що перебувають у спільній частковій власності співвласників. Суд відхиляє доводи позивачки про те, що підвал у спірному будинку може бути використаний як найпростіше укриття, оскільки актами 28.10.2022 та від 09.06.2023 встановлено, що підвальне приміщення житлового будинку не може бути використане як найпростіше укриття. Як зазначалося вище, у листі відповідача йдеться про те, що згідно з п. 3.4. Статуту кооперативу об`єкти, що перебувають у спільній власності, передані в управління Правлінню Кооперативу; тому, приміщення на першому поверсі будинку [ADDRESS] було передано Правлінням Кооперативу в оренду під перукарню, при цьому орендна плата складає 6000 грн в місяць, яка використовується на потреби господарської діяльності згідно зі Статутом кооперативу. Щодо добросовісності дій Суд зауважує, що з доданих до відзиву на позовну заяву матеріалів слідує, що між ЖБК «Арсеналець-30» та [PERSON] , який є сином та представником у цій справі позивачки, виникли судові спори (справи № 910/3493/21, № 910/12483/22) щодо правовідносини оренди/права обмеженого платного строкового користування спільним майном багатоквартирних будинків позивача, а саме нежитлового приміщення («колясочна»), розташованого на першому поверсі будинку [ADDRESS] , та нежитлового приміщення («колясочна»), розташованого на першому поверсі будинку [ADDRESS] . Справа № 910/3493/21 У березні 2021 року Житлово-будівельний кооператив "Арсеналець-30" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про стягнення 9283,05 грн заборгованості та зобов`язання відповідача припинити користування та звільнити нежитлові приміщення (колясочні), розташовані на першому поверсі у будинках [ADDRESS] . Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/99817363) позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь ЖБК "Арсеналець-30" заборгованість в сумі 9283,05 грн. У решті позову відмовлено. При цьому, судом встановлено 01.01.2019 між ЖБК "Арсеналець-30" (кооператив) та ФОП [PERSON] (користувач) був укладений договір про встановлення сервітуту, за умовами якого кооператив надає користувачу право обмеженого платного строкового користування спільним майном багатоквартирних будинків кооперативу на умовах, визначених цим договором, а саме нежитловими приміщеннями ("колясочні"), розташованими на першому поверсі у будинках [ADDRESS] . Відповідно до пунктів 8.1, 8.2 договору від 01.01.2019 цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2020. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/102760090) рішення Господарського суду міста Києва від 07.09.2021 скасовано в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про припинення користування та звільнення нежитлових приміщень. Прийнято нове рішення, яким задоволено вказану позовну вимогу, та зобов`язано ФОП [PERSON] припинити користуватися та звільнити нежитлові приміщення ("колясочні"), розташовані на першому поверсі у будинках [ADDRESS] . Постановою Верховного Суду від 20 вересня 2022 року у cправі № 910/3493/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/106380264) постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.01.2022 залишено без змін. Справа № 910/12483/22 Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "Арсеналець-30" про стягнення 132 476,89 грн та зобов`язання повернути майно. Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.02.2023, яке набрало законної сили 28.02.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108874197) у задоволенні позову відмовлено повністю. Цим рішенням також встановлено, що сторонами у справі 28 грудня 2009 року укладено договір користування нежитловими приміщеннями № 4, відповідно до умов якого відповідач надав, а позивач прийняв в користування нежитлове приміщення ("колясочну") на першому поверсі в будинку [ADDRESS] , та нежитлове приміщення ("колясочну") на першому поверсі в будинку [ADDRESS] . При цьому, приміщення надавалися позивачу під перукарні без права передачі приміщень іншим користувачам. Термін дії договору користування - з 1 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року. В подальшому, 24 грудня 2012 року сторонами було укладено договір користування нежитловими приміщеннями № 5/12 на тих самих умовах, що і при попередньому договорі. Термін дії договору користування - з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року. Додатковою угодою № 2 від 30.11.2016 до договору № 5/12 від 24.12.2012 сторони погодили, що термін дії договору продовжується по 31 грудня 2018 року. Сторонами 01 січня 2019 року було укладено договір про встановлення сервітуту, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу право обмеженого платного строкового користування спільним майном багатоквартирних будинків відповідача. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: справедливість, добросовісність та розумність. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18), від 11 листопада 2019 року у справі № 337/474/14-ц (провадження № 61-15813сво18), від 09 вересня 2024 року у справі № 466/3398/21 (провадження № 61-2058сво23), від 04 листопада 2024 року у справі № 532/1550/23 (провадження № 61-4145сво24)). Суд зауважує, що ні [PERSON] , ні її представник - [PERSON] у період користування [PERSON] нежитловими приміщеннями ("колясочні"), розташованими на першому поверсі у будинку [ADDRESS] , не порушували перед судом питання про надання доступу до приміщень загального користування, і лише після завершення розгляду вказаних господарських справ та негативного результату для представника позивачки ініціювали цю справу, що не свідчить про добросовісність їхньої поведінки та не доводить використання ними правового інструментарію для дійсного захисту прав. Щодо повноважень представника позивачки 05.06.2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , довіреність, яка надає право представництва у суді [PERSON] подана лише з відповіддю на відзив та датована 11.07.2025, при цьому довіреність від 30.09.2022 не містить повноважень на представництво у суді. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позовна заява, подана [PERSON] без повноважень на представництво інтересів [PERSON] , тому, на думку відповідача, підлягає залишенню без розгляду. Суд відхиляє доводи відповідача про те, що позов слід залишити без розгляду з огляду на підписання його не самою позивачкою, а її сином [PERSON] , оскільки за приписами ч. 2 ст. 172 СК України повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень. При цьому, суд звертає увагу представника позивачки - [PERSON] , що згідно з усталеною діловою практикою, підписуючи документи, представник має зазначити своє прізвище, ім`я та по батькові і проставити свій підпис, натомість помилковою є практика, яку він використав - зазначив прізвище, ім`я та по батькові особи, яку представляє, та проставив свій підпис. Також суд, насамкінець, зазначає, що надав [PERSON] , [INFO] , доступ до правосуддя і розглянув справу по суті, врахувавши приписи ч. 2 ст. 172 СК України щодо можливості сина захищати права немічної матері без спеціальних на те повноважень. Однак суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] до Житлово-будівельного кооперативу «Арсеналець-30» про надання доступу до приміщень загального користування з підстав необґрунтованості позовних вимог.

Outcome: dismissed