Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

29.09.2025 представник позивача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - адвокат Олійник Є.О. звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку зворотної вимоги (регресу). Ухвалою судді зазначеного суду від 03.10.2025 (а. с. 41) справу передано за підсудністю до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області, яку суд отримав 06.01.2026. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.10.2023 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і виданий поліс серії ЕР № 217614860. Предметом даного договору є страхування транспортного засобу Citroen Berlingo, державний номерний знак [NUMBER] . 17.01.2024 о 23:03 год. у м. Києві по вул. Сирецька, 32/1 сталася дорожньо-транспортна пригода (у тексті - ДТП) за участю транспортного засобу Citroen Berlingo, державний номерний знак [NUMBER] , під керування [PERSON] та транспортного засобу Lexus RX 300, державний номерний знак [NUMBER] . Даний факт підтверджується постановою Подільського районного суду м. Києва від 07.03.2024 у справі № 758/1846/24, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (у тексті - КУпАП). Оскільки на дату вчинення ДТП відповідальність [PERSON] була забезпечена у ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то 19.06.2024 власник пошкодженого транспортного засобу Lexus RX 300, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] письмово повідомив страхову компанію про ДТП. З метою встановлення вартості матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу Lexus RX 300, державний номерний знак [NUMBER] , представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» 26.06.2024 проведено огляд вказаного транспортного засобу, на підставі чого 11.11.2024 складено звіт № цв/24/2499. 21.08.2024 власник пошкодженого транспортного засобу Lexus RX 300, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про страхове відшкодування та надав всі необхідні документи, у зв`язку з чим 18.11.2024 зазначена страхова компанія склала страховий акт № ЦВ/24/2499 та розрахунок страхового відшкодування і прийняла рішення про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) на його користь у розмірі 52167,67 грн, яке виплачене 18.11.2024, що підтверджується платіжною інструкцією № 53270. У зв`язку з тим що [PERSON] після ДТП за його участю самовільно залишила місце ДТП, ТДВ СК «Альфа-Гарант» просить суд стягнути з нього на свою користь матеріальну шкоду в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі 52167,67 грн та судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Ухвалою від 08.01.2026 позовну заяву ТДВ СК «Альфа-Гарант» залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків позовної заяви у наданий судом строк, ухвалою від 13.01.2026 заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачеві та його представникові копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі доставлена в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (у тексті - підсистема «Електронний суд» ЄСІТС) 16.01.2026, що підтверджується відповідною довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 58, зворот а. с. 58). В пункті 4 прохальної частини позовної заяви представник позивача просить суд розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. Копія ухвали від 13.01.2026 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачеві доставлена в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» ЄСІТС 16.01.2026, що підтверджується відповідною довідкою, складеною відповідальним працівником суду (а. с. 59). Відзиву на позовну заяву, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також будь-яких заяв, пояснень, доказів на спростування заяви позивача відповідач до суду не подав. Згідно з ч. 8 ст. 178 і ч. 2 ст. 191 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18). За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про її розгляд. Згідно з приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частиною 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 4 ст. 82 ЦПК України визначає підстави звільнення від доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (чи бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 30.10.2023 між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого виданий поліс серії ЕР № 217614860. Цим договором застрахований транспортний засіб Citroen Berlingo, державний номерний знак [NUMBER] . Предметом зазначеного договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 07.03.2024 у справі № 758/1846/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 і ст. 124 КУпАП за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний і за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу. У зв`язку з цим власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу Lexus RX 300, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 30.10.2023 складено акт огляду транспортного засобу № ЦВ/24/2499 від 26.06.2024, звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № ЦВ/24/2499 від 11.11.2024, страховий акт № ЦВ/24/2499 від 18.11.2024 і розрахунок страхового відшкодування, на підставі яких ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату власнику пошкодженого транспортного засобу Lexus RX 300, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] страхового відшкодування в розмірі 52167,67 грн, що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 53270 від 18.11.2024. Клопотання про призначення експертизи з приводу того, що встановлена вартість матеріального збитку суперечить дійсному, відповідач не заявив. Доказів обґрунтування того, що сплачена позивачем сума страхового відшкодування не відповідає розміру спричинених збитків, є завищеною, та відповідно необґрунтованою, відповідач не надав і матеріалами справи не підтверджено. Положеннями п/п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), якщо така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч. 1 і ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи, що постановою Подільського районного суду міста Києва від 07.03.2024 у справі № 758/1846/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 і ст. 124 КУпАП, і відшкодування ТДВ СК «Альфа-Гарант» матеріальної шкоди власнику пошкодженого відповідачем транспортного засобу, позивач має право зворотної вимоги до відповідача, тому суд вважає позов обґрунтованим і доведеним, у зв`язку з чим приходить до висновку про його задоволення в повному обсязі. Доказів, які б спростовували обставини, викладені в позовній заяві, відповідач до суду не подав. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з задоволення позову в повному обсязі судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved