Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У січні 2026 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила звільнити її від сплати заборгованості по аліментам, яка виникла під час виконання судового наказу № 683/948/19, виданого 07 травня 2019 року Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області за період з 10 квітня 2019 року по 01 березня 2026 року в розмірі 94634,53 грн. В обґрунтування позову зазначала, що цим наказом з неї на користь [PERSON] стягується аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, з липня 2019 року вона постійно проживає та перебуває на повному державному утриманні в комунальній установі «Радомишльський психоневрологічний інтернат» у зв`язку із стійким хронічним захворюванням, пов`язаним із психічним розладом та іншими супутніми захворюваннями, відповідно до ст.13 Закону України Про державну соціальну допомогу особам інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю їй виплачується лише 25 відсотків призначеного розміру державної соціальної допомоги, а різниця між розміром призначеної державної соціальної допомоги і розміром державної соціальної допомоги, яка виплачується особі з інвалідністю з дитинства відповідно до частини першої ці статті, перераховується установі, де вона перебуває. Таким чином, за зазначений період вона фактично отримувала 25% від сум щомісячних виплат призначеної соціальної допомоги по інвалідності з дитинства, а саме: у 2019 році - 312,80 грн, у 2020 році - 327,60 грн, у 2021 році - 353,80 грн, у 2022 році - 386,80 грн, у 2023 році - 418,1 грн, у 2024 році - 472,20 грн, у 2025 році - 472,20 грн та у 2025 році - 510, 00 грн. Постанову про відкриття виконавчого провадження вона отримала лише 14 листопада 2025 року на електронну пошту інтернатного закладу після того, як звернулася до відділу ДВС у зв`язку із рештом коштів на банківському рахунку, на який отримувала соціальну допомогу по інвалідності дитинства. Оскільки її дохід є незначним, працювати або отримувати іншим чином дохід для сплати аліментів у визначеному розмірі вона не може, відповідно до ч.3 ст. 195 СК України просила звільнити її від заборгованості зі сплати аліментів у зв`язку із тяжкою хворобою. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, просила проводити розгляд у її відсутності. Відповідач [PERSON] просив справу розглянути у його відсутності, при вирішення спору покладається на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору КУ «Радомишльський психоневрологічний інтернат» просив позов [PERSON] задовольнити, оскільки вона дійсно перебуває на утриманні закладу через наявні у неї розлади психіки, який їй було поставлено після перенесеного у травні 2019 року тяжкого загострення психічного стану на фоні пологів. Окрім основного діагнозу [PERSON] має супутні діагнози: цереброваскулярні розлади, компресія нервових корінців та сплетінь при ураженнях між хребцевого диску та згідно витягу з рішення експертної комісії з оцінювання повсякденного функціонування особи №199/25/1352/В від 10 вересня 2025 року має виражений ступінь обмежень щодо навчання, трудової діяльності та контролю над своєї поведінкою. Також вказували, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року визнано протиправною та скасовано постанову начальника Малинського ВДВС у Коростенському району Житомирської області Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України від 20 липня 2025 року у виконавчому провадженні №60046734 про накладення на [PERSON] штрафу у зв`язку із несплатою аліментів в розмірі 40780,70 грн. Оскільки позивачка через наявне у неї психічне захворювання не може працювати та отримувати дохід, просили звільнити її від сплати заборгованості по аліментам. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В силуст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно дост.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частина 2 ст.197 СК України передбачає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. На підставі ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у ст.ст. 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно із ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд (постанова Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі №307/1186/17). Указана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що суд за передбачених ст. 197 СК України, умов може повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. Судом встановлено, що на виконанні Малинського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває судовий наказ № 683/948/19, виданий Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області 07 травня 2019 року (виконавче провадження №60046734) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 10 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Як убачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Малинським ВДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів з моменту відкриття провадження станом на 01 березня 2026 року в розмірі 95 634,53 грн. З 23 липня 2019 року позивачка [PERSON] перебуває на утриманні в комунальній установі «Радомишльський психоневрологічний інтернат», що підтверджується витягом з наказу №44 від 23 липня 2019 року. Відповідно до висновку МСЕК №1550 від №1142/2 від 05 липня 2019 року [PERSON] є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства. Згідно рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №199/25/1352/В від 10 вересня 2025 року [PERSON] має легку розумову відсталість із суттєвим порушенням поведінки, інші уточнені цереброваскулярні хвороби, компресію нервових корінців та сплетінь між хребцевого диска, має виражений ступінь обмежень щодо навчання, трудової діяльності та контролю над своєї поведінкою. Відповідно до статті 13 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю", особам з інвалідністю з дитинства, які перебувають на повному державному утриманні у будинках-інтернатах для громадян похилого віку та осіб з інвалідністю, стаціонарних відділеннях територіальних центрів соціального обслуговування тощо, виплачується лише 25 відсотків призначеного розміру державної соціальної допомоги. Різниця між розміром призначеної допомоги і сумою, яка фактично виплачується особі, що перебуває у відповідній установі, перераховується безпосередньо закладу, де проживає особа з інвалідністю. Дані кошти зараховуються на рахунки таких установ понад бюджетні асигнування та мають цільове призначення, а саме спрямовуються виключно на поліпшення умов проживання осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Аналогічні положення містить до п.20 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 03 лютого 2021 року №79 , відповідно до якого особам з інвалідністю з дитинства, які перебувають на повному державному утриманні у будинках інтернатах виплачується 25 відсотків призначеного розміру державно соціальної допомоги. Таким чином, з урахуванням зазначених вимог, [PERSON] отримувала дохід у розмірі 25 відсотків призначеного їй розміру державної соціальної допомоги по інвалідності з дитинства, а саме: у 2019 році - 312,80 грн, у 2020 році - 327,60 грн, у 2021 році - 353,80 грн., у 2022 році - 386,80 грн, у 2023 році - 525 грн, у 2024 році та у 2025 році - 590, 25 грн, що підтверджується довідками Управління соціального захисту населення Житомирської районної державної адміністрації від 21 січня 2026 року та інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2026 року визнано протиправною та скасовано постанову начальника Малинського ВДВС у Коростенському району Житомирської області Центрального межрегіонального управління Міністерства юстиції України від 20 липня 2025 року у виконавчому провадженні №60046734 про накладення на [PERSON] штрафу у зв`язку із несплатою аліментів в розмірі 40780,70 грн. Указаним рішенням установлено, що державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості було використано відомості про доходи, які значно перевищують фактично отримані позивачем суми соціальної допомоги, та залишено поза увагою, що із загальної суми нарахованої соціальної допомоги позивачка фактично отримує лише 25 відсотків коштів, тоді як решта 75 відсотків автоматично перераховуються органами Пенсійного фонду України на рахунок інтернатного закладу. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість за аліментами за період з липня 2019 року по 01 березня 2026 року у позивачки виникла у зв`язку з її тяжкою хворобою, яка заважала їй працювати, отримувати достатній дохід та сплачувати аліменти у нарахованому державним виконавцем розмірі. За таких обставин, суд вважає, що наведені обставини є достатньо вагомою підставою для звільнення позивачки від сплати заборгованості з аліментів за вказаний період у зв`язку із наявністю у неї тяжкої хвороби відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України. Тому на підставі вищевикладеного та

Outcome: approved