Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Виконавчий комітет Конотопської міської ради, як орган опіки та піклування, звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просить відібрати [PERSON] , [INFO] , у батьків [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] , [INFO] , у матері [PERSON] не позбавляючи батьківських прав. Передати [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Конотопської міської ради для подальшого влаштування. На обґрунтування вимог у зверненні вказано, що [PERSON] є матір`ю 2-х дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] спочатку перебувала у шлюбі з [PERSON] від якого мають спільну дитину [PERSON] , а після розлучення вдруге вийшла заміж за [PERSON] , з яким також має спільну дитину - [PERSON] . Діти [PERSON] та [PERSON] , відповідно до наказу відділу «Служба у справах дітей» Конотопської міської ради Сумської області (далі - Служба) №14 від 28.01.2026 «Про взяття на облік [PERSON] , [PERSON] , які опинилися в складних життєвих обставинах, та затвердження персонального складу міждисциплінарної команди», перебувають на обліку у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. У поле зору Служби дана сім`я потрапила у жовтні 2024 року, а саме з 20.10.2024, після звернення, яке надійшло на електронну пошту від [PERSON] про неналежне виконання [PERSON] батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей. 22.10.2024 працівниками проведено обстеження умов проживання, під час якого вдалося поспілкуватися з [PERSON] , який є батьком малолітньої [PERSON] та вітчимом для [PERSON] . Чоловік дозволив зайти до будинку, показав місця для відпочинку дітей, продути харчування, які були в невеликій кількості, дитячий одяг, що був розкиданий по всій кімнаті, був здивований приїздом працівників Служби, але при цьому спілкувався спокійно, поводив себе адекватно. Під час розмови пояснив, що дружина дійсно схильна до вживання спиртних напоїв, і на момент обстеження знаходиться у сусідньому дворищі, яке належить їх родині, при цьому не зміг пояснити відсутність старшої дитини вдома. На прохання працівників Служби [PERSON] провів їх у сусіднє дворище, але там не виявилось ні доньки, ні дружини. Про їх місцезнаходження чоловік не знав, або нічого не захотів говорити, але зобов`язався наступного дня з`явитися до відділу разом із дружиною. Проте своє зобов`язання не виконав. Наступного дня до відділу з обуренням зателефонувала [PERSON] , яка пояснила, що будь-які звинувачення на її адресу - це наклеп. Конотопський ліцей № 10 на запит відділу «Служба у справах дітей» повідомив, що [PERSON] навчається у 9 класі, [PERSON] - у 1 класі. Діти не перебувають на внутрішкільному обліку, але знаходяться в групі ризику, часто пропускають заняття, на уроках пасивні. [PERSON] та [PERSON] були письмово попереджені про адміністративну відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків, але жодних висновків для себе так і не зробили. Ні 19.11.2024, ні 26.12.2024 працівникам відділу «Служба у справах дітей» не вдалось потрапити до будинку, всі запрошення [PERSON] та [PERSON] до відділу були проігноровані. У подальшому до відділу надійшло повідомлення від громадської організації «Ла Страда - Україна» про неналежне виконання [PERSON] батьківських обов`язків та зловживанням спиртними напоями. У повідомленні також зазначалося, що [PERSON] часто кричить на дітей, не дбає про їх найкращі інтереси, при цьому її 12-річна донька ( [PERSON] ) живе активним статевим життям з дорослими чоловіками, які приходять розпивати алкогольні напої до [PERSON] . За результатами розгляду вищезазначеного повідомлення працівниками Служби 01.01.2025 підготовлено та направлено клопотання про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності згідно зі статтею 184 КУпАП. 13.05.2025 року направлено повідомлення про складні життєві обставини у сім`ї [PERSON] / [PERSON] до Конотопського міського центру соціальних служб, фахівцями якого було здійснено оцінку потреб сім`ї, в результаті якої виявлено складні життєві обставини. Вищезазначену родину взято під соціальний супровід. 20.01.2025 [PERSON] з`явилася до відділу «Служба у справах дітей», де надала письмові пояснення, у яких заперечувала факт статевого життя донькою, зобов`язалась відвідати з дитиною лікаря-гінеколога. Батьки дітей були попереджені про відповідальність та наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків. [PERSON] почала співпрацювати із фахівцями міського центру соціальних служб, ситуація в родині на деякий час стабілізувалась. Але вже в січні 2026 року, за інформацією Конотопського ліцею № 10 від № 24/01-19, [PERSON] систематично почала пропускати навчальні заняття. Протягом періоду з 12.01.2026 по 23.01.2026 зафіксовано повну відсутність дитини на уроках (10 робочих днів). Попри щоденні спроби класного керівника [PERSON] з`ясувати причини пропусків, матір дитини ( [PERSON] ) уникала конструктивного діалогу. Її обіцянки забезпечити присутність дитини на заняттях наступного дня залишились невиконаними, що свідчило про ухилення від виконання батьківських обов`язків у частині здобуття дитиною освіти. 23.01.2026 р. комісією у складі: класного керівника 2-А класу [PERSON] та соціального педагога [PERSON] , було проведено обстеження житлово-побутових умов даної сім`ї. Стан [PERSON] на момент візиту характеризувався нестійкою ходою та нечіткою вимовою слів. Обличчя жінки було почервонілим, погляд - розсіяним, а рухи - невпевненими та різкими. Було очевидно, що вона перебувала у стані, який не дозволяв в повній мірі контролювати свої дії. У будинку під час огляду температура повітря не відповідала встановленим санітарним нормам для проживання малолітньої дитини в зимовий період (було прохолодно), єдине джерело тепла - піч, на момент огляду, була холодна. У помешканні панували незадовільні умови, захаращеність та бруд. Зовнішній вигляд дитини свідчив про відсутність належного гігієнічного догляду: шкірні покриви (обличчя, руки) мали значні нашарування бруду; волосся сплутане та тривалий час не мите; дитина виглядала занедбаною та неохайною; натільна білизна та одяг мали застарілі плями та різкий неприємний запах. Працівниками Служби було негайно відреаговано на усне повідомлення Конотопського ліцею № 10. Під час обстеження умов проживання виявлені незадовільні умови проживання дітей, з [PERSON] проведено профілактичну бесіду та направлено клопотання до правоохоронних органів від 27.01.2026 № 83 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності згідно зі статтею 184 КУпАП, а діти взяті на облік як такі, що потрапили в складні життєві обставини, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. Після встановлення контактних даних 28.01.2026 дітей передано на тимчасове виховання [PERSON] , бабусі [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , але [PERSON] не виявила бажання проживати у бабусі, мотивуючи, що є потреба в догляді за будинком та матір`ю. При цьому звернулася до Служби з проханням клопотати перед міськрайонним судом щодо вирішення питання про відібрання її та молодшої сестри у матері без позбавлення останньої батьківських прав. Батько неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] не виявив бажання забирати доньку на своє утримання та виховання. Батько малолітньої [PERSON] - [PERSON] висловив готовність повністю займатися утриманням та вихованням своєї доньки. Питання про відібрання дітей [PERSON] у [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] у [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 05.02.2026, проте згадані батьки не з`явилися надавши заяви про проведення засідання без їх участі та повідомили, що не заперечують проти відібрання у них дітей без позбавлення батьківських прав. Орган опіки та піклування Конотопської міської ради вважає за доцільне відібрати [PERSON] у [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] у [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків, і це буде відповідати інтересам дітей. Наведені обставини і стали підставою звернення до суду. Представник органу опіки та піклування Конотопської міської ради Дем`яненко А.О. подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, також просять розглянути справу без їх участі та не заперечують задоволенню позову про що подали відповідні заяви. Таке визнання позову відповідачами не суперечит закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 206 ЦПК України (далі ЦПК), позов підлягає задоволенню. Положеннями ч. 3 ст. 200 ЦПК передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У ч. 3 ст. 51 Конституції України закріплено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частина 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої, другої статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція ООН про права дитини) про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Як зазначено у п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, підставою є - ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, забезпечення безпечних умов життя дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Згідно із правозастосовними орієнтирами викладеними у пунктах 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У представленому висновку орган опіки та піклування Конотопської міської ради вважає за доцільне відібрати [PERSON] у [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] у [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків, і це буде відповідати інтересам дітей (а.с. 8-10). На переконання суду ініціатором звернення доведено ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, забезпечення безпечних умов життя дітей та/або забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти з чим фактично погодилися і відповідачі, які подали заяви про визнання позову та розгляду справи за їх відсутності, що також підтверджує їх байдуже ставлення до своїх неповнолітніх дітей. Суд зауважує, що відібрання дітей без позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини (ч. 3 ст. 170 СК України). За змістом ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. З урахуванням викладеного позов підлягає задоволенню, оскільки відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, у даному випадку, відповідатиме інтересам неповнолітніх, запобігатиме ризику небезпечності для їх життя і здоров`я та матиме виховний характер для відповідачів.

Outcome: approved