Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

09 лютого 2026 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (надалі також позивач, АТ «Універсал Банк») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26 січня 2024 року в розмірі 11345 грн 40 коп., що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 4827 грн 95 коп., заборгованості за пенею 1182 грн 77 коп., заборгованості за порушення грошового зобов`язання 5334 грн 68 коп. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2026 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 51). Ухвалою суду від 26 березня 2026 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з цим, 26 січня 2024 року він встановив мобільний додаток monobank. Пройшовши реєстрацію та надавши пакетів документів, відповідач підписав анкету-заяву та запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг monobank, шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (MONOBANK | Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms та тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що отримав примірник договору у мобільному додатку, ознайомився і погодився з умовами договору, підтвердив укладення договору. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 3500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . В свою чергу, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Однак, відповідач свої зобов`язання по договору не виконав, не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 04 грудня 2025 року становить: 11345 грн 40 коп., що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 4827 грн 95 коп., заборгованості за пенею 1182 грн 77 коп., заборгованості за порушення грошового зобов`язання 5334 грн 68 коп. АТ «Універсал Банк» 27 січня 2025 рокунаправив відповідачу повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач на контакт не виходив, суму заборгованості не погасив. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути із [PERSON] вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Позивач у судове засідання явку свого уповноваженого представника не забезпечив, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 53), у прохальній частині позовної заяви позивач просив провести розгляд справи без участі його представника і ухвалити заочне рішення (а.с. 4-зі звороту). У клопотанні, поданому до суду разом із позовною заявою, представник позивача просив справу розглядати без участі позивача. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення ( а.с. 7). Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, заяви про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов не надавав. Як вбачається із відповіді № 2341956 від 16 лютого 2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 50). Судова повістка на 26 березня 2026 року разом із ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, якою встановлювався відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання її копії для надання до суду відзиву на позов та позовною заявою з додатками, направлялись на зареєстровану адресу відповідача, однак повернулись до суду із відміткою поштового відділення від 26 лютого 2026 року «адресат відсутній» (а.с. 55-102). З огляду на положення пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, судова повістка вважається врученою відповідачу, отже суд приходить до висновку про те, що відповідач є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до змісту пункту 5 частини 6 статті 272 ЦПК України, ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду від вважається такою, що вручена відповідачу. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідач не скористався. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки, судова повістка є такою, що вручена відповідачу та враховуючи неподання ним відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 26 січня 2024 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с. 13). Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом із умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank¦Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, тарифами, складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до пунктів 1-2 анкети-заяви, відповідач просив відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному застосунку та погодився, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає 62 календарних дні, на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Згідно з пунктами 3-4 анкети-заяви, відповідач підтвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними), а інформація правдивою та засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого електронного підпису (далі -УЕП) з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій. Відповідно до пункту 5 анкети-заяви, відповідач погодився, що невід`ємною частиною анкети-заяви є запевнення клієнта до договору, з підписанням якого в мобільному застосунку договір набуває чинність. Запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг monobank підписано шляхом накладення [PERSON] електронного підпису за допомогою відкритого ключа (а.с. 16-17). У пункті 1 запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг monobank, вказано, що підписуючи власним УЕП в мобільному додатку це запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг «Моnobank», що є невід`ємною частиною анкети-заяви до договору, відповідач, зокрема: підтвердив отримання примірника договору в мобільному додатку monobamk; підтвердив своє ознайомлення та згоду з умовами договору, згідно з яким буде здійснюватися відкриття та обслуговування рахунків, розміщення ним вкладів, отримання споживчого кредиту тощо; підтвердив укладання Договору; зобов`язався виконувати умови договору; підтвердив, що інформація про заплановану фінансову послугу, вартість цієї послуги та інша інформація передбачена до надання, в тому числі законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», законом України «Про платіжні послуги» йому надана шляхом її розміщення у договорі та на офіційному сайті банку. Пунктом 3 запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг monobank передбачено, що відповідач погодився, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Отже, на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 3500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Із довідки про наявність рахунку від 04 грудня 2025 року вбачається що відповідачу відкрито рахунок № [NUMBER] , тип рахунку [PERSON] , статус картки активна до 04/29 (а.с. 20). 26 січня 2024 року відповідач шляхом накладення електронного підпису за допомогою відкритого ключа підписав паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 17-зі звороту-18). Дослідивши зміст паспорту споживчого кредиту від 26 січня 2024 року, суд встановив, що у вказаному паспорті визначені умови кредитування, реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту, умови нарахування відсотків, порядок повернення кредиту, встановлені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Відповідно до довідки про розмір встановленого ліміту вбачається, що 26 січня 2024 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 3500 грн (а.с. 21). Із виписки про рух коштів по картці від 04 грудня 2025 року вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами (а.с. 12). Відповідно до наданого розрахунку заборгованості (а.с. 10), заборгованість відповідача перед АТ «Універсал Банк» за договором б/н від 26 січня 2024 року станом на 04 грудня 2025 року становить 11345 грн 40 коп., із яких: 4827 грн 95 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 1182 грн 77 коп. - заборгованість за пенею та 5334 грн 68 коп. заборгованість за порушення грошового зобов`язання. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank¦Universal Bank та в межах встановленого кредитного ліміту. В той же час, відповідач, який зобов`язався здійснювати погашення кредиту, свої зобов`язання не виконав. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 26 січня 2024 року, за відповідачем рахується заборгованість за договором узагальному розмірі 11345 грн 40 коп., що складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 4827 грн 95 коп., заборгованості за пенею 1182 грн 77 коп., заборгованості за порушення грошового зобов`язання 5334 грн 68 коп. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до частин 1 та 2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Згідно з частиною першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини 1 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з частиною 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною другою статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм чинного законодавства, суд виходить з наступного. Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що 26 січня 2024 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг (а.с. 13). Відповідачем не спростований факт укладення відповідного договору між ним та АТ «Універсал Банк». Як вбачається з матеріалів справи, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитним коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином умови договору про надання банківських послуг «Monobank» від 26 січня 2024 року в частині погашення заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 4827 грн 95 коп. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано. Отже, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26 січня 2024 року у розмірі загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), що становить 4827 грн 95 коп. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за пенею та за порушення грошового зобов`язання, суд зазначає наступне. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Суд зазначає, що відповідні положення процитованої норми стосуються звільнення від обов`язків сплачувати на користь кредитодавця неустойку, штраф, пеню та інші платежі за прострочення виконання договору у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. З огляду на викладене, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею у розмірі 1182 грн 77 коп. та за порушення (прострочення) грошового зобов`язання у розмірі 5334 грн 68 коп. за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 26 січня 2024 року, задоволенню не підлягають, оскільки вони нараховані у період дії воєнного стану. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Зважаючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 3328 грн 00 коп. Із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 42,55 % з розрахунку: 4827 грн 95 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 11345 грн 40 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 42,55% (відсоток задоволених позовних вимог). Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1416 грн 06 коп. із розрахунку: 3328 грн 00 коп. (сума сплаченого судового збору) х 42,55 % (відсоток задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial