Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Представник заявника [PERSON] [PERSON] звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із чоловіком [PERSON] на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] .Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] в с.Юнаківка, Сумського району Сумської області помер [PERSON] . Заявниця є дружиною [PERSON] від шлюбу народилося двоє синів [PERSON] та [PERSON] . На час відкриття спадщини сини не проживали разом із батьком за адресою: [ADDRESS] . Та у встановлений законом строк не звертались до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яка включає в себе житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] .На момент смерті спадкодавець був формально зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Проте фактично спадкодавець понад 30 років і до дня смерті постійно проживав разом з заявником, своєю дружиною за адресою [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Бирченко Ю.В. постановою позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність реєстрації місця проживання із спадкодавцем. У судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просить заяву задовольнити. Зацікавлена особа приватний нотаріус Бирченко Ю.В. в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зацікавлена особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти встановлення даного факту не заперечував. Зацікавлена особа [PERSON] в судовому засіданні зазначав що заявлені вимоги визнає, дійсно його мати та батько проживали на протязі всього часу за однією адресою. Заслухавши пояснення представника заявника, свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частиною 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини 1статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Пунктами 2, 3Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року надано роз`яснення про те, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. З матеріалів справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Юнаківської сільської ради Сумського району Сумської області, про що складений актовий запис №13.( а.с.10 зв.б.) Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Серед спадкового майна, яке належало на дату смерті [PERSON] є житловий будинок та земельні ділянки, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . ( а.с. 12 зв.б.,13) Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 24 січня 1970 року, актовий запис № 5, яке заповнено російською мовою, [PERSON] , [INFO] є дружиною померлого [PERSON] ( а.с.11) У шлюбі між заявником та спадкодавцем народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.01.1971) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28.08.1991).( а.с.11 зв.б., 12) Приватним нотаріусом Бирченко Ю.В. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно у зв`язку з відмовою пропущення терміну, встановленого законом для прийняття спадщини( а.с.14 зв.б.) Згідно довідки Юнаківської сільської ради Сумського району, Сумської області від 28.10.2025 року №257 підтверджується той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] до смерті та на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] . За вище вказаною адресою з ним не було зареєстрованих осіб. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Юнаківської сільської ради не посвідчувався(а.с.13 зв.б.) Згідно довідки Юнаківської сільської ради Сумського району, Сумської області від 18.12.2025 року №279 підтверджується той факт, що [PERSON] , який помер [INFO] до смерті та на день смерті був зареєстрований в [ADDRESS] . Фактично проживав за адресою: [ADDRESS] (а.с.14) Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 та 3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з заявницею є сусідами так як проживають на одній вулиці з 1970 року в [ADDRESS] , їх огороди межують між собою. Заявниця з чоловіком [PERSON] подружжя, мають двох синів, проживали разом за однією адресою, до самої його смерті. Заявниця та його сини поховали [PERSON] , після його смерті. Він не проживав по [ADDRESS] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявниця та її покійний чоловік є її сусідами з 1970 року. Заявниця жила разом з чоловіком [PERSON] по [ADDRESS] . Після його смерті вона ховала чоловіка. Мають від шлюбу двох синів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що жив на одній вулиці з заявницею та її чоловіком [PERSON] , вони жили по [ADDRESS] . Він живе там з 1990 року і постійно бачив, що вона жила разом з чоловіком за цією адресою, поки чоловік не помер. У них було двоє синів. Дружина після його смерті займалась похованням. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідками. Даних про яку-небудь зацікавленість свідка в результаті розгляду справи немає, їх покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах. Встановлення даного факту необхідно заявникам для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Беручи до уваги, що заявники позбавлені можливості реалізувати своє право на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити.

Outcome: approved