Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

До Подільського міськрайонного суду в інтересах [PERSON] звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру аліментів, вказавши в позові, що з 06 вересня 2014 року [PERSON] перебував в шлюбі з відповідачкою, під час якого у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з відповідачкою. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11 лютого 2016 року вирішено стягувати із [PERSON] на користь відповідачки аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з 24 грудня 2015 року на період до досягнення дитиною повноліття. 11 березня 2020 року позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] і в них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що підставою для звернення до суду із даною позовною заявою є те, що в позивача у зв`язку із народженням двох дітей з мінився сімейний стан, в нього суттєво збільшилися витрати, що потягло за собою погіршення матеріального стану. Просить суд зменшити розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , що стягується з [PERSON] на підставі судового рішення № 505/5806/15-ц від 11 лютого 2016 року, виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області на користь [PERSON] з 1/4 частки до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. 12 грудня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви з огляду на те, що з позовної заяви та доданих до неї доказів не вбачається погіршення матеріального стану позивача, адже доходи позивача з 2016 року по даний час навпаки зросли майже в двічі. Крім того, в лютому 2021 році позивач придбав у власність житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , в якому він проживає разом із сім`єю, що також підтверджує покращення його матеріального стану. 03 березня 2026 року від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, що підтверджують отримувані доходи та відрахування з грошового забезпечення військовослужбовця [PERSON] за період з вересня по грудень 2025 року наданого військовою частиною [NUMBER] , звіт про здійснення відрахування та виплати відносно [PERSON] виданого ТЧ6 РФ «Локомотивне депо Христинівна» за період 2018-2025 роки та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів №10760/19.19-2714 від 02.03.2026 року. Надано відомості про огляд дитини в МЦ «Подільський центр зору», видаткові накладні про сплату ліків для дитини. 23 грудня 2025 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що однією із підстав звернення до суду з позовом було те, що у позивача у зв`язку з народженням ще двох дітей змінився сімейний стан, внаслідок чого в нього суттєво збільшилися витрати, що потягло за собою погіршення матеріального стану. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте його представник адвокат Чудак В`ячеслав Дмитрович в режимі відеоконференції в судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю підтвердив обставини викладені у позовній заяві та просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що 11 лютого 2016 року рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), однак не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.12.2015 року на період до повноліття дитини. Згідно виконавчого листа Котовського міськрайонного суду Одеської області від 11.02.2026 року судом вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), однак не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.12.2015 року на період до повноліття дитини. 11 березня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради Томашпільського району Одеської області, актовий запис №6, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Із долученої до матеріалів справи копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03 грудня 2021 року вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилася дитина [PERSON] . Як вбачається із копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10 листопада 2023 року, у [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилася дитина [PERSON] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №454383865 від 01.12.2025, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] є власником житлового будинку загальною площею 62,5 м2, в тому числі житловою площею 34,4 м2, що знаходиться по [ADDRESS] , що зареєстрований на підставі договору купівлі-продажу від 11.02.2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 228803405239. Як вбачається із відповіді на запит №303489155 від 01.12.2025 року, звітів про відрахування та виплати з грошового забезпечення військовослужбовця [PERSON] за період з вересня по грудень 2025 року наданого військовою частиною [NUMBER] , звітів про здійснення відрахування та виплати відносно [PERSON] виданого ТЧ6 РФ «Локомотивне депо Христинівна» за період 2018-2025 роки, розрахунку заборгованості зі сплати аліментів №10760/19.19-2714 від 02.03.2026 року, позивач [PERSON] отримує доходи та з нього стягуються відповідні аліменти. Відповідно до відомостей про огляд дитини в МЦ «Подільський центр зору» від 29.05.2025 року, [PERSON] страждає діагнозом: «Короткозорість легкого ступеня обох очей». Згідно видаткових накладних про сплату ліків для дитини від 29.09.2025, 17.01.2026, 02.03.2026, вартість набору для нічної корекції зору становить 13400 грн., вартість крапель Аква Комфорт 250 грн., вартість розчину для лінз становить 800 грн. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або, у відповідних випадках, законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно частини першої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини другої статті 181СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно з частиною третьою вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. У пункті 23 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодекс України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №554/3355/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Отже, аналіз вищезазначених норм свідчить, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо змінилось матеріальне становище або сімейний стан платника або одержувача аліментів. Отже, зміна сімейного стану є окремою підставою для зміни розміру аліментів. При цьому суд, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, має враховувати й інші обставини, передбачені статтею 182 СК України, насамперед з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Із зазначених норм закону також випливає те, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього. Звертаючись до суду з цим позовом, представник позивача вказував на те, що обставини, що послужили підставою для стягнення аліментів, змінилися таким чином, що у позивача у зв`язку із народженням двох дітей змінився сімейний стан, в нього суттєво збільшилися витрати, що потягло за собою погіршення матеріального стану. Суд надаючи оцінку спірним правовідносинам, виходить із наступного. В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач офіційно працевлаштований, проходить службу в військовій частині [NUMBER] , отримує доходи за основним місцем роботи ТЧ6 РФ «Локомотивне депо Христинівна» . Також заслуговує на увагу те, що в судовому засіданні було встановлено обставини, які додатково свідчать про покращення матеріального стану позивача, оскільки 11 лютого 2021 року позивачем [PERSON] придбано житловий будинок. Відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах виходить з того, що подібність правовідносин означає тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). При цьому, зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи (пункт 32 постанови від 27 березня 2018 року №910/17999/16; пункт 38 постанови від 25 квітня 2018 року № 925/3/7; пункт 40 постанови від 25 квітня 2018 року № 910/24257/16). Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними (тотожними, аналогічними, схожими) є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 910/719/19, пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16; пункт 8.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/5394/15-г; постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11; постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 757/31606/15-ц; пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц). Так, Верховний Суд у постанові від 22 липня 2024 року у справі №688/4308/23 у правовідносинах, які є подібними до цієї справи, дійшов висновку, що «…зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дітей, які народилась в іншому шлюбі, а також дружину, без доведення погіршення майнового становища, самі по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів». Також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 (провадження № 61-1193св24) зазначено, що: «звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, [PERSON] посилався на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки у другому шлюбі у нього народився син і на його утриманні перебувають малолітній син та дружина, яка перебуває у декретній відпустці, що зумовило збільшення витрат на утримання нової сім`ї. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з [PERSON] - [PERSON], [INFO], та суперечитиме її інтересам». За обставин цієї справи, зокрема розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що розмір доходу позивача [PERSON] є стабільним. Також суд, виходячи із засад рівності прав дітей враховує, що у зв`язку із витратами понесеними позивачем у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання малолітньої доньки, яка народилася у шлюбі із відповідачкою [PERSON] , у розпорядженні позивача залишаються кошти у розмірі 3/4 частини його заробітку, що не може свідчити про покладення на нього надмірного фінансового тягаря, з урахуванням факту перебування на його утриманні двох малолітніх дітей. У цій частині суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), відповідно до якої батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Суд також бере до уваги, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. При цьому, відповідно до частин першої, другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, відповідно до положень частини 3 статті12, частини 1 статті81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Враховуючи, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, а тому відсутні підстави для задоволення вимог щодо зменшення розміру аліментних платежів. При цьому суд враховує, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів того, що суттєво змінились обставини, які існували на момент постановлення судових рішень про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням наданих доказів, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed