Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області, про поділ нерухомого майна (виділення частки). Просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [INFO] , на 47/100 частин об`єкта нерухомого майна, а саме: корівник № 1 Д-3, площею 1495,8 кв.м., шляхом виділення в натурі [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) із спільної часткової власності в окремий самостійний об`єкт нерухомого майна із розміром частки 1/1, а саме: корівник №1 Д-3, загальною площею 1495,8 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , вартістю 140 995,00 грн. Позивач у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача Корюківської міської ради Чернігівської області належним чином оповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в селі Олександрівка, Корюківського району, Чернігівської області, на цей час проживає по [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , який виданий 22.07.1998 року Корюківським РВ УМВС України в Чернігівській області, звертаюсь до Корюківського районного суду Чернігівської області з позовом до Корюківської міської ради про поділ нерухомого майна (виділення частки). 18 квітня 2012 року [PERSON] , був укладений Договір купівлі-продажу частини нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Коваленком В .В., зареєстрованого в реєстрі за № 2123. Відповідно до цього договору він придбав у власність 47/100 (сорок сім сотих) частин об`єкта нерухомості, а саме: корівник №1 Д-3 площею 1495,8 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] . Право власності на це нерухоме майно позивачем було зареєстроване, що підтверджується витягом про Державну реєстрацію прав № 34687227 від 03 липня 2012 року, виданим Корюківським районним комунальним підприємством «РАМПА» бюро технічної інвентаризації. Рішенням № 16 Виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 20 червня 2018 року «Про присвоєння адреси нежитловим будівлям», нежитловій будівлі корівник № 1, Д-3, загальною площею 1495,8 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 18.04.2012 року, присвоєно адресу: [ADDRESS] (копія рішення додається). Всі інші співвласники спільного майна свої частки вже виділили в окремі частини, і позивач є єдиним співвласником спільної часткової власності. З метою оцінки технічної можливості поділу нерухомого майна позивач, звернувся до Комунального підприємства «РАМПА» Бюро технічної інвентаризації. Відповідно до висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна № 438/12-25 від 29.12.2025 року, який складено Комунальним підприємством «РАМПА» бюро технічної інвентаризації, за технічними показниками частина об`єкта може бути відокремлена, має окремий вхід і може бути поділена. Склад новоутвореного об`єкта нерухомого майна і його адреса: Корівник Д-3, загальною площею 1495,8 м.кв., поштова адреса: [ADDRESS] , яка відповідає 47/100 (сорок сім сотих) частин комплексу, що перебуває у власності позивача. Таким чином, за висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна тільки 47/100 частин нерухомого майна, яка належить позивачу, не виділена в натурі, інші співвласники, належне їм майно виділили у приватну власність з присвоєнням окремих поштових адрес. В грудні 2025 року позивачем був виготовлений технічний паспорт на вищезазначений об`єкт нерухомого майна, що містить план виробничої будівлі корівник №1 літера «Д-3», її експлікацію, а також характеристику. Згідно технічного паспорту, корівник являється капітальною спорудою та має площу забудови 1624,5 кв.м., загальна площа будівлі становить 1495,8 кв.м. Відповідно до довідки КП «РАМПА» Корюківське бюро технічної інвентаризації №438/12-25 від 29.12.2025 року за даними БТІ 47/100 частин об`єкту нерухомого майна у [ADDRESS] , має такі характеристики: корівник №1 позначений літерою Д-3 цегляний - 100% готовності, 30% зносу, загальною площею 1495,8 м.кв. Загальна вартість об`єкту нерухомого майна становить 140 995,00 грн. Згідно даних БТІ, станом на 31.12.2012 року власність зареєстрована за [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 18.04.2012 року . Оскільки, позивач, як співвласник нерухомого майна, має перепони при бажанні здійснити розпорядження своєю часткою, що унеможливлюється без виділення її в окремий об`єкт, а тому виникла необхідність звернутись до суду з даним позовом за захистом порушеного права на розпорядження особистим нерухомим майном. Відповідно до ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, Що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 319 ЦК України, визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти Щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1, ч.2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України встановлено, Що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частині у праві спільної часткової власності. Згідно ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі з частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Отже, наведені норми говорять про те, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, Що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності та якщо виділ (поділ) є технічно можливий. Вказані позиції, висловлені Верховним Судом України у справах № 6-12цс13 від 3 квітня 2013 року та № 6-4цс14 від 19 лютого 2014 року. Враховуючи наведене вище, а саме те, що позивач є єдиним співвласником майнового комплексу, що перебував у спільній частковій власності декількох осіб, які вже здійснили виділення своїх часток, а також те, що існує технічна можливість виділення мого майна із спільної часткової власності, адже належний йому корівник №1 є окремою від інших об`єктів будівлею, якій присвоєно власну адресу, а тому вважаю, що відсутні перепони для його виділення, Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 705,00 грн. Решту сплаченого судового збору залишити за позивачем. Враховуючи викладене,

Outcome: approved