Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 27361,20 грн за кредитним договором №4521709 від 01 квітня 2024 року, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» то [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 квітня 2024 року між ТОВ "Лінеура Україна " та [PERSON] укладено Договір №4521709 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" надало відповідачці грошові кошти у сумі 3000,00 грн., а відповідачка зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені Договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. Натомість унаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань відповідачкою, виникла заборгованість по кредиту у розмірі 27361,20 грн. які позивач просить стягнути на свою користь. 25 листопада 2024 року ТОВ "Лінеура Україна " на підставі договору факторингу №25/11/2024 відступило, а ТОВ "Українські фінансові операції" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ "Лінеура Україна", включно і до відповідачки за договором №4521709 від 01 квітня 2024 року. Представник позивача на розгляд справи не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлялася у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачкою 01 квітня 2024 укладено договір №4521709 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого Товариство надало відповідачці грошові кошти у сумі 3000 грн. Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів, детальні терміни повернення кредиту та сплати відсотків визначається Графіком платежів, що є додатком до Договору № 1. Відповідно до п. 1.1. Договору його укладення здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний застосунок "Credit7". Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет. Згідно з п. 9.7.1 Договору він вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Для підписання Договору позивачу було надано одноразовий ідентифікатор 63664, що підтверджується розділу 10 Договору. Договір укладено на умовах строковості, поворотності, платності користування кредитними коштами у вигляді нарахування процентів. Згідно з п. 3.1 Договору нарахування процентів за здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто методом "факт/факт". Згідно з п. 1.4, 1.4.1 кредитного договору нарахування процентів здійснюється за стандартною (2,50 %) або зниженою процентною ставкою (0,01 %). Відповідно до п. 1.4.2 Договору, якщо Клієнт до 30 квітня 2024 або протягом трьох календарних днів сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання Договору. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідачки відбулось через систему Pay Tech., що підтверджується листом від 19 грудня 2024 року. Загальна сума заборгованості згідно з розрахунком первинного кредитора відповідача за Договором №4521709 від 01 квітня 2024 року станом на 25 листопада 2024 року склала 18366,06 грн. з яких: тіло кредиту 2973,6 грн. заборгованість за процентами 15392,46 грн. 25 листопада 2024 року ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" на підставі договору факторингу №25/11/2024 відступило, а ТОВ "Українські фінансові операції" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА", включно і до відповідачки за договором №4521709 від 01 квітня 2024 року. Станом на дату укладення договору факторингу від 25 листопада 2024 року, строк дії договору №4521709 від 01 квітня 2024 року не закінчився. Згідно з розрахунком зробленим позивачем за Договором №4521709 від 01 квітня 2024 року, за 121 календарний день ( з 26 листопада 2024 року по 26 березня 2025 року у межах строку дії договору нараховано проценти за користування грошовими коштами у розмірі 8995,14 грн. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок нарахування процентів визначається ст. 1048 ЦК України, згідно з ч. 1 якої, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідно до ст. 12 Закону України "Про електрону комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін. За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). За положеннями ч. ч. 1 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. ст. 76, 77, 79, 80, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести факти укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, неналежного виконання позичальником умов договору та обставини переходу прав вимоги до позивача як нового кредитора. Суд дійшов висновку, що факти виникнення між позивачем та відповідачем правовідносин позики, отримання відповідачкою та використання коштів, утворення заборгованості по оплаті тіла позики та процентів, підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами. Також позивачем підтверджено факт правонаступництва у питанні стягнення боргу, що виник на підставі укладених договору факторингу. Отже, вищевказані факти та обставини позивач довів, а це є підставою для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по тілу позики та процентах за користування ним. Стосовно розміру нарахування позивачем процентів за користування кредитними ресурсами, суд зазначає наступне. Право на таке нарахування, умови, розміри та періоди дії ставок визначено умовами Договору. Як вбачається із розрахунку проценти нараховувалися за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто методом "факт/факт", у період з 01 квітня 2024 року по 30 квітня 2024 року включно за зниженою процентною ставкою (0,01 %) та, починаючи з 01 травня 2024 року по 26 березня 2025 року (включно) за стандартною ставкою (2,5 %). Проте відповідачкою не виконано зазначених у договорі умов і до неї застосовано повну ставку кредитування у розмірі 2,5% у день. Підпунктом 6 пункту 5 Закону N 3498-IX від 22.11.2023 "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (далі Закон N 3498-IX) стаття 8 Закону України "Про споживче кредитування" була доповнена частиною п`ятою, згідно з якою з максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України N 3498-XI набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів1,5%. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону N 3498-XI встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Строк дії Договору становить 360 днів, починаючи з 01 квітня 2024 року по 27 березня 2025 року, тобто Закон N 3498-XI набрав законної сили в період дії кредитного договору і має застосовуватися до спірних правовідносин. Отже, норма закону, якою обмежується нарахування процентів розміром 2,5 % на день діє за період з 01 квітня 2024 року по 21 квітня 2024 року, а норма, якою обмежується нарахування процентів розміром 1,5 % на день, діє за період з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року. Починаючи з 20 серпня 2024 року граничний розмір процентів обмежується 1 % на день. Таким чином заборгованість по відсотках по цьому договору становить 13545,00 грн (3000 грн х 2,5% х 21 день = 1575,00 грн; 3000 грн x 1,5% x 120 днів = 5400,00 грн.; 3000 грн х 1% х 219 дні = 6570,00 грн). Виходячи з наведеного заборгованість відповідача за кредитним договором №4521709 від 01 квітня 2024 року становить 16518,60 грн (13545,00 грн + 2973,60 грн.), яку з відповідачки слід стягнути на користь позивача. Позивач заявив до стягнення з відповідачки суму 3 % річних від простроченого боргу та суму інфляційних витрат. Суд ураховує, що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України в період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Оскільки в Україні з 24 лютого 2022 року діє воєнний стан, то у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 1462,45 грн. (16518,60 грн. х 2422,40 грн. / 27361,20 грн.) сплаченого судового збору та 6037,00 грн. витрат на правову допомогу, що є пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного, ст.11, 141, 205, 512, 514, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: partial