Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» через свого представника - Усенка Миколу Ігоровича звернулося 30.07.2025 до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 08.07.2021 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» укладено Договір про споживчий кредит № 4344948, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти в сумі 6 000 грн, які зобов`язався повернути, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом. Договір укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», підписаний відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» умови Договору № 4344948 виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в обумовленій сумі. Відповідач, зі свого боку, взяті зобов`язання по Договору № 4344948 належним чином не виконав, у результаті чого утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 24 018 грн, у тому числі: заборгованість за тілом кредиту - 6 000 грн; заборгованість за процентами - 18 018 грн. Право вимоги до відповідача на вищевказану суму позивач набув на підставі укладеного 27.10.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» Договору відступлення прав вимоги № 78-МЛ. Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.08.2025 вказана цивільна справа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передана за підсудністю до Христинівського районного суду Черкаської області. Постановленою 12.09.2025 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 18.12.2025 витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо здійсненої банком верифікації позичальника, належності відповідачу банківської картки, вказаної в договорі, та зарахування на неї кредитних коштів. Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» у судове засідання не з`явився, у поданих до суду клопотаннях просить справу розглядати за відсутності представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у відсутність відповідача до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце, дату і час судового засідання, суд розглядає справу за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 25.03.2026 постановлено провести заочний розгляд справи. Дослідивши надані позивачем та витребувані за його клопотанням докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов таких висновків і такого рішення. Судом встановлено, що 08.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №4344948, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 6 000 грн строком на 30 днів із 08.07.2021 по 07.08.2021 (п. 1.1 - 1.4 Договору). Відповідно до пункту 1.5 Договору загальні витрати позичальника за кредитом (без врахування тіла кредиту) складають 18,00 грн в грошовому виразі та 4,00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається із суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом становить 6 018 грн. Проценти за користування кредитом, відповідно до пункту 1.5.2 Договору становлять 18 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом складає 5,00 відсотків від фактичного залишку за кожен день користування кредитом ( п. 1.6 Договору). За умовами п. 2.1 Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Плата за кредитом визначена у п. 2.2. Договору. Зокрема, пунктом 2.2.2 Договору передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору. Пунктом 2.3 Договору передбачено пролонгацію строку кредитування, яка може відбуватися на пільгових або стандартних умовах. Відповідно до п. 2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством. Для продовження строку кредитування на пільгових умовах позичальник має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частину заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору, або 0,01% в день. За умовами пролонгації на стандартних (базових) умовах, що передбачені пунктом 2.3.1.2 Договору, позичальник може збільшувати строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватися коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Договір про споживчий кредит № 4344948 від 08.07.2021 укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. У розділі Реквізити Сторін в графі позичальник вказано: [PERSON] , його РНОКПП - [NUMBER] , паспорт [NUMBER] , адресу місця реєстрації: [ADDRESS] , телефон [NUMBER] . У Додатку №1 до Договору сторонами визначений графік платежів, згідно з яким позичальник мав обов`язок повернути суму кредиту з нарахованими відсотками у розмірі 6018 грн. У Додатку №2 до Договору міститься паспорт споживчого кредиту № 4344948 від 08.07.2021, умови якого відповідають погодженим сторонами умовам Договору про споживчий кредит. ТОВ «Мілоан» видало довідку, якою підтвердило, що клієнт [PERSON] ідентифікований товариством за введеним ним одноразовим ідентифікатором R79107, що надісланий на його телефон [NUMBER] 08.07.2021 о 08:19. Факт перерахунку ТОВ «Мілоан» на картку відповідача [NUMBER] та отримання ним коштів підтверджується платіжним дорученням № 50750972 від 08.07.2021, з якого слідує, що товариство перерахувало кошти в сумі 6 000 грн згідно договору № 4344948. Належність картки № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) [PERSON] та зарахування на неї 08.07.2021 коштів в сумі 6 000 грн, підтверджено наданою АТ КБ «Приват Банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів інформацією від 12.01.2026 за № 20.1.0.0.0/7-260108/63793-БТ. Клієнт [PERSON] верифікований банком шляхом підписання Анкети - заяви по ідентифікації клієнта від 12.01.2021. На підставі викладеного, суд вважає доведеним як факт укладення кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , так і факт виконання ТОВ «Мілоан» зобов`язань за Договором про споживчий кредит № 4344948 від 08.07.2021 у спосіб безготівкового перерахування грошових коштів в сумі 6 000 грн на рахунок позичальника. 27.10.2021 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» уклали Договір відступлення прав вимоги № 78- МЛ, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) новому кредиторові - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» за плату, а новий кредитор прийняв належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками. На виконання умов Договору № 78-МЛ від 27.10.2021 позивач перерахував ТОВ «Мілоан» грошові кошти, на підтвердження чого надав платіжне доручення № 47818 від 27.10.2021. Із витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №78 - МЛ від 27.10.2021 судом встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору № 4344948 на суму 24018 грн, з яких: 6 000 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 18 018 грн - заборгованість за процентами. Дослідженою судом відомістю ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 4344948 встановлено, що [PERSON] 08.07.2021 надано кредит в сумі 6 000 грн. У період із 09.07.2021 по 07.08.2021 відповідачу нараховані проценти в розмірі 0,01 від суми боргу, що становить 0,60 грн в день. У зв`язку із пролонгацією Договору на стандартних (базових) умовах, за наступні 60 днів користування кредитними коштами ТОВ «Мілоан» нараховувало відповідачу проценти з розрахунку 5% в день, що становить 300 гривень. Тоді загальний розмір процентів, що відповідач має сплатити за період із 08.07.2021 по 06.10.2021 становить: 300*60 = 18 000 грн. Отже, суд вважає обґрунтованими та такими, що відповідають умовам кредитного договору, нараховані первинним кредитором проценти у загальному розмірі 18 018 грн. Матеріали справи не містять відомостей про повернення відповідачем первісному кредитору або позивачу основної суми боргу та процентів, а відтак суд вважає вимоги позивача про їх стягнення обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України регламентовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За приписами статей 526, 612, 625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Договір про споживчий кредит № 4344948 від 08.07.2021 укладений відповідачем та первісним кредитором в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про захист прав споживачів», не суперечить приписам статей 6, 205, 207, 627-628, 634, 639, 642 ЦК України. На виконання вимог частини першої статті 638 ЦК України сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов правочину, у зв`язку з чим вони відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами. За змістом положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частини першої статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Вищевказаний договір про надання кредиту та договір відступлення прав вимоги не були визнані у встановленому законом порядку недійсними, а тому у відповідності до положень статей 6, 204, 627, 629, 1083 ЦК України є правомірними, чинними та обов`язковими для виконання. Матеріали справи не містять доказів належного виконання умов кредитного договору відповідачем, який був ознайомлений з умовами користування отриманими ним кредитними коштами та знав про умови щодо сплати процентів і комісії. Наявність заборгованості перед позивачем [PERSON] не спростував. На підставі вищевикладеного, беручи до уваги той факт, що відповідач користувався наданими йому кредитними коштами, не виконуючи зобов`язань за кредитним договором №4344948 від 08.07.2021 щодо своєчасного повернення позичених грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю - на суму 24 018 грн. Вирішуючи питання щодо компенсації позивачу витрат, пов`язаних з правничою допомогою, суд виходить із такого. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з вимогами частин першої п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 року у справі № 927/237/20). Звертаючись з позовною заявою до суду представник позивача Усенко М.І. зазначав про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зроблений висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Дослідженням наданих на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу доказів, суд встановив, що між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі керуючого партнера Усенка М.І. укладений Договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025. 06.07.2025 сторони підписали акт наданих послуг №255, згідно якого вартість наданих адвокатським об`єднанням позивачу послуг щодо стягнення із боржника [PERSON] заборгованості становить 8 000 грн. Перелік наданих послуг відображено у детальному описі від 06.07.2025. У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що за результатами аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Верховний Суд в постанові від 13.02.2019 у справі № 756/2114/17 звернув увагу на те, що враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зроблено висновки, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 року у справі № 914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved