Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Представник ТОВ «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я. звернулася в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором. У позові вказувала, що 07.02.2025 між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] укладено кредитний договір №25241905 в електронному вигляді, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6000,00 грн на строк 365 днів та зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 08.12.2025 було укладено договір №08-12/25, відповідно до якого ТОВ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №25241905. Таким чином, ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом вимоги до відповідачки за договором №25241905. Загальний розмір заборгованості за користування кредитом за договором №25241905 від 07.02.2025 станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 18580,80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4740,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13082,40 грн; заборгованість за нарахованими процентами з моменту відступлення права вимоги до часу виготовлення розрахунку 758,40 грн. Просила стягнути з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором у розмірі 18580,80 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2662,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явилася, бувши повідомленою про місце, день та годину слухання справи належним чином. У позовній заяві зазначила, що просить справу розглядати за відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують повністю, щодо винесення заочного рішення не заперечують. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, належно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не подала. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позов ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягає задоволенню з таких підстав. На підтвердження позовних вимог представником позивача надано такі докази: копію договору про споживчий кредит/кредитного договору №25241905, укладеного 07.02.2025 між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] з додатками, за умовами якого Товариство зобов`язалося надати відповідачці кредит у розмірі 6000,00 грн строком на 365 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Договір укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором N2UxM2Ey; копію квитанції №43894-43101-25483 від 07.02.2025, згідно якої 07.02.2025 ТОВ «ЕКО ФІН» перерахувало на платіжну карту [NUMBER] кошти у сумі 6000,00 грн на виконання умов кредитного договору №25241905 від 07.02.2025; копію виписки за кредитом перед ТОВ «ЕКО ФІН», згідно якого станом на 08.12.2025 розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №25241905 від 07.02.2025 становив 17822,40 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4740,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13082,40 грн; копії договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №08-12/25, укладеного 08.12.2025 ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «Факторинг Партнерс», платіжної інструкції №0589490000 від 15.12.2025, акту прийому-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді до вказаного договору від 08.12.2025, акту прийому-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді до вказаного договору від 08.12.2025, реєстру боржників в друкованому вигляді від 08.12.2025 та витягу з вказаного реєстру, відповідно до яких ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «ЕКО ФІН», в тому числі і стосовно [PERSON] за кредитним договором №25241905 в сумі 17822,40 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4740,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13082,40 грн; розрахунок заборгованості за кредитним договором №25241905 від 07.02.2025 за період з 08.12.2025 до 07.01.2026, згідно якого у [PERSON] наявна заборгованість перед ТОВ «Факторинг Партнерс» у розмірі 18580,80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4740,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 13840,80 грн. Невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за вказаним договором стало підставою для звернення нового кредитора - ТОВ «Факторинг Партнерс» з даним позовом до суду. Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором суд застосовує такі норми права. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Згідно з ч.2 ст.1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до п.5 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст.10 ЗУ «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 ЗУ «Про електронну комерцію» визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч.4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» закріплено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч.12 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У відповідності з положеннями ст.ст.509, 526, 629, 1054 ЦК України особа, яка уклала кредитний договір та отримала кошти повинна виконувати його належним чином та повернути кошти у відповідності з умовами кредитного договору. У статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Статтею 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року по справі №202/4494/16-ц, провадження №14-318цс18 викладено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором. Згідно з ч.2 ст.517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З наданих сторонами та безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що: 07.02.2025 між ТОВ «ЕКО ФІН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит/кредитний договір №25241905 в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором N2UxM2Ey з додатками, за умовами якого Товариство надало відповідачці кредит у розмірі 6000,00 грн строком на 365 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування грошовими коштами у розмірі 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; на підставі договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №08-12/25 від 08.12.2025 з додатками ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло статусу кредитора по кредитному договору, укладеному з [PERSON] . Аналіз досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин в сукупності з наведеними вище вимогами закону та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду дає підстави для обґрунтованого висновку, що оскільки [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором у встановлені ним строки не виконала, то з неї підлягає стягненню на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість, яка складається з тіла кредиту та відсотків, нарахованих виключно в межах строку кредитування, визначеного цим договором. Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором №25241905 від 07.02.2025, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача становить 18580,80 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4740,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами 13840,80 грн. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс», про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №0600300007 від 21.01.2026, позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 гривень. Оскільки позов задоволено повністю, то відповідно до положень ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 гривень. Щодо стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу необхідно зазначити таке. Відповідно до вимог ч.3 ст.133, ч.2 ст.137, ст.141 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження вище вказаних обставин до початку судового розгляду справи по суті суду надані: зазначений у позові попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, згідно якого розмір витрат на правничу допомогу становить 9000,00 грн.; копію договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між адвокатом АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс», відповідно до якого адвокатське обєднання взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу у обсязі та на умовах, передбачених даним договором; заявку на надання юридичної допомоги №121 від 09.12.2025, згідно якої сторони за договором №02-07/2024 від 02.07.2024 погодили надання наступних правових (юридичних) послуг АО Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів 2 год, вартість - 3000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 2 год, вартість 6000,00 грн; витяг з акту №24 про надання юридичної допомоги від 22.12.2025, згідно якого сторони за договором №02-07/2024 від 02.07.2024 погодили надання наступних правових (юридичних) послуг АО Товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів 2 год, вартість - 3000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 2 год, вартість 6000,00 грн. Враховуючи складність справи, яка є малозначною та однотипною, а також виконані адвокатом роботи (надані послуги) щодо складання позовної заяви та формування додатків до неї, розмір задоволених позовних вимог, суд дійшов висновку, що з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. На підставі ст.ст.2, 15, 509, 512, 514, 517, 526, 530, 536, 610-612, 625, 634, 1048, 1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved