Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Позиції заявника та заінтересованих осіб У листопаді 2025 року до Київського районного суду м. Одеси із заявою звернулася Одеська міська рада (далі також заявник), поданою в її інтересах представницею [PERSON] , заінтересована особа-1 виконавчий комітет Одеської міської ради про визнання спадщини відумерлою, яка залишилася після смерті [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування поданої заяви представниця заявника зазначила, що у спадкодавця [PERSON] відсутні спадкоємці за законом та/чи заповітом. Відтак Одеська міська рада як орган місцевого самоврядування, діючи в інтересах територіальної громади міста, просить визнати спадщину відумерлою, яка залишилася після смерті [PERSON] , яка мала місце в 2022 році, у виді двох квартир, розташованих в м. Одесі. 11.03.2026 до суду від представниці заявника надійшло клопотання про залучення до участі у справі як заінтересовану особу-2 [PERSON] . Ухвалою суду від 11.03.2026 вказане клопотання задоволено. 01.04.2026 від представника заінтересованої особи-2 адвоката Бірюкова А.М. надійшла заява про відсутність у [PERSON] доказів спільного проживання та утримання [PERSON] на час його смерті. Відтак просив розглянути справу за наявними матеріалами. По суті не заперечував. Від представника заінтересованої особи-1 заперечення на заяву не надходили. Заяви та клопотання учасників справи Разом із заявою до суду представницею заявника подано клопотання про витребування матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 10.12.2025 вказане клопотання задоволено. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 20.11.2025 справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження. Судові засідання призначалися на 10.12.2025, 29.01.2026, 12.02.2026, 11.03.2026, 09.04.2026. У судовому засіданні 09.04.2026 представниця заявника свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представники інших заінтересованих осіб, належним чином повідомлені, до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили. Фактичні обставини справи Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з таких підстав. Судом установлено, що відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00051198915 від 14.05.2025 підтверджено факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка мала місце [INFO] , зареєстрована Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 2820 від 02.03.2022. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з: - квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 44,6 кв. м; - квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 60,1 кв. м. Відповідно до відповіді Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 16.12.2024 № 4949/03.01-07 та долучених до нього копій правовстановлюючих документів випливає, що право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів від 15.04.1998 № 12-14765 за реєстровим № 76. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, що складається з 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яку прийняв її син [PERSON] , що підтверджуються свідоцтвом про право на спадщину від 24.03.2014, виданим державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори Бойченко О.Є. реєстровий № 3-194. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 435121355 від 11.07.2025 державним нотаріусом Четвертої Одеської нотаріальної контори Бойченко О.Є. здійснено державну реєстрацію права власності [PERSON] на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину. Отже вказана квартира на момент смерті [PERSON] в цілому належала останньому на праві власності. Також, згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 435121529 від 11.07.2025 за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 10.03.2017, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лукашевою Н.А. за реєстровим № 93. Відповідно до листа Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 03.12.2024 № 554/01-10 [PERSON] , [INFO] , з 03.02.1994 був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та знятий з реєстрації місця проживання 18.04.2017. З 18.04.2017 до 04.05.2022 місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом зі Спадкового реєстру від 17.06.2025 № 81559864 заповіти та спадкові договори [PERSON] не укладалися. З аналізу матеріалів спадкової справи № 9/2022, заведеної після смерті [PERSON] , випливає, що спадкоємці за законом та/чи заповітом у спадкодавця відсутні. Спадкова справа заведена за заявою [PERSON] , 2001 року народження, який постійно проживав зі спадкодавцем на момент смерті. Матеріали спадкової справи не містять будь-яких даних щодо проживання/реєстрації [PERSON] разом зі спадкодавцем більше 5 років, ведення з ним спільного господарства, перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] або навпаки. На час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Станом на день відкриття спадщини після смерті [PERSON] жодна особа за даною адресою разом з ним зареєстрована не була, відтак спадкоємці, які б прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, відсутні. Застосовані норми права Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України). Згідно з нормами книги шостої «Спадкове право» ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України). Також, за правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до приписів ст. 1277 ЦК України (Відумерлість спадщини) у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно (ч. 1). Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини (ч. 2). Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна (ч. 3). Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу (ч. 5). Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону (ст. 388 ЦПК України). Мотиви прийнятого рішення Заява Одеської міської ради про визнання спадщини відумерлою подана після спливу 1 року з часу смерті [PERSON] . Під час судового розгляду встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємці за заповітом та/чи за законом відсутні. Буді-які дані, що [PERSON] є родичем спадкодавця та/чи проживав з ним однією сім`єю та/чи перебував на його утриманні в матеріалах справи відсутні. Як зазначалося вище, від представника заінтересованої особи-2 [PERSON] адвоката Бірюкова А.М. надійшла заява про відсутність у [PERSON] доказів спільного проживання та перебування на утриманні [PERSON] на час його смерті. Відтак просив розглянути справу за наявними матеріалами. По суті не заперечував. Отже, за наведених обставин, підстав уважати наявним спір про право та незадоволення заяви Одеської міської ради суд не вбачає. Висновки суду Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). Проаналізувавши вимоги представниці заявника та надані докази на їх підтвердження, у поєднанні із застосованими правовими нормами, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що представницею заявника доведено перед судом належними та допустимими доказами факт відсутності у спадкодавця [PERSON] спадкоємців за заповітом та/чи законом, що обумовлює необхідність визнання спадщини, яка залишилася після його смерті, відумерлою. Іншого перед судом не доведено. Судові витрати Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються органи місцевого самоврядування за подання заяви про визнання спадщини відумерлою (п. 15-1 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про судовий збір»). Отже судові витрати компенсуються за рахунок держави. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved