Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

представник ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором №1413-1696 від 24.06.2024 в розмірі 23000 грн. В обґрунтування зазначив, що 24.06.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено договір про відкриття кредитної лінії №1413-1696 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 18.12.2025 утворилась заборгованість за договором в розмірі 23000 грн., а саме: прострочена заборгованість за кредитом 4600 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 18400 грн. Ухвалою суду від 30.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.56). Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, у поданій до суду заяві визнав наявність боргу, однак просив розстрочити виконання рішення суду та встановити порядок погашення заборгованості шляхом щомісячних платежів у посильному розмірі. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 24.06.2024 укладено договір про відкриття кредитної лінії продукту «CreditKasa» №1413-1696 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] (а.с.13-23). Відповідач [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) укласти договір про відкриття кредитної лінії продукту «CreditKasa» №1413-1696 шляхом направлення одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) А3225 (зворот а.с.23). Відповідно до п. 4.10 Договору, стандартна процентна ставка становить 1,50 % за кожен день користування Кредитом протягом перших 180 днів та 1,18% за кожен день користування Кредитом у період починаючи з 181 календарного дня. Згідно п. 4.14 Договору, реальна річна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 19523,83 %; за п. 4.15 орієнтована загальна вартість Кредиту на дату укладення цього Договору складає 27751,80 грн. та включать у себе суму Кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом та комісійну винагороду; згідно п. 4.16 денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 1,379 %; за п. 4.17 загальні витрати за споживчим кредитом на дату укладення цього Договору складають 23151,80 грн. та включать у себе проценти за користування кредитом та комісію за видачу кредиту. У реквізитах сторін позичальник [PERSON] вказав номер особистого електронного платіжного засобу: [NUMBER] (зворот а.с.23). ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 4600 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту: видача коштів за кредитним договором №1413-1696 від 24.06.2024 (зворот а.с.33). Також згідно квитанції LIQPAY підтверджено видача коштів за договором №1413-1696 від 24.06.2024 на суму 4600 грн. на картку [NUMBER] (а.с.33). Відповідачем не заперечується укладення кредитного договору та отримання коштів. Отже, між відповідачем та позивачем у відповідності до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» укладено електронний договір, та вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №1413-1696 від 24.06.2024, станом на 18.12.2025 за відповідачем рахується заборгованість в загальному розмірі 27751,80 грн., з яких основний борг 4600 грн., відсотки 22461,80 грн., комісія 690 грн. за період з 24.06.2024 по 23.06.2025 (а.с.39-40). Згідно п. 4.13 Договору №1413-1696 від 24.06.2024, строк кредитування 365 календарних днів, дата повернення (виплати) кредиту 23.06.2025. Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що після закінчення строку дії кредитного договору, який сплинув 23.06.2025 заборгованість по процентам не нараховувалась. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що відсотки за кредитом нараховані згідно умов договору в межах строку кредиту. Позивач зазначив у позовній заяві, що у зв`язку з прийняттям рішення про часткове списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісіями та процентами, просить погасити заборгованість у загальній сумі 23000 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом складає 4600 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 18400 грн. Разом з тим, розмір нарахованих відсотків не в повній мірі відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», з огляду на таке. Пунктом 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (Закон № 3498-IX від 22.11.2023), статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Згідно п. 2 Розділу ІІ. Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-IX від 22.11.2023 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», дія пункту 5розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Як встановлено судом, договір між сторонами укладено 24.06.2024, отже договір було укладено після набрання чинності Законом № 3498-IX від 22.11.2023, тому дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на кредитний договір укладений між сторонами, який є підставою даного позову. Згідно п.17 Розділу IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Як вбачається з розрахунку заборгованості, у період з 24.06.2024 по 20.12.2024 денна процентна ставка становила 1,50 %, а з 21.12.2024 по 23.06.2025 розмір процентної ставки становив 1,18%. Водночас виходячи з вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що в період з 24.06.2024 по 19.08.2024 розмір денної процентної ставки відповідав умовами договору, проте з 20.08.2024 по 23.06.2025 розмір відсотків згідно вищевказаного закону не міг перевищувати 1%, проте позивач нараховував відсотки виходячи з розміру процентної ставки 1,5% та 1,18%. Тобто, судом встановлено, що за вказаний період позивачем було нараховано відсотки, виходячи із процентної ставки, що не відповідає вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». За період з 24.06.2024 по 19.08.2024 розмір процентної ставки, який становив 1,5%, та відповідав вимогам Закону нарахований вірно позивачем та становив у сумі 3864 грн. (69 грн. (розмір відсотків в день) х 56 (днів в періоді). Так, за підрахунками суду, розмір відсотків за період з 20.08.2024 по 23.06.2025 виходячи з розміру денної процентної ставки 1,0 % становить 14122 грн. (46 грн. (розмір відсотків в день) х 307 (днів в періоді). Таким чином, за підрахунками суду, загальний розмір відсотків за період з 24.06.2024 по 23.06.2025, терміну дії договору, становить 17986 грн. Вимогу про стягнення комісії позивачем не заявлено. Приймаючи до уваги те, що відповідач отримавши від позивача кредитні кошти, відсотки за їх користування не сплачував, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки в сумі 17986 грн., які відповідають умовам договору, з урахуванням граничного розміру встановленого законом Закону України «Про споживче кредитування», тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків підлягають частковому задоволенню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором №1413-1696 від 24.06.2024 в загальному розмірі 22586 грн., з яких: 4600 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 17986 грн. - заборгованість по процентах. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн. Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 23000 грн.; позов задоволений на суму 22586 грн., тобто на 98,20 %. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме, 2614,47 грн. судового збору. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов, суд вважає за можливе повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Решту судового збору слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до положень ст.141 ЦПК України Щодо розстрочки виконання рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Так, відповідач, у зв`язку з проходженням військової служби в ЗС України та обмеженістю доходів просив надати розстрочку на виконання рішення суду, встановивши порядок погашення заборгованості шляхом щомісячних платежів у посильному розмірі. На підтвердження проходження військової служби надав витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] №116 (по стройовій частині) від 17.09.2025 про зарахування [PERSON] до списків особового складу та призначення на посаду (а.с.64). Частиною 3 ст. 435 ЦПК України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Підстави, які зумовлюють необхідність розстрочки виконання рішення, мають оціночний характер, так як законодавцем не надано його вичерпного переліку. Відповідачем не надано суду належних та підтверджуючих доказів наявності виключних обставин, які б давали підстави для відстрочки/розстрочки виконання рішення суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для розстрочення виконання рішення суду, а отже, для задоволення клопотання.

Outcome: partial