Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

19 січня 2026 року через систему «Електронний суд» до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною шести років; на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дитиною повноліття та на утримання самої [PERSON] , [INFO] , у фіксованій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., починаючи з дня подання заяви та до досягнення малолітньою донькою трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.10.2023 позивач та відповідач зареєстрували шлюб. Від цього шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Також після укладення шлюбу відповідачем за згодою позивача прийнято рішення про визнання батьківства відносно [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, на даний час сімейні відносини припинилися, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Відповідач не виконує в добровільному порядку свого обов`язку щодо утримання дружини та дітей, які проживають з нею. Ухвалою суду від 20 січня 2026 року відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений суди строк представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому вона заперечувала проти задоволення позовних вимог. З огляду на розмір доходів відповідача, його поточних витрат, стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей від попереднього шлюбу в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, сторона відповідача вважає, що справедливим та економічно спроможним є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини на двох молодших дітей. Крім того через фінансову неможливість сплати відповідачем аліментів на утримання дружини у задоволені даної вимоги сторона відповідача просила відмовити. У відзиві також наведені заперечення проти доводів позовної заяви про те, що відповідач самостійно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. У поданій відповіді на відзив сторона позивача частково погодилась із доводами відзиву та вважала, що з відповідача сумарно на утримання двох дітей необхідно стягнути 1/3 частину його доходів, але не менше 100% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. У відповіді на відзив також стверджувалось, що починаючи з грудня 2025 року відповідач допомоги на утримання дітей не надає, а отже фактично діти знаходяться виключно на утриманні матері за рахунок відповідних соціальних виплат та допомоги від її батьків. На вказану відповідь представником відповідача надані письмові заперечення в яких наголошено на безпідставності позовних вимог, як тих, що зазначені у позовній заяві, так і у відповіді на відзив. Також деталізовано (із наданням відповідних доказів) суми матеріальної допомоги, що надавалась відповідачем позивачу на утримання дітей в грудні 2025 року. У заявах по суті справи також наведені доводи та заперечення сторін щодо шлюбних стосунків між ними, перешкоджання матері спілкуванню дітей з батьком тощо. Однак зважаючи на те, що вказані обставини не входять до предмету доказування у даній справі, суд не вбачає детально відображати їх у судовому рішенні. В судовому засіданні представник позивача адвокат Осіпов С.М. вказав, що підтримує свої змінені позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини доходів на утримання обох дітей, але не менше 100% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, а також аліментів на утримання дружини. Відповідач та його представник вказували на можливість стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини доходів на утримання обох дітей, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. У задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини просили відмовити. Відповідно до п. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; Разом з тим, суд наголошує на тому, що така процедура потребує подання до суду відповідної заяви, а не зазначення про зменшення позовних вимог лише в описово-мотивувальній частині відповіді на відзив. Отже, суд вважає, що позивач належним чином не реалізував своє право на зменшення розміру позовних вимог та проводить розгляд справи за позовними вимогами, що викладені в позовній заяві. Заслухавши пояснення присутніх учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, 04 жовтня 2023 року [PERSON] та [PERSON] у Новоархангельському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Голованівському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстрували шлюб, актовий запис № 81, що підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 04 жовтня 2023 року (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (сторони у справі) (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (сторони у справі) (а.с.10). З витягів з реєстру територіальної громади вбачається, що [PERSON] разом з дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.6, 9, 11). Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом поміж іншого враховується стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). Позивач вказує, що діти проживають разом з нею, що підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростовується. Зі змісту позовної заяви слідує, що в добровільному порядку коштів на утримання дітей відповідач не надає. Вказані доводи позовної заяви частково спростовуються наданими відповідачем доказами, зокрема про перерахування ним позивачу в грудні 2025 року 10500 грн. (без врахування комісії за переказ) (а.с. 84-85). З висловлених сторонами правових позицій та наданих доказів слідує, що відповідач хоча й надає кошти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , які проживають окремо від нього, однак таке утримання не має сталого та системного характеру. Разом з цими між сторонами не досягнуто остаточної домовлено про способи виконання відповідачем обов`язку утримання дітей, які наразі проживають разом з матір`ю. Отже, звернення позивача до суду із позовом про стягнення аліментів суд вважає цілком обґрунтованим. Разом з тим, суд не погоджується із заявленим стороною позивача розміром аліментів по 1/3 частині від заробітку (доходу) відповідача на кожну дитину та вважає його явно завищеним. Заявивши позов про щомісячне стягнення з відповіла аліментів по 1/3 частині доходу на кожну дитину, але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та щомісячне стягнення 2500 грн. на утримання самої [PERSON] до досягнення малолітньою донькою трирічного віку, сторона позивача не врахувала сплату відповідачем аліментів на ще двох дітей від попереднього шлюбу. Так, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.51-52) та за рішенням Октябрського районного суду Полтавської області від 15 вересня 2014 року № 554/11269/14-ц сплачує аліменти на утримання вищевказаних дітей, які проживають окремо від нього разом з матір`ю [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (а.с.55-56). Згідно довідки про доходи від 29 січня 2026 року відповідач працює у ТОВ «Вигідна покупка» та протягом липня грудня 2025 року йому була нарахована заробітна плата в розмірі 380344 грн. Після відрахуванням доходів та зборів сума заробітної плати складає 292864,88 грн., що в середньому на місяць становить 48810,82 грн. При цьому з нього були стягнуті аліменти в сукупному розмірі 73216,23 грн., що в середньому на місяць становить 12202,71 грн. (а.с.57). Таким чином, в разі задоволення первісних позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини його доходів на кожну молодшу дитину з нього в середньому на місяць стягуватиметься сума у розмірі 44743,26 грн. (48810,82/3*2+12202,71) або 91,67% від його заробітної плати. В разі стягнення з відповідача 1/3 частини доходу на двох молодших дітей з нього стягуватиметься сума в розмірі 28472,98 грн. (48810,82/3+12202,71 грн.) або 58,33% від його заробітної плати. При цьому з наданих відповідачем відомостей про його доходи судом встановлено, що основним джерелом його доходу є заробітна плата, крім якої йому нараховуються лише виплати у вигляді кешбеку (а.с. 57-63). Відповідно до ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Відповідно до сталої судової практики на трьох і більше дітей стягуються аліменти в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, виходячи з положень ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», врахувавши матеріальний стан платника аліментів, наявність на його утриманні двох дітей від попереднього шлюбу, обов`язок утримання дітей обома батьками, а не лише батьком, який проживає окремо, забезпечення рівних матеріальних умов для всіх дітей відповідача (як від першого, так і від другого шлюбу), суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. З огляду на рівень заробітної плати відповідача, наявність у нього на утриманні інших дітей від першого шлюбу та можливість виникнення в майбутньому додаткових витрат на кожного з його чотирьох дітей, суд не знаходить підстав для присудження аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Натомість аліменти присуджуються у мінімальному гарантованому розмірі (ч.2 ст. 182 СК України). Відповідно до ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, обов`язковою умовою виникнення у дружини права на утримання від чоловіка є наявність у нього можливості надавати їй матеріальну допомогу. Відповідач стверджує, що навіть в разі присудження аліментів на утримання двох молодших дітей у розмірі 1/4 частини його доходу, з нього на утримання 4-х дітей стягуватиметься 1/2 частина його доходу, а отже з урахуванням необхідності додаткових витрат на дітей під час зустрічей з ними та проведення з ними спільного дозвілля, поточних витрат на побутові потреби у нього не залишатиметься можливості надавати матеріальну допомогу дружині. З урахуванням встановленого судом рівня матеріального забезпечення відповідача, постійного зростання споживчих цін та знецінення національної грошової одиниці, суд вважає дані доводи відповідача цілком слушними. Крім того, в разі задоволення судом вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, загальний розмір усіх відрахувань із його заробітної плати безумовно перевищить 50 відсотків від її розміру, що суперечитиме ч.3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та створить для відповідача непосильний майновий тягар. За таких обставин у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини суд вважає необхідним відмовити. Документально підтверджені судові витрати понесені стороною позивача відсутні. Представником відповідача зроблено заяву про подання протягом 5 днів з моменту винесення рішення у справі заяви про розподіл судових витрат та відповідних підтверджуючих документів, а тому питання про розподіл понесених стороною відповідача судових витрат судом наразі не вирішується. Враховуючи те, що при поданні позову позивач була звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на підставі ч.ч. 1 та 6 ст. 141 ЦПК України на користь держави необхідно стягнути 50% ставки судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру, що становить 665,60 грн. Відповідно до ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягненні аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. На підставі викладеного,

Outcome: partial