Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», від імені якого діє адвокат Усенко Михайло Ігорович, звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №670281 від 15.03.2023 у розмірі 11211,07 гривень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликається на те, що 15.03.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 670281, відповідно до якого відповідачці надані кредитні кошти в сумі 1500,00 грн. ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало в повному обсязі, надавши кредитні кошти. Відповідачка зі свого боку не виконала умови кредитного договору. 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі і до [PERSON] .. Сума заборгованості відповідачки становить 11211,07 грн, з яких: по тілу кредиту 1498,99 грн, по відсотках 9712,08 грн. 23.12.2025 судом відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Представник позивача, адвокат Усенко М.І., у судове засідання не з`явився, у позовній заяві та окремо поданих заявах просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, з урахуванням приписів п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала. 31.03.2026 судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст.247ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 15.03.2023 між ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 670281. Договір підписано за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором Р712 ( п. 10 Договору) За умовами цього договору ТОВ «Селфі Кредит» надає відповідачці кредитні кошти в сумі 1500,00 гривень на строк 420 днів ( п. 1.3, 1.4), процентна ставка 2.2 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Відповідно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача № [NUMBER] . Також 15.03.2023 [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту. На виконання умов Кредитного договору, 15.03.2023 позивач, з використанням сервісу онлайн платежів, здійснив перерахування кредитних коштів у сумі 1500,00 грн на картковий рахунок відповідача, що підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» від 20.10.2025. На виконання ухвали суду від 23.12.2025 в частині витребування доказів, АТ «Райффайзен Банк» надало виписку по рахунку [NUMBER] , банківської карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] , відповідно до якої 15.03.2023 на вказаний рахунок було здійснено зарахування грошових коштів у сумі 1500,00 грн. ( а.с. 62-63). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Селфі Кредит» у [PERSON] утворилась заборгованість, розмір якої станом на 01.02.2024 становить 11211,07 грн, з яких: по тілу кредиту 1498,99 грн, по відсотках 9712,08 грн. Судом також установлено, що 01.02.2024 між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №01022024-1, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Селфі Кредит», в тому числі і до [PERSON] 01.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підписано акт приймання-передачі Реєстру боржників від 01.02.2024. Відповідно до платіжної інструкції № 74877 від 01.02.2024 ТзОВ « ФК « Кредит Капітал» сплатило ТОВ «Селфі Кредит» оплату згідно Договору за відступлення права вимоги №01022024-1 від 01.02.2024 без ПДВ. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №670281 становить 11211,07 грн. 12.12.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Кредит-Капітал» направило на адресу [PERSON] досудову вимогу з проханням сплатити заборгованість за кредитним договором. Відповідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредит-Капітал» є 64.92 інші види кредитування. Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.639 ЦПК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч. 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями ч.1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Відповідно наданих розрахунків заборгованості, які не спростовані відповідачкою, остання свої зобов`язання за договором не виконала і не повернула суми позики та відсотки за користування кредитом у встановлених договором розмірі та строк. Відповідно положень ч.1 ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відповідно до п. 4.1 Договору Товариство має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача, але з обов`язковим повідомленням споживача про таке відступлення протягом 10 робочих днів із дати такого відступлення у спосіб, визначений частиною першою статті 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечить доведення до відома Споживача такого факту. Нормами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Позивач відповідно до умов договору факторингу №01022024-1 від 01.02.2024 є правонаступником у відносинах за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 670281, а тому має право вимоги до відповідача. Оскільки відповідачка належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором, відомостей про погашення заборгованості відповідачем повністю або частково не надано, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у розмірі 11211,07 грн. Щодо судових витрат. Згідно із частинами першою та другою ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 2422,40 грн. Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Нормами статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані: договір про надання правової( правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет», ордер серія ВС №1381377 адвоката Усенка М.І., акт №516 наданих послуг від 08.12.2025, відповідно до якого послуги надані на суму 8000,00 грн, детальний опис наданих послуг до акту №516. Разом з тим, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved