Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №2158836 від 13.03.2025 у сумі 23 358,98 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 2 662,40 грн. У обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13.03.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Кредитний договір №2158836, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у сумі 4 700,00 грн., строком на 360 днів. 26.11.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Новий Колектор» укладено Договір факторингу №261125/1, відповідно до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №2158836 від 13.03.2025, боржником за яким є [PERSON] . Відповідач свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 26.11.2025 утворилась заборгованість у сумі 23 358,98 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 4 699,98 грн., заборгованість за відсотками 9 259,00 грн., штраф 9 400.00 грн., тому позивач звернувся до суду з указаним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 березня 2026 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 30 березня 2026 року. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у позовній заяві зазначає про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 13 березня 2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено договір №2158836 про надання споживчого кредиту, за умовами якого Товариство надає Споживачу кошти у кредит в національній валюті України гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.1. Договору). Пунктом 1.2. Договору визначено суму кредиту 4 700,00 грн. Згідно з п. 1.3. Договору строк кредиту складає 360 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), первісна редакція якого наведена в Додатку №1 до цього Договору. Умовами п. 1.5. Договору визначено тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1,0% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору (п. 1.5.1.); знижена процентна ставка становить 0,9% в день та застосовується у випадку, якщо Споживач, як учасник Програми лояльності Товариства, в дату першого платежу - 12.04.2025 або протягом наступного календарного дня, що слідує за вказаною датою, сплатить кошти у сумі першого платежу, визначеного в Графіку платежів (п. 1.5.2. Договору). Відповідно до додатку №1 Кредитного договору №2158836 від 13.03.2025 загальна вартість Кредиту становить 21 479,00 грн. та включає в себе проценти за користування Кредитом у розмірі 16 779,00 грн. Згідно відповіді №20251126-2273 від 27.11.2025, виданої ТОВ «ПЕЙТЕК», відповідачу було перераховано кредитні кошти в сумі 4 700,00 грн. З розрахунку заборгованості за договором №2158836 від 13.03.2025 станом на 26.11.2025 розмір заборгованості відповідача становить 23 358,98 грн., з яких: 4 699,98 грн. заборгованість за тілом кредиту; 9 259,00 грн. заборгованість за відсотками, що нараховані за період з 13.03.2025 по 26.11.2025, 9 400,00 грн. штраф. 26.11.2025 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено Договір факторингу №261125/1, за умовами якого Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором (п. 2.1 Договору). Право вимоги переходить до Фактора після підписання Сторонами цього Договору, з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді за формою Додатку 5 цього Договору, після чого Фактор стає Кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей за Кредитними договорами. Разом з Правами вимоги Фактору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав та передбачені цим Договором (п. 3.1.3. Договору). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №261125/1 від 26.11.2025, ТОВ «Новий Колектор» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №2158836 у сумі 23 358,98 грн., номер в реєстрі 1948. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав та користувався кредитними коштами, однак в добровільному порядку у повному обсязі не повернув, згідно розрахунку заборгованості заборгованість за сумою основного боргу складає 4 699,98 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, 11.04.2025 відповідачем сплачено 1 269,01 грн. та 13.05.2025 1 504,01 грн., з яких кредитором в рахунок погашення суми боргу за тілом кредиту віднесено 0,02 грн. Отже заборгованість відповідача за тілом кредиту, яка підлягає стягненню, становить 4 699,98 грн. Відповідачу первісним кредитором нараховані відсотки за період з 13.03.2025 по 26.11.2025 у сумі 12 032,00 грн. За указаний період відповідачем сплачено 2 773,02 грн., з яких 2 773,00 грн. віднесено у рахунок погашення заборгованості за відсотками, залишок заборгованості становить 9 259,00 грн. Указаний розмір відсотків розрахований у межах строку дії договору та згідно умов нарахування відсотків за користування кредитом, а отже обґрунтовано підлягає стягненню з відповідача. Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості за штрафом у сумі 9 400,00 грн., суд зазначає таке. Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, та діє на день розгляду справи. Згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи те, що на момент укладення договору та розгляду цієї справи згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на території України діє воєнний стан, на підставі п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позивач не мав права нараховувати відповідачу пеню, отже заборгованість за пенею у сумі 9 400,00 грн. необґрунтована, а тому вимога щодо її стягнення задоволенню не підлягає. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, ураховуючи, що отримані та використані відповідачем кредитні кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті у повному обсязі, розрахунок заборгованості не спростований, позовні вимоги підлягають задоволенню частково шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №2158836 від 13.03.2025 у сумі 13 958,98 грн., яка складається з заборгованості за основною сумою боргу 4 699,98 грн., заборгованості за відсотками 9 259,00 грн. У решті позовних вимог слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 13 958,98 грн., що становить 60% від заявленої позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1 597,44 грн. та документально підтверджені витрати, понесені позивачем внаслідок відправлення копії позовної заяви з додатками відповідачу у сумі 138,35 грн.

Outcome: partial