Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

У червні 2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» до [PERSON] , у якій позивач просив, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги розподілу природного газу наданого за адресою: [ADDRESS] , за період з жовтня 2023 року по вересень 2025 року у розмірі 6 412,01 грн та судові витрати. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.05.2025 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач просить відмовити у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість та безпідставність. У відзиві відповідач зазначає, що 16.05.2019 року продав квартиру за якою позивачем нарахована заборгованість ( [ADDRESS] ) у розмірі 6 412,01 грн. Власником цієї квартири є інша особа, яка і користується послугами позивача. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до постанови НКРЕКП № 1769 від 29.09.2023 року «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «Газорозподільні мережі України» (далі - ТОВ «ГРМУ») діяльності з розподілу природного газу», внесені зміни до додатку до постанови НКРЕКП №1839, якими Заявнику змінено місце провадження (розширення території) господарської діяльності з розподілу природного газу на територію Миколаївської області. Таким чином, з 01.10.2023 року ТОВ «ГРМУ», в особі його відокремленого підрозділу - Миколаївської філії, має право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Миколаївської області та є Оператором ГРМ. 30.09.2015 року Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 було затверджено Кодекс газорозподільних систем (Далі - Кодекс ГРМ), який набрав чинності 27.11.2015 року. Також постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2498 було затверджено Типовий договір розподілу природного газу (далі - Договір). Пунктом 1.1. Договору передбачено, він є публічним, регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Договір розподілу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Крім того, фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу (пункт 7 глава 3 розділ VI Кодексу ГРМ). Тож між Миколаївська філією ТОВ «Газорозподільні мережі України» та споживачем укладено типовий договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Судом встановлено що власником квартири за адресою: [ADDRESS] з 16.05.2019 року є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 65 виданий 16.05.2019 року, видавник: Матвєєва І.М., приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №444971087 від 24.09.2025 року. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва про реєстрацію осіб №9.19-55274-2025 від 24.09.2025 року, відповідач у справі [PERSON] , [INFO] , має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] з 08.09.2016 року. При цьому позивач зазначає у справі в якості відповідача [PERSON] замість належного власника [PERSON] , якому на праві приватної власності і належить квартира за адресою якої у період з жовтня 2023 року по вересень 2025 року утворилась заборгованість. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити таке. Право визначення хто буде відповідати за позовом відповідно до приписів ЦПК України належить позивачу. Однак, суд зобов`язаний встановити чи подано відповідний позов до належного відповідача. Відповідно до частин першої та другої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (пункт 8.10 Постанови Велика Палата Верховного Суду від 05 липня 2023 року, справа № 910/15792/20). Виходячи із змісту позовних вимог про стягнення заборгованості за послуги розподілу природного газу наданого за адресою: [ADDRESS] , за період з жовтня 2023 року по вересень 2025 року у розмірі 6 412,01 грн - слідує, що саме ця особа ( [PERSON] ) має бути відповідачем, оскільки він є єдиним власником зазначеної квартири, а вирішення заявлених у цій справі позовних вимог вплине на їх права. Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем визначено неналежний склад відповідачів у цій справі. Виходячи із приписів ЦПК України суд позбавлений права самостійно визначити склад відповідачів у поданому позові. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову не вирішуючи по суті позовні вимоги, з огляду на те, що цей позов пред`явлено до неналежного відповідача. Судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed