Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

ТОВ «ФК «Процент», через представника Руденка К.В., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20196 від 01.10.2024 року у розмірі 29400 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01.10.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладено договір кредиту, на виконання умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 7000,00 грн строком на 730 днів (до 01.10.2026), шляхом переказу коштів на її платіжну картку № [NUMBER] , емітовану в АТ «КБ «Приватбанк», взявши на себе зобов`язання зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % суми кредиту за кожен день користування кредитом (365,00 % річних). Вказаний договір був укладений в електронному вигляді, із застосуванням для підписання договору з боку відповідача одноразового ідентифікатора. Відповідач погодилася з умовами кредитування, визначеними договором кредиту, який за своєю суттю є договором приєднання. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим, станом на 02.12.2025 розмір заборгованості за відсотками за кредитом за період з 01.10.2024 по 25.11.2025 становить 29400,00 грн, яку позивач і просить стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 25 грудня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Процент» прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, вказав, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення їй поштового відправлення. Причини неявки суду не повідомила, з клопотаннями та заявами до суду не зверталась, відзив на позовну заяву не подала. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.10.2024 року між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] , укладено договір про надання кредиту № 20196, відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачеві кредит у розмірі 7000,00 грн, на строк 730 днів, з обов`язком сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (365,00 % річна процента ставка) (а.с 14-16). Вказаний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного одноразовим ідентифікатором 547665, згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 16). Крім того, у вказаному договорі, в п. 1.6, окрім анкетних та контактних даних позичальника вказаний її рахунок № [NUMBER] (а.с. 14). Умовами договору, а саме п. 1.3, визначено, що процента ставка є фіксованою, а проценти за кредитом мають сплачуватися з періодичністю кожні 10 днів. ТОВ «ФК «Процент» виконало прийняті на себе зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 7000 грн, що підтверджується випискою АТ «КБ «Приватбанк» за договором №б/н за період 01.10.2024-06.10.2024 (а.с. 52-53). Відповідно до детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування і погашення) за Кредитним договором №20196 від 01.10.2024 [PERSON] має перед ТОВ «ФК «Процент» заборгованість в сумі 36400 грн, з яких 7000 грн сума заборгованості за сумою кредиту, 29400 грн сума заборгованості по несплаченим процентам за користування кредитом (а.с. 21-23). Позивач не вимагає та не пред`являє вимоги про дострокове повернення суми кредиту, а звертає стягнення на прострочені до оплати проценти за користування кредитом за період з 01.10.2024 року по 25.11.2025 року в сумі 29400 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим в електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. У відповідності до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Документально підтвердженими витратами позивача на правову допомогу до суду подано договір про надання правової допомоги № 03/06/2024 від 03.06.2024 року (а.с. 34), свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 35), акт про надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 30.09.2025 року (а.с. 37). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). Вищенаведені документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «ФК «Процент» витрат на професійну правничу допомогу. Одночасно з цим, суд приходить до висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу на суму 10000 грн в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження), невеликий обсяг досліджуваних доказів, виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 4000 грн, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Процент» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved