Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Адвокат Мельник О.С, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що між позивачем та відповідачкою 22.06.2013 було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 652. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Претензій щодо визначення місця проживання дітей та участі у їх вихованні позивач та відповідач один до одного не мають. Разом з тим указує, що як зазначає позивач, протягом тривалого часу життя з відповідачем погіршилось, зникло взаєморозуміння та взаємоповага, втрачено почуття любові. Позивач та відповідач разом не проживають близько року, спільного господарства не ведуть, сімейного життя та шлюбних стосунків не підтримують. За словами позивача мають різне бачення ролі чоловіка і дружини в сім`ї, а тому наразі подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Будь - які спроби примиритися у свій час не дали бажаних результатів, а тому строк на примирення просить не надавати та розірвати між ними шлюб. Ухвалою суду від 06.03.2026 прийнято та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представником відповідача адвокатом Глущенком О.С. 23.03.2026 до суд подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що сторона відповідача не заперечує проти задоволення позову, але заперечує щодо фактичних обставин справи, які викладені стороною позивача. Так, сторона відповідача заперечує, що позивач та відповідач станом на 23.02.2026 (дата підписання адвокатом позивача позовної заяви) не вели спільне господарство близько року. Сторона відповідача стверджує, що станом на 23.02.2026, сторони у спорі не проживали разом та не вели спільне господарство близько 1 місяця. Заходи примирення не вживалися. На початку 2026 року сторони у справі вважали себе однією сім`єю, періодично проживали в одній квартирі і вели спосіб життя, що притаманний подружжю. Дійсно, спору про виховання та визначення місця проживання дітей не має, діти залишаються проживати із матір`ю [PERSON] . Тож, просить врахувати, що сторона відповідача не заперечує щодо задоволення позову, але під час винесення рішення просить суд врахувати, що сторони у справі не проживають однією сім`єю із січня 2026 року. У судове засідання позивач та його представник адвокат Мельник О.С. не з`явився, одночасно з позовною заявою адвокат подав клопотання, у якому просив справу розглядати без їхньої участі, наполягав на позовних вимогах та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідач адвокат Глущенко О.С. у судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу між сторонами, однак заперечував щодо обставин справи, які зазначені позивачем. Зокрема, наголошував, що сімейні відносини між сторонами припинені за місяць до подання позовної заяви, до цього сторони проживали як сім`я, відповідачка вважала себе дружиною позивача, позивач утримував сім`ю. Позивач виїхав за кордон на лікування, однак коли він приїжджав до України (близько десяти разів), то проживав разом із відповідачкою і дітьми, як сім`я, останній раз це було на початку 2026 року (приблизно у січні). Враховуючи думку сторони позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 22.06.2013 сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис № 652, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 14.02.2026. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 20.02.2026, та доньку - [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 20.02.2026). Згоди про місце проживання дітей та участь у їх вихованні на даний час між сторонами досягнуто. Майнового спору на час розгляду справи між сторонами немає. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин на час звернення до суду та розгляду справи сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, а тому, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved