Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» звернулось до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №2187588 від 26.03.2025 у розмірі 54000,00 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 26.03.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір №2187588 про надання споживчого кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями. За умовами кредитного договору: сума кредиту - 15000,00 грн.; строк кредиту - 360 днів; стандартна процентна ставка 1,00% на день. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту позичальника № [NUMBER] . 22.10.2025 між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу №01.02-41/25, відповідно до умов якого первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору за плату належні йому права вимоги, в т.ч. за кредитним договором №2187588. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №2187588 від 26.03.2025 становить: 54000,00 грн., з яких: заборгованість по тілу - 15000,00 грн.; заборгованість по відсотках 31500,00 грн.; пеня 7500,00 грн. 25.02.2026 судом постановлено ухвалу, якою прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 03.03.2026 працівником канцелярії суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково: стягнути на користь позивача суму основного боргу у розмір 15000,00 грн., в іншій частині позовних вимог (щодо стягнення 31500,00 грн. відсотків та 7500,00 грн. штрафу) відмовити в повному обсязі з огляду на наступне. Щодо незаконності нарахування відсотків зазначив, що згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, право кредитора нараховувати відсотки припиняється після спливу строку кредитування. Позивач нарахував відсотки поза межами строку дії договору, що є безпідставним. Щодо штрафних санкцій зазначив, що сума неустойки є неспівмірною та суперечить ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування», а також обмеженням на період дії воєнного стану. Усудове засідання представник позивача не з`явився, у поданому до суду клопотанні просив розглянути справу без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив розглянути справу без його участі. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі доказів, які додані до справи. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір №2187588 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» (далі Договір). На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кошти у кредит в національній валюті України - гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.1. Договору). Положеннями п. 1.2, п. 1.3., п. 1.4. Договору передбачено, що сума кредиту (загальний розмір) складає 15 000,00 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Графік платежів). Відповідно до п. 1.5., п. 1.7. Договору тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти в наступному порядку та на таких умовах: стандартна процентна ставка становить 1% в день та застосовується у межах строку кредиту вказаного в п. 1.3 цього договору. Денна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 1% в день. Розрахунок денної процентної ставки здійснюється за формулою: (54000 грн. / 15000 грн.) / 360 дн. х 100% = 1% в день. Загальні витрати на дату укладення договору за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом складають 54000 грн. (п. 1.8. Договору). Відповідно до п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] . Згідно п. 3.1. Договору проценти, що нараховується за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Договір, паспорт споживчого кредиту та інші супутні документи підписано відповідачем 26.03.2025 електронним підписом, створеним за допомогою одноразових персональних ідентифікаторівТ382 та В801. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» належним чином виконало свої зобов`язання за кредитним договором №2187588, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 15000,00 грн., що підтверджується інформацією ТОВ «ПЕЙТЕК» вих.№20251022-238 від 22.10.2025 (26.03.2025 08:02:09, призначення платежу - зарахування на картку, ЕЗП 4441111152813477). Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до відповідача слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 22.10.2025 між ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (фактор) та ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (клієнт) укладено договір факторингу №01.02-41/25, у відповідності до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення прав вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Згідно Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01.02-41/25 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права вимоги до [PERSON] в сумі 54000,00 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 15000,00 грн., сума заборгованості за процентами 31500,00 грн.; сума штрафних санкцій 7500,00 грн. Даний факт підтверджується Актом приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №01.02-41/25 від 22.10.2025 та платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №10206 від 22.10.2025, що свідчить про виконання фактором своїх обов`язків за вищевказаним договором факторингу. Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Щодо розміру заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню та правових підстав стягнення заборгованості за цим договором слід вказати наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позивачем було надано докази того, що відповідач [PERSON] уклав кредитний договір та отримав суму кредиту. Позивачем було надано розрахунок заборгованості відповідача, з якого вбачається, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання з виплати кредиту та відсотків. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2187588 від 26.03.2025 заборгованість відповідача станом на 22.10.2025 складає 54000,00 грн., з яких: тіло кредиту 15000,00 грн., проценти 31500,00 грн.; штрафні санкції 7500,00 грн. Доказів тому, що відповідачем було погашено вищевказані суми заборгованості, до суду надано не було. Договір кредиту у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним. Посилання відповідача на те, що позивачем нараховані проценти поза межами строку дії договору є безпідставними, оскільки згідно п.1.3. Договору №2187588 від 26.03.2025 про надання споживчого кредиту строк кредиту складає 360 днів, а із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти були нараховані за період з 26.03.2025 по 22.10.2025, тобто в межах визначеного договором строку кредитування. Отже, існують підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №2187588 від 26.03.2025 у загальному розмірі 46500,00 грн., з яких: з яких: тіло кредиту 15000,00 грн., проценти 31500,00 грн. Стосовно заявленої до стягнення пені у розмірі 7500,00 грн. суд зазначає, що вказаний розмір коштів не підлягає стягненню з відповідача, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. При цьому виключення зі змісту Закону України «Про споживче кредитування» норм щодо заборони стягнення під час воєнного стану з боржника неустойки за невиконання позикових (кредитних) зобов`язань не має правового значення, оскільки якщо ЦК України та інший нормативно-правовий акт, що має юридичну силу закону України, містять однопредметні норми, що мають різний зміст, то пріоритетними є норми ЦК України (п.75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі №334/3161/17). Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та частково обґрунтованими, а тому суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню на суму 46500,00 грн. У задоволенні іншої частини вимог слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №501 від 30.01.2026 про сплату судового збору в сумі 2662,40 грн. Позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 54000,00 грн., однак позов підлягає задоволенню на суму 46500,00 грн., тому сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 2292,62 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial