Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

09 березня 2026 року позивач звернувся до Березнегуватського районного суду з відповідним позовом до відповідачки, через підсистему "Електронний суд ЄСІТС", який підписаний його представником Паладич А.О., яка діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 10 вересня 2025 року. В позові зазначено, що 27 квітня 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та відповідачкою було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3633402 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання за Кредитним договором виконало та надало відповідачці грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника № [NUMBER] , яку відповідачка вказала при оформленні кредиту. 28 листопада 2023 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ТОВ "Росвен Інвест Україна" (нині ТОВ "Свеа Фінанс") було укладено Договір факторингу № 01.02-77/23, за яким право вимоги по вказаному кредитному договору було передано позивачу. Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №3633402 від 27 квітня 2023 року становить: за сумою кредиту 39000 грн., за відсотками 14556,00 грн. Загальна заборгованість відповідачки становить 18456,00 грн. На підставі зазначеного, просив суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ "Свеа Фінанс" заборгованість за кредитним договором №3633402 від 27 квітня 2023 року, в розмірі 18456,00 грн та судові витрати, в розмірі 2662,40 грн Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позові зазначив про слухання справи у його відсутність, підтримання позовних вимог в повному обсязі та не заперечення проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не направляла (а.с.108). Судом, за згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідачки, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ст.280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27 квітня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою в електронній формі, згідно ЗУ «Про електронну комерцію», було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3633402, за яким первісний кредитор надав відповідачці у тимчасове платне користування грошові кошти, в розмірі 3900,00 грн., строком на 360 днів, зі сплатою зниженої процентної ставки 1,1% від суми кредиту за кожен день користування грошовими коштами та стандартної процентної ставки 2,0% від суми кредиту за кожен день користування грошовими коштами. Вказаний договір підписано відповідачкою електронним підписом А691 (а.с.18-36,42). Того ж дня між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредиту, де сторони детально визначили умови кредитування (а.с.38-41). ТОВ «Лінеура Україна» виконало зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачці грошові кошти, про що свідчить лист ТОВ «Пейтек Україна» від 04 березня 2024 року, однак остання не виконала взятих на себе за договором зобов`язань, грошові кошти та відсотки за їх користування не повернула, у зв`язку з чим їй нараховано заборгованість, в розмірі 18456,00 грн., яку за договором факторингу №01.02-77/23 від 28 листопада 2023 року було передано ТОВ «Росвен Інвест Україна», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с.61-84). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачці станом на 28 листопада 2023 року нараховано заборгованість за вказаним кредитним договором, у розмірі 18456,00 грн., з яких: 3900,00 грн. заборгованість по тілу кредиту та 14556,00 грн. заборгованість за відсотками (а.с.54-60). Суму заборгованості перед позивачем відповідачка в добровільному порядку не сплачує. Суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини із зобов`язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Частина 1 ст.530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Крім того, згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачкою зобов`язання по погашенню заборгованості по кредиту, розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка порушила умови кредитного договору та не в повному обсязі розрахувалася за отримані грошові кошти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27 квітня 2023 року, в розмірі 18456,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачку обов`язок по відшкодуванню позивачу витрат на оплату судового збору, в розмірі 2662,4 грн. (а.с.13).

Outcome: approved