Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Представник ТОВ "СВЕА ФІНАНС" звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 17.08.2024 між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено електронний договір №1701524 про надання споживчого кредиту. Відповідачу було надано кредит в розмірі 4000,00 грн. шляхом переказу на банківську картку № [NUMBER] . 26.08.2025 між ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" було укладено договір факторингу №01.02-34/25. Відповідно до реєстру боржників, заборгованість [PERSON] складає 23 339,94 грн. Ухвалою суду від 05.03.2026 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до судового розгляду та вирішено викликати відповідачку в судове засідання через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, так як згідно відповіді Затишанської селищої ради Роздільнянського району Одеської області № 02-20/268 від 04.03.2026, відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але протягом багатьох років не проживає за місцем реєстрації не проживає. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розглядати справу за відсутності представника позивача. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Частина 11 статті 128 ЦПК України передбачає, що якщо місце проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача невідоме, виклик здійснюється через розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, і вважається належним повідомленням. Тобто, суд вважає відповідачку повідомленою через 10 днів після розміщення оголошення, навіть якщо особа фактично не ознайомилася з ним. Оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України про виклик в судове засідання [PERSON] було оприлюднено судом 05.03.2026. Враховуючи те, що відповідачка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації та оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, відзив не подала, тому наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Суд ухвалив, здійснювати заочний розгляд справи. Розглянувши подані представником позивача документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.08.2024 між ТОВ СЕЛФІ КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено електронний договір №1701524 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ "Про електронну комерцію". Відповідно до Розділу І Кредитного договор, ТОВ "СЕЛФІ КРЕДИТ" надає позичальнику кредит в гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути коштикредиту, сплатити проценти за користуванням ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 360 дні, стандартна процентна ставка становить 1,5% в день. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ», свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надалопозичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника№ [NUMBER] , яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. Це підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК», що включено до реєстру платіжноїінфраструктури Національного Банку України. [PERSON] здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за Кредитнимдоговором №1701524 від 17.08.2024 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахункузаборгованості за Кредитним договором (останній платіж булоздійснено 04.02.2025 21:03:39 у сумі 1800,01 грн.). Сплачуючи кредит, Відповідач, додатково дозазначеного вище, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитногодоговору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких булореалізовано. Це відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі Першої судової палатиКасаційного цивільного суду викладеній у Постанові від 23.12.2020 по справі №127/23910/1-ц, а саме: «Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». 26.08.2025 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ "СВЕА ФІНАНС" було укладеноДоговір факторингу№ 01.02-34/25, відповідно до умов якого Клієнт відступає (передає)Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту завідступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строкивстановлені цим Договором. Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до Договору факторингу № 01.02-34/25від 26.08.2025 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором№1701524 складає: 23 339,94 грн.. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №1701524 від 17.08.2024 року становить 23 339,94 грн., з яких: - 3 999,94 грн. - заборгованість по тілу кредиту; - 11 340,00 тгрн. - заборгованість по відсотках; - 8 000,00 грн. - пеня. Зазначені суми підтверджуються розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками, доданих до матеріалів справи. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 2 статті 1048 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: догоір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановленно законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів і вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмові форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, пійписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідкам прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, враховуючи те, що відповідач неналежно виконує взяті зобов`язання за укладеним договором й відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved