Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», в інтересах якого діє представник Тараненко Артем Ігорович, до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10.02.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір на суму 22 000 грн., за №395213210. Грошові кошти були перераховані на картку відповідача, зазначеній ним у заявці при укладенні кредитного договору. Кредитний договір було укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису, із використанням одноразового ідентифікатора. У подальшому відповідач неналежним чином виконував взяти на себе за кредитним договором зобов`язання, внаслідок чого утрималась заборгованість у сумі 25 104, 20 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 22 000 грн.., заборгованості за відсотками у сумі 3104, 20 грн. Майнові вимоги за вказаним кредитним договором позивач набув на підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 р., тому просить задовольнити заявлені вимоги. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Застрожнікової К.С. 09.01.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у судове засідання. 01.04.2025 від відповідачки [PERSON] поштою до суду надійшов відзив, в якому відповідачка відобразила, що заперечує проти задоволення позову, оскільки поданий позивачем договір не містить підпису відповідачки, та позивачем не подано до суду доказів, на підтвердження обставин отримання відповідачкою кредитних коштів, відповідачка не погоджується із розміром заборгованості, заявленого позивачем до стягнення, а також розміром витрат, які поніс позивач у зв`язку із зверненням до суду, тому просила відмовити у задоволенні позову. 08.04.2025 через систему Електронний суд від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що договір було укладено в електронній формі, що відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачкою була заповнена заявка на отримання грошових коштів від 10.02.2022, підписано кредитний договір № 395213210 від 10.02.2022, та відповідно до платіжного доручення № 79c9bb57-57f1-4f1a-9a8e-ce52b823d94a від 10.02.2022 на картковий рахунок відповідачки були перераховані кредитні грошові кошти у сумі 22 000 грн., про що до позову додані копії підтверджуючих документів. Відповідно до алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору відповідачка особисто обрала для себе суму кредиту, строк кредитування та мала змогу ознайомитись з умовами Договору перед його підписанням. Одноразовий персональний ідентифікатор №MNV43H2M направлено відповідачці 10.02.2022 о 16:39:04 на номер мобільного телефону, вказаний нею у заявці на отримання грошових коштів - [NUMBER] , одноразовий персональний ідентифікатор № MNV43H2M введено відповідачем у відповідне поле в системі товариства 10.02.2022 о 16:40:10. Вчинення відповідачкою вказаних вище дій і зміна даних в системі Товариства є проставленням електронного підпису в Електронному договорі. Тому, представник позивача наполягає на задоволенні позову. Також, зазначив, що 17.06.2024 позивач та АБ «Тараненко та партнери» було укладено договір про надання правничої допомоги № 17/06/24-02, та визначено суму гонорару у розмірі 5 000 грн., що підтверджується Актом прийому-передачі наданих послуг, тому просить вказану суму стягнути з відповідачки на свою користь. Враховуючи, що сторони виклали свої правові позиції по справі у направлених до суду заявах, суд розглянув справу за наявними доказами відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне. 10.02.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір на суму 22 000 грн., за №395213210. Відповідачкою була заповнена заявка на отримання грошових коштів від 10.02.2022, підписано кредитний договір № 395213210 від 10.02.2022 шляхом використання персонального ідентифікатору №MNV43H2M, та відповідно до платіжного доручення № 79c9bb57-57f1-4f1a-9a8e-ce52b823d94a від 10.02.2022 на картковий рахунок відповідачки були перераховані кредитні грошові кошти у сумі 22 000 грн., що підтверджується поданими до суду довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», паспортом споживчого кредиту до договору № 395213210 від 10.02.2022, договором кредитної лінії № 395213210 від 10.02.2022, який було підписано електронним підписом через верифікацію за номером телефону відповідачки, заявкою на отримання грошових коштів від 10.02.2022, копією платіжного доручення № 79c9bb57-57f1-4f1a-9a8e-ce52b823d94a від 10.02.2022, випискою з особового рахунку відповідачки. Відповідно до п. 2.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 22 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Матеріалами справи підтверджується, що під час укладання договорів Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився з ними. Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, Відповідачка, як позичальник, тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. З матеріалів справи вбачається, що укладені Відповідачем договори відповідають вимогам закону, умови договорів з боку кредитодавця виконані, грошові кошти Відповідачеві надані. В свою чергу, Відповідач умови договорів не виконує, погашення кредитної заборгованості не здійснює, в зв`язку з чим утворилася заборгованість у сумі 25 104, 20 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у сумі 22 000 грн.., заборгованості за відсотками у сумі 3104, 20 грн. 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого до іншого товариства перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним із відповідачкою. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 30/1023-01, за умовами якого до іншого товариства перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним із відповідачкою. 14.06.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем було укладено договір факторингу № 14/06/24, відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідачки, що підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 14/06/24 від 14.06.2024 на загальну суму 25 104, 20 грн. Доказів, які б спростовували розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за кредитними договорами, суду не надано. Враховуючи, що заборгованість за отриманими кредитними коштами (тіло кредиту) та нарахованими відсотками за користування коштами Відповідачем не погашена, суд вважає, що Позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення з Відповідача такої заборгованості. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Доводи, викладені відповідачкою у відзиві на позовну заяву, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, та спростовуються поданими суду доказами, які містяться в матеріалах справи, та аналіз яких надано судом у мотивувальній частині рішення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає судовий збір в розмірі 2422, 40 гривень. Стосовно стягнення витрат на правничу допомогу на суму 5 000 грн., суд зазначає наступне. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Ч. 2 ст. 137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Ч. 3 ст. 137 цього Кодексу встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До позову на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копії договору про надання правничої допомоги від 17.06.2024 із доданим протоколом погодження вартості послуг, Акт прийому - передачі наданих послуг від 17.06.2024, де зазначено перелік наданих послуг: Складання позовної заяви ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 395213210 від 10.02.2022 (2 години, вартість 4000 грн.,). Вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , за кредитним договором №395213210 від 10.02.2022 (1 год. - вартість 500 грн.), Надання усної консультації стосовно складання позовної заяви ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 395213210 від 10.02.2022 (1 год. вартість 500 грн.). Ч. 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Оцінюючи докази з метою розподілу судових витрат суд вважає, що позивачем документально підтверджено фактично понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Суд враховує висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, в яких, серед іншого наголошено, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Також суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved