Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», в інтересах якого діє представник, адвокат Руденко К.В., звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором № 3923212 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.08.2023 в сумі 57516,00 грн, з яких: 9900,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 47616,00 грн заборгованість за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом (730 % річних) за період з 24.08.2023 по 24.04.2024 (включно). Окрім того, просить стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 24 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 3923212 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно вказаного договору відповідач отримав кредит в розмірі 9900 грн, строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «ПУМБ» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2 % від суми кредиту за кожен день користування (730 % річних). 24 квітня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір факторингу № 24/04/24, відповідно до умов якого право вимоги за Договором № 3923212 про надання коштів на умовах споживного кредиту від 24.08.2023 перейшло по ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань його заборгованість за кредитним договором станом на 24.04.2024 становить 57516,00 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 9900,00 грн та заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 кредитного договору за ставкою 2 % за кожен день користування кредитом (730 %) за період з 24.08.2023 по 24.04.2024 (включно) в розмірі 47616,00 грн. Зважаючи на викладене, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 08 грудня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 05 лютого 2026 року задоволено клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» про витребування доказів, ухвалено витребувати в АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська буд. 4) наступну інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 24.08.2023 по 29.08.2023 з відображенням часу зарахування коштів; надати інформацію чи було зарахування 9900 грн 24.08.2023 на платіжну картку № [NUMBER] ; надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 24.08.2023 по 29.08.2023. 16 та 23 лютого 2026 року від АТ «ПУМБ» на адресу суду надійшли листи за № КНО-07.8.5/1813БТ від 06.02.20026 та № КНО-07.8.5/2291БТ від 13.02.2026, відповідно, в яких повідомлено про те, що емітентом і власником карток з ВІN № [NUMBER] (ідентифікатор ІСА 15785) є АТ «Ідея Банк». Тому, з метою отримання запитуваної інформації рекомендують звертатися безпосередньо до АТ «Ідея Банк». 02 березня 2026 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» про витребування доказів, витребувано в АТ «Ідея Банк» (79008, м. Львів, вул. Валова, 11) наступну інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ; надати виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів, відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за період з 24.08.2023 по 29.08.2023 з відображенням часу зарахування коштів; надати інформацію чи було зарахування 9900,00 грн 24.08.2023 на платіжну картку № [NUMBER] ; надати інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] в період з 24.08.2023 по 29.08.2023. 16 березня 2026 року на адресу суду від АТ «Ідея Банк» надійшла відповідь № Вих. Л-БТ-2026/820 від 11.03.2026 на ухвалу суду № 595/1761/25 від 02.03.2026. Представник позивача, адвокат Руденко К.В. в судове засідання не прибув, у прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу у відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», проти винесення заочного рішення не заперечують. Також, 10.03.2026 на адресу суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання, в якому він просив розглядати справу у відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс». Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, не повідомивши суду про причини своєї неявки, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом установлено, що 24 серпня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 3923212 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого позичальник отримав кредит у розмірі 9900,00 грн шляхом переказу коштів на платіжну картку строком на 360 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом. В свою чергу, позичальник зобов`язалась своєчасно повернути кредит, сплачувати відсотки за користування кредитом, у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Договір № 3923212 про надання кредиту було підписано позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора Т561. Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,00% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Згідно п.1.3 Договору строк кредитування становить 360 днів. Пунктом 1.4.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 0,60 % в день та застосовується на наступних умовах. Якщо Клієнт до 23.09.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт, як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника Програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та поінформований, що у разі невикористання Клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Згідно п.2.1 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Відповідно до п. 4.1. Договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п.4.3. Договору. Згідно умов п.9.9. Договору, підписуючи цей договір, клієнт підтвердив, що з укладенням цього договору йому в чіткій та зрозумілій формі надана інформація вказана в ч.ч.1, 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно розміщена на Веб-сайті. Позичальник ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів. 24 серпня 2023 року [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора Т561 підписав Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому зазначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, згідно з якими: тип кредиту кредит; сума/ліміт кредиту 9900,00 грн; строк кредитування 360 днів; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби; спосіб та срок надання кредиту у безготівковій формі шляхом перерахування кредитодавцем коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобі (платіжної картки), зазначеної споживачем, не пізніше двох днів від дати укладення договору; стандартна процентна ставка, відсотків річних 730,00 % річних (або 2,00 % в день); знижена процентна ставка відсотків річних 219,00 річних (або 0,60 % в день); тип процентної ставки фіксована; реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою 30341,06 % річних; реальна річна процентна ставка (з урахуванням зниженої процентної ставки) 10338,49 % річних. Відповідно до листа «іРау.ua» Вих. № 4205-2604 від 26.04.2024, виданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення», ТОВ «УПР» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Відповідно до договору на переказ коштів № ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 24.08.2023 12:55:16 на суму 9900,00 грн, номер картки [NUMBER] . Згідно відповіді АТ «Ідея Банк» № Вих.Л-БТ-2026/820 від 11.03.2026 на ухвалу суду № 595/1761/25 від 02.03.2026, платіжна картка № [NUMBER] приєднана до рахунку № [NUMBER] , який відкритий на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) згідно договору С-211-014576-2-980 від 30.08.2022. Фінансовий номер телефону клієнта [PERSON] [NUMBER] . 24.08.2023 за реквізитами карти № [NUMBER] зарахований переказ коштів в сумі 9900,00 грн. Переказ коштів АТ «Ідея Банк» на рахунок [PERSON] 24.08.2023 стверджується платіжною інструкцією № 7460148 від 24.08.2023 та випискою по рахунку клієнта-фізичної особи № 100000-2026/0311 за розрахуноквий період з 24.08.2023 по 29.08.2023. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» за Договором № 3923212 від 24.08.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 24.04.2024, заборгованість [PERSON] складає 57516,00 грн, з яких: тіло кредиту 9900,00 грн, проценти за користування кредитом 47616,00 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів врегульовані Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. (ч.ч. 3, 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа, що закріплено в ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Доказів спростування презумпції дійсності укладеного кредитного договору матеріали справи не містять. Отже, Договір № 3923212 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24 серпня 2023 року було укладено сторонами у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 24 квітня 2024 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 24/04/2024 за плату відступило, а ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача. Згідно платіжної інструкції № 783 від 24.04.2024 ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перерахувало на рахунок ТОВ «Лінеура Україна» суму коштів в розмірі 2185366,65 грн. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 24/04/2024 від 24.04.2024, до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3923212 у сумі 57516,00 грн, з яких: сума заборгованості за основним боргом 9900,00грн, заборгованість за процентами -47616,00 грн. Отже, до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Так, згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Лінеура Україна» за Договором № 3923212 від 24.08.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 24.04.2024, заборгованість [PERSON] складає 57516,00 грн., з яких: тіло кредиту 9900,00 грн, проценти за користування кредитом 47616,00 грн. Під час розгляду справи факти наявності непогашеної заборгованості та її розміру не були спростовані відповідачем окремим контррозрахунком, письмовими доказами на підтвердження часткового або повного погашення боргу, а отже позивач, який набув права вимоги за договором факторингу, має право вимагати стягнення даної суми заборгованості. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). Встановивши, що грошові кошти надавалися позичальнику в кредит на 360 днів і його було повідомлено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, реальну річну ставку, надано розрахунок сукупної вартості кредиту, а також те, що відповідач не надав доказів наявності умислу в діях позивача щодо введення його в оману, суд дійшов висновку, що [PERSON] , розуміючи наслідки своїх дій і бажаючи їх настання, добровільно уклав з ТОВ «Лінеура Україна» електронний Договір № 3923212 на умовах, які були визначені договором. Згідно положень ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитним договором № 3923212від 24.08.2023 належним чином не виконав та кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 57516,00 грн., з яких: тіло кредиту 9900,00 грн, проценти за користування кредитом 47616,00 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та доказів на спростування доводів позивача не надав. Враховуючи викладене вище суд вважає, що заявлені вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. З аналізу ч. 3 ст. 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. За загальним правилом, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони в разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, за власної ініціативи. Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21. Водночас у ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено критерії,

Outcome: approved