Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

13 листопада 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача ТОВ "Новий Колектор" Савченко Тетяна Олексіївна, яка діє на підставі довіреності від 22.08.2025, звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №22.02.2020-100000969 від 22.02.2020 розмірі 17680,00 грн. Також просить стягнути з відповідача судовий збір в сумі 2422,4 грн та витрати на правову допомогу в сумі 6000,00 грн. Обґрунтовано позов тим, що між ТОВ «Споживчий Центр» та ТОВ «Новий Колектор» укладено договір факторингу № CЦ-060824-13 від 06.08.2024, згідно з яким ТОВ «Новий Колектор» набуло право вимоги до боржника на всі суми, відступлені йому ТОВ «Споживчий Центр». На виконання умов договору укладено реєстр №1, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №22.02.2020-100000969 від 22.02.2020 на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким є [PERSON] . Так, між ТОВ «Споживчий Центр», правонаступником якого є ТОВ «Новий Колектор», та [PERSON] 22 лютого 2020 року укладено кредитний договір № 22.02.2020-100000969, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 13000,00 грн на строк 70 календарних днів з дати отримання; проценти - 9100,00 грн, що становить 70% в процентному значенні (фіксована незмінювана процентна ставка) за 70 календарних днів користування кредитом. Відповідно до заявки від 22.02.2020 року та чеку про електронний переказ коштів від 22.02.2020 року, кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 13000,00 грн строком на 70 календарних днів, а відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 13000,00 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» виконано свої зобов`язання за договором в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 22.10.2025 утворилась заборгованість у розмірі 17680,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 10400,00 грн та за відсотками 7280,00 грн, чим порушуються права та інтереси позивача. Позивач вказує, що згідно з випискою (довідка субконто) відповідачем частково сплачувалася заборгованість за період 22.02.2020-08.10.2025. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено строк для подання відзиву. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду не подав, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. На підставі статей 280, 281 ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Між сторонами виникли спірні правовідносини щодо виконання зобов`язань за кредитним договором. 22.02.2020 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» укладено кредитний договір № 22.02.2020-100000969, складовими (невід`ємними частинами) якого є: заявка на отримання кредиту, пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), підтвердження укладення кредитного договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 13000,00 грн, що підтверджується додатково карточкою субконто та чеком №199307722 від 22.02.2020 про електронний переказ коштів на карту номер [NUMBER] на наступних умовах: строк, на який надається кредит - 70 календарних днів з дати отримання; неустойка - 130,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язань; процентна ставка - фіксована незмінювана процентна ставка у розмірі 70% в процентному значенні за 70 календарних днів користування кредитом. Проценти сплачуються у терміни, встановлені у графіку платежів, який є невід`ємної частиною договору. 06 серпня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та товариством з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» укладено договір факторингу № СЦ-060824-13. Згідно з довідкою 3641/25-ДПЗ від 22.10.2025 у відповідача перед ТОВ «Новий Колектор» за кредитним договором №22.02.2020-100000969 від 22.02.2020 утворилась заборгованість у розмірі 176860,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 10400,00 грн, за відсотками - 7280,00 грн. Суд зазначає, що кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину та процентну ставку, строк його дії, відповідальність сторін та порядок розрахунків, відповідач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом, та будучи вільним в його укладенні, виборі контрагента та визначенні умов, в тому числі і щодо нарахування відсотків, погодився таким чином на сплату процентів за користування кредитними коштами у встановленому договором розмірі. Матеріали справи підтверджують, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та її змісту, відтворюваної у документі. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч. 1 ст. 6 цього ж Закону, електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Тільки наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін і цілісність документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, зокрема з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис». Правовідносини щодо кредитного договору врегульовані такими нормами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а також умови, обов`язкові відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України встановлює, що сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, принципів розумності та справедливості. Положення статті 638 ЦК України встановлює, що договір укладено, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору у належній формі. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторонни укласти договір (оферти) та прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати виконання боржником його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно зі ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ст. 1048-1052 та ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, встановленому договором. Ст. 1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах договору, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд зазначає, що перехід права вимоги за кредитним договором (договір факторингу, договір про відступлення прав вимоги) ґрунтується на таких нормах закону. Договір факторингу передбачає, що одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти іншій стороні (клієнту) за плату, а клієнт відступає факторові право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання фактора можуть включати надання послуг, пов`язаних із грошовою вимогою (ст. 1077 ЦК України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі (відступлення права вимоги). Новий кредитор набуває права первісного кредитора на тих самих умовах, що існували на момент переходу прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень. За сукупністю наданих доказів суд дійшов висновку, що знайшли своє підтвердження обставини щодо порушення прав позивача, які полягають в неналежному виконанні відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати погоджених сторонами відсотків. Це вказує на наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за укладеним кредитним договором в сумі 17680,00 грн, з яких: 10400,00 грн забогованість за тілом кредиту; 7280,00 грн заборгованість за відсотками. Враховуючи зазначені обставини справи та законодавство, яке регулює зобов`язальні правовідносини, суд вважає, що позовну заяву ТОВ «Новий Колектор»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити повністю. З відповідача слід стягнути на користь позивача 17680,00 грн заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. у рахунок відшкодування судового збору. Суд, аналізуючи надані докази понесених витрат, встановив, що позивач підтвердив наявність витрат на правничу допомогу адвоката документально. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. При цьому суд враховує: обсяг фактично наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; час, витрачений адвокатом на підготовку та розгляд справи; складність справи та її значення для сторін; розмір гонорару адвоката та співмірність його послуг цим витратам. Верховний Суд у справах №826/1216/16, №810/3806/18, №320/11366/20 наголосив, що суд не зобов`язаний стягувати всю суму витрат на правничу допомогу, якщо вона є завищеною щодо принципів розумності та справедливості. З урахуванням складності справи, що була розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача в розмірі 3000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved