Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

21.01.2026 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 193865897 від 09.12.2020 у розмірі 12 539,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 09.12.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 193865897, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надано позичальнику кредит у сумі 10 500,00 грн, які було перераховано через банк-провайдер на картковий рахунок відповідачки. Договір був укладений в електронній формі й підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора MNV5M6B5. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право грошової вимоги до [PERSON] . Строк дії цього договору продовжувався відповідними додатковими угодами. 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВАРИСТВУ З ОМБЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС») право грошової вимоги до [PERSON] 11.07.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивачем укладено Договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступило ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а ТОВ «ФК «ЕЙС» прийняло належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в розмірі заборгованості 12 539,00 грн, яка складається з: 7 375,80 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 5 163,20 грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Всупереч умовам кредитного договору, відповідачка власні зобов`язання не виконала. Після відступлення прав вимоги за цим договором відповідачкою не здійснювалось платежів на погашення заборгованості. Тому, позивач просив стягнути з відповідачки заборгованість за вищезазначеним договором у загальному розмірі 12 539,00 грн, судові витрати в сумі 2 662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу розміром 7 000,00 грн (а.с. 2 9). Ухвалою судді від 23.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 103). Копію ухвали від 23.01.2026 було направлено відповідачці рекомендованим листом із повідомленням за адресою її зареєстрованого місця проживання, однак конверт повернувся на адресу суду з відміткою пошти від 11.02.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки копія ухвали суду про відкриття провадження у справі надсилались відповідачці за її зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідачка не повідомила суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останній були у встановленому порядку вручено копію вищезазначеної ухвали в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання, що зареєстроване у встановленому законом порядку 11.02.2026 (а.с. 107). Крім того, позовна заява з доданими до неї документами була направлена відповідачці за її зареєстрованим місцем проживання до звернення до суду із позовом, що підтверджується долученими до позовної заяви описом вкладення у конверт та списком відправлень № 0505526210209 (а.с. 94). Ухвалою суду від 08.02.2026 частково задоволено клопотання представника позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» про витребування доказів, витребувано в АТ «ОТП БАНК» інформацію щодо належності [PERSON] платіжної картки № 4363-23XX-XXXX-7712, а також виписку про зарахування коштів на платіжну карту [NUMBER] за період з 09.12.2020 по 14.12.2020 в сумі 10 500,00 грн; оголошено перерву в розгляді справи до 18.03.2026 (а.с. 113 114). 10.02.2026 від представниці відповідачки адвокатки Зачепіло З. Я. надійшло клопотання про приєднання її як учасника справи та відкладення розгляду справи, внаслідок чого представницю приєднано до складу осіб, які беруть участь у справі, в системі «Електронний суд» (а.с. 108109). 26.02.2026 від представниці відповідачки адвокатки Зачепіло З. Я. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в матеріалах справи відсутні докази перерахування грошових коштів на виконання умов кредитного договору. Також звертала увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги за кредитним договором до позивача, а також докази здійснення сплати первісному кредитору за Договором факторингу. Надані позивачем докази, а саме Договори факторингу, Реєстри боржників, розрахунки заборгованості, вважає неналежними доказами. Також посилалася на те, що кредитний договір було укладено за часом пізніше (09.12.2020), ніж договір факторингу ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (28.11.2018), що унеможливлює передачу права вимоги за кредитним договором, який на той час ще не був укладеним. Також посилалася на те, що розрахунки заборгованості, за відсутності первинних документів, не є доказами існування боргу. Крім зазначеного, звертала увагу на невідповідність кредитного договору вимогам ст.ст. 638, 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Зокрема, у вказаному договорі з додатками до нього, відсутній електронний підпис [PERSON] . Просила відмовити в задоволенні позову (а.с. 121 127). Також разом із відзивом від представниці відповідачки адвокатки Зачепіло З. Я. надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Клопотання мотивоване тим, що справа не є складною, а обсяг складених документів не є значним. Тому, заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу адвоката розміром 7 000,00 грн є завищеною та неспівмірною із складністю справи. Просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 3 000,00 грн (а.с. 118 119). 03.03.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що при заповненні заявки на кредит відповідачка самостійно обрала для себе суму кредиту, строк кредитування та мала змогу ознайомитися з умовами договору перед його підписанням. Кредитний договір підписаний відповідачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Так, одноразовий ідентифікатор MNV5M6B5 був надісланий відповідачці на її номер мобільного телефону [NUMBER] , а одноразовий персональний ідентифікатор був введений відповідачкою у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 09.12.2020 о 13:34 год. Отже, за відсутності доказів того, що договір укладено іншою особою, відсутні правові підстави вважати вказаний договір недійсним. Також вказав, що факт перерахування кредитних коштів підтверджується доданими до позовної заяви документами, а доказів протилежного відповідачкою не надано. До того ж, ухвалою суду від 08.02.2026 витребувано в АТ «ОТП БАНК» докази зарахування коштів на платіжну карту відповідачки. Зазначав, що право вимоги перейшло від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Отже, право вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 06.04.2021, тобто вже після укладення кредитного договору № 193865897 від 09.12.2020. Відповідачка помилково вважає, що передача права вимоги відбулася в момент укладення Договору факторингу. Однак, Договором факторингу визначено, що передача права вимоги відбувається не за самим договором, а за відповідними Реєстрами, які є додатками до нього. Крім цього, розрахунки заборгованості разом із платіжними дорученнями, є належними доказами заборгованості. Також наполягав на співмірності витрат на професійну правничу допомогу зі складністю справи (а.с. 121 136). Судове засідання, призначене на 18.03.2026 було відкладено на 10.04.2026 без повідомлення учасників справи, оскільки до суду не надійшли витребувані ухвалою від 08.02.2026 докази. 10.04.2026 до суду надійшли витребувані матеріали від АТ «ОТП БАНК» (а.с. 146 150). За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 ЦПК України. 10.04.2026 суд завершив розгляд цієї справи та перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши перерву для виготовлення повного тексту рішення до 14.04.2026. Дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. 09.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір № 193865897 в електронній формі шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV5M6B5 (електронного підпису) та надіслання його на номер мобільного телефону відповідачки. Згідно з умовами цього договору, відповідачка отримала кредит у сумі 10 500,00 грн строком користування кредитом 98 днів, з процентною ставкою 457,19% річних, що становить 1,25% в день від суми кредиту за час користування ним (дисконтна процентна ставка). Загальні витрати за кредитом складають 8 510,18 грн, а орієнтовна загальна вартість 19 010,18 грн (а.с. 29 зворот 31). Строк дії цього договору продовжувався за ініціативою відповідачки, що підтверджується копіями додаткових угод від 09.12.2020, від 17.01.2021, від 22.01.2021, від 02.03.2021, від 17.03.2021, від 31.03.2021 (а.с. 32 34 зворот). Встановлено, що кредитний договір № 193865897 від 09.12.2020 був підписаний [PERSON] в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» шляхом акцепту оферти, з використанням одноразового ідентифікатору, що підтверджується долученою до позовної заяви довідкою щодо дій позичальника у вказаній інформаційно-телекомунікаційній системі (а.с. 17). Також, 09.12.2020 відповідачка ознайомилася з паспортом споживчого кредиту до Договору № 193865897 від 09.12.2020 (а.с. 28 31). Того ж дня було затверджено Графік платежів з розрахунку застосування Дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії Договору (а.с. 31 зворот). 09.12.2020 відповідачці [PERSON] на її картковий рахунок було перераховано суму кредиту 10 500,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення від 09.12.2020 (а.с. 36), довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» про перерахування коштів (а.с. 37), а також випискою по рахунку відповідача, наданою АТ «ОТП БАНК» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 18.02.2026 (а.с. 146 150). Таким чином, суд відхиляє заперечення представниці відповідачки, викладені у відзиві на позовну заяву стосовно того, що позивачем не доведено факту отримання відповідачкою кредитних коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як передбачено ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до пп. 6, 7, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем. Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як передбачено чч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» фінансова послуга надається на підставі договору, який укладається, змінюється, припиняється, виконання зобов`язань за яким забезпечується відповідно до вимог цивільного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом та спеціальними законами. Договір про надання фінансової послуги (крім договору, предметом якого є послуга з торгівлі валютними цінностями або виконання платіжної операції, якщо зобов`язання за відповідними правочинами повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення) укладається виключно в письмовій формі з дотриманням вимог Цивільного кодексу України, встановлених до письмової форми правочину: 1) у паперовій формі; або 2) у формі електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; або 3) у порядку, передбаченому законодавством України про електронну комерцію. У разі недотримання письмової форми договору про надання фінансової послуги, якщо така форма договору передбачена цією частиною, такий договір є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. На підставі викладеного законодавство України дозволяє укласти кредитний договір відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою 09.12.2020 кредитний договір № 193865897, не суперечить Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та не визнаний на час розгляду справи недійсним. Кредитний договір містить електронний підпис відповідачки одноразовим ідентифікатором і його графічним відображенням (QR-кодом) за № 193865897, що спростовує твердження представниці відповідачки щодо відсутності такого підпису (а.с. 31 зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Разом із тим, відповідачка умови кредитного договору № 193865897 від 09.12.2020 належним чином не виконувала, отриманий кредит своєчасно не повертала, внаслідок чого станом на 06.07.2021 утворилась заборгованість у загальному розмірі 12 539,00 грн, яка складається з: 7 375,80 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 5 163,20 грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості первинного кредитора ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 38 40). 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» як Клієнтом та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» як Фактором укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до п. 2.1 якого в порядку та на умовах даного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. (а.с. 41 44). 28.11.2019 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено додаткову угоду № 19, якою строк Договору факторингу продовжено до 31.12.2020 (а.с. 46 зворот). 31.12.2020 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк Договору до 31.12.2021 (а.с. 47). У даній додатковій угоді договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, однак датою його укладання залишено 28.11.2018 (47 50). 31.12.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено додаткову угоду № 27 до Договору факторингу, яка продовжила строк його дії до 31.12.2022 (а.с. 52). 31.12.2022 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023, при цьому умови договору залишились без змін, відповідно до Договору факторингу в редакції від 31.12.2020 (а.с. 52 зворот). 31.12.2023 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду № 32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 (а.с. 53). У Реєстрі прав вимоги № 141 від 05.07.2021 до цього Договору факторингу за № 1 091 зазначено кредитний договір зі [PERSON] № 193865897 від 09.12.2020 та розмір заборгованості за цим договором 12 539,00 грн, в тому числі 7 375,80 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 5 163,20 грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 55 56). Згідно з п. 4.1 Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у додатку. Отже, за умовами згаданого вище Договору факторингу право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ним відповідного Реєстру прав вимог, що законодавством не заборонено. Таким чином, передача прав вимоги за кредитним договором відбулась після його укладення відповідно до вказаного Реєстру від 05.07.2021, а тому доводи відзиву про неможливість такої передачі прав вимоги суд вважає неспроможними. На підтвердження виконання умов Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 позивачем долучено до позовної заяви акт звірки від 31.12.2021 та протокол узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог № 141 від 06.07.2021 (а.с. 54 та 54 зворот). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», станом на 31.08.2023 заборгованість відповідачки за кредитним договором № 193865897 від 09.12.2020 складає 12 539,00 грн, в тому числі 7 375,80 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 5 163,20 грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 57). 05.08.2020 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» як Фактором та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» як Клієнтом укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (з додатковими угодами від 03.08.2021 та від 30.12.2022), відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 58 60, 61 зворот, 63). У Реєстрі прав вимоги № 11 від 31.08.2023 за № 12 526 зазначено кредитний договір зі [PERSON] № 193865897 від 09.12.2020 та розмір заборгованості за цим договором 12 539,00 грн, в тому числі 7 375,80 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 5 163,20 грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 64 65). На підтвердження виконання умов Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 позивачем долучено до позовної заяви копію платіжної інструкції про сплату за відступлення прав вимоги за вказаним договором (а.с. 66). 11.07.2025 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» як Клієнтом та позивачем як Фактором укладено Договір факторингу № 11/07/25-Е, відповідно до якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступає ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату, а ТОВ «ФК «ЕЙС» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 68 71). Згідно з п. 1.1 Договору факторингу № 11/07/25-Е від 10.07.2025 фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною цього договору. З акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 випливає, що клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників в кількості 55 036, після чого з урахуванням п. 1.2 Договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей (а.с. 74). У Реєстрі боржників № 1 до Договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025 за № 17 088 зазначено кредитний договір зі [PERSON] № 193865897 від 09.12.2020 та розмір заборгованості за цим договором 12 539,00 грн, в тому числі 7 375,80 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 5 163,20 грн сума заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 75 76). На підтвердження виконання умов Договору факторингу № 11/07/25-Е від 11.07.2025, позивачем долучено до позовної заяви копії платіжних інструкції про сплату за відступлення прав вимоги за вказаним договором (а.с. 77 80). Стаття 1077 ЦК України не містить імперативної вказівки на те, що право вимоги до нового кредитора за договором факторингу переходить саме з моменту оплати новим кредитором (фактором) на користь первісного кредитора (клієнта) заборгованості та інших платежів відповідно до договору факторингу. Водночас, умови Договору факторингу від 28.11.2018 № 28/1118-01 свідчать про те, що передача платіжних документів між Фактором і Клієнтом не передбачена, що обумовлює неможливість подання позивачем (який не є стороною договору факторингу № 28/1118-01) такого платіжного документу. Таким чином, позивачем надано докази, які підтверджують як факт укладення відповідних договорів про відступлення прав вимоги, так і їх виконання, які у своїй сукупності доводять факт набуття позивачем права вимоги до відповідачки за кредитним договором. Відтак, доводи відзиву про відсутність таких доказів не відповідають фактичним обставинам справи. В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідачка висувала заперечення проти вимог нових кредиторів, зокрема позивача, у зобов`язаннях відповідно до статті 518 ЦК України. В силу вимог ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Тому, враховуючи надані позивачем докази переходу прав вимоги за договорами від 28.11.2018 № 28/1118-01, від 05.08.2020 № 05-0820-01 та від 11.07.2025 № 11/07/25-Е, суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідачки в обсязі, визначеному договором № 193865897 від 09.12.2020 в розмірі заборгованості 12 539,00 грн, яка також підтверджується випискою з особового рахунку відповідача станом на 26.12.2025 (а.с. 81). Також суд зазначає, що представниця відповідачки наявні в матеріалах справи розрахунки сум заборгованості на підставі засад змагальності не спростувала, власних розрахунків не навела, клопотань про витребування інших розрахунків або первинних бухгалтерських документів під час розгляду справи не заявляла. Крім цього, заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості не перевищує погодженої вартості кредиту в сумі 19 010,18 грн. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» про стягнення зі [PERSON] заборгованості розміром 12 539,00 грн суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. У позовній заяві представник позивача просив також стягнути з відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн. Водночас, представниця відповідачки просила зменшити розмір цих витрат до 3 000,00 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до заяви долучено такі докази: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 7073/10 від 19.10.2018 на ім`я Соломка Олексія Володимировича (а.с. 87); копію довіреності від 11.08.2025, відповідно до якої ТОВ «ФК «ЕЙС» в особі директора Полякова О. В. уповноважує адвоката Соломка О. В. на вчинення від імені довірителя будь-яких дій, що надані законодавством учасникам судового провадження (а.с. 86); копію договору про надання правової допомоги від 20.08.2025, укладеного між ТОВ «ФК «ЕЙС» та АДВОКАТСЬКИМ БЮРО «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ» (а.с. 82 83); копію Додаткової угоди № 25770912405 до Договору про надання правничої допомоги № 20/08/25-01 від 20.08.2025 (а.с. 84); копію протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правової допомоги від 20.08.2025 (а.с. 83 зворот); копію акту прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого виконавець надав, а клієнт отримав послуги, а саме: складання позовної заяви ТОВ «ФК «ЕЙС» до боржника про стягнення заборгованості, тривалістю 2 години на суму 5 000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, тривалістю 2 години на суму 1 000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів, тривалістю 1 година на суму 500,00 грн, підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів, тривалістю 1 година на суму 500,00 грн (а.с. 85). Представницею відповідачки подане клопотання про зменшення вказаних витрат, в якому зазначала, що заявлена до стягнення сума у 7 000 грн є неспівмірною зі складністю справи, адже справа є типовою, розглядається в письмовому провадженні, а подані представником позивача документи не мають значного обсягу, на збирання якого адвокат би витратив значний проміжок часу. Крім того, судова практика у цих справах є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Просила зменшити вказані витрати до 3 000 грн. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Разом з тим, виходячи з обставин справи, з огляду на зміст позову, предмет спору в цій справі, який не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними, суд вважає, що зазначений розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи та пропорційним із предметом позову, як слушно зазначила представниця відповідачки в клопотанні про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги. Так, послуги адвоката, викладені в акті прийому-передачі наданих послуг, а саме вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості, підготовка адвокатського запиту та підготовка клопотання про отримання інформації про зарахування кредитних коштів, на переконання суду, охоплюються послугою, яка полягає у підготовці позовної заяви, тому стягнення окремо їх вартості з відповідачки є необґрунтованим. Водночас вартість послуги за складання позовної заяви тривалістю 2 години вартістю 5 000,00 грн є завищеною та суперечить складності справи та предмету позову. Таким чином, виходячи з виконаних адвокатом послуг, розміру позовних вимог, складності справи, яка є типовою, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу витраченого адвокатом на виконання таких робіт, враховуючи принципи розумності та справедливості, суд доходить висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу розміром 4 000,00 грн, який суд вважає обґрунтованим та співмірним зі складністю справи. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 662,40 грн (а.с. 1, 101). На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved