Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

20 листопада 2025 року позивач, [PERSON] , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] , треті особи: управління-служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, служба у справах дітей Марганецької міської ради про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона з 05.12.2009 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . У шлюбі у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . На початку 2013 року подружні відносини між ними зіпсувались. З березня 2013 року сторони по справі перестали спільно проживати, вести спільний побут та спільно виховувати сина. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 червня 2013 року шлюб між ними розірвано. В 2014 році вона другий раз зареєструвала шлюб та змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », про свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . З моменту розлучення по 2019 рік Відповідач по справі час від часу цікавився життя дитини. Декілька разів брав сина до себе, але відвозив його до своїх батьків та займався своїм особистим життям. З 2019 року [PERSON] ніяким чином про свого сина не піклується, не проявляє зацікавленості в подальшій його долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про його духовний та фізичний розвиток, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в необхідному для нормального самоусвідомлення; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу тощо. 19.05.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпра винесено рішення про стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 22.04.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Постановою державного виконавця Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.09.2016 року відкрито виконавче провадження № 52321580 відносно [PERSON] про стягнення з нього аліментів на сина. 22.04.2025 року Марганецьким ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області в рамках ВП 52321580 направлено до Державної прикордонної служби України запит № 60614/28.15-34 стосовно перетину державного кордону [PERSON] . Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом від 01.05.2025 року № 19/35605-25 повідомив, що [PERSON] [INFO] останній раз перетинав кордон у пункті пропуску «Ягодин» 29.01.2021 року. Також, відповідно до вказаного листа відповідач по справі з грудня 2017 року по січень 2021 року перетинав державний кордон 13 разів. 30.04.2025 року Марганецьким ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області видано подання про розшук [PERSON] № 65797/28.15-34 у зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, станом на 30.04.2025 року сума заборгованості складала 57432,93 грн. 01.05.2025 року Марганецьким ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області в рамках ВП 52321580 винесено постанову про накладення штрафу у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. 12.09.2025 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області по справі № 180/1869/25 винесено ухвалу, якою постановлено застосувати привід до [PERSON] та зобов`язано ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області доставити приводом [PERSON] до Марганецького ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області. Відповідно до довідки Марганецьким ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області від 07.10.2025 року № 154740/28/15-34 заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.10.2025 року складає 75 736,68 грн.. Також, у зв`язку з тим, що відповідач жодним чином не приймає участь у житті та вихованні сина виникла проблема з реєстрацією місця проживання [PERSON] . Так, як відповідно до п. 14 Правил реєстрації місць проживання, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Їй, з метою реєстрації місця проживання сина [PERSON] довелося отримувати дозвіл від адміністрації АНД району Дніпровської міської ради. Так, адміністрацією АНД району Дніпровської міської ради 17.04.2025 року видане розпорядження № 137-р про надання дозволу на реєстрацію місця проживання [PERSON] [INFO] .. 11.03.2025 року позивачем по справі було подано заяву до ВП № 1 Дніпровського РУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області стосовно несплати аліментів, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку № 9477. 17.04.2025 року надійшла відповідь від ВП № 1 Нікопольського РУП де зазначено, що встановити місцезнаходження гр. [PERSON] не надалось можливим, умисел на злісне ухилення від сплати аліментів не встановлено. 30.07.2025 року листом ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повідомлено, що за результатами розгляду заяви [PERSON] та в ході перевірки було опитано [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] на даний час перебуває у Нідерландах та ніяких зв`язків із сином не підтримує. Додатково факт відсутності Відповідача за зареєстрованою адресою підтверджується свідченнями сусідки з будинку [ADDRESS] , яка повідомила представників поліції, що [PERSON] тривалий час за цією адресою не проживає та не з`являється за місцем реєстрації по [ADDRESS] . Зі слів сусідки, за вказаною адресою він не мешкає вже кілька років, що підтверджує його фактичне самоусунення від сімейних обов`язків. Відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не надає педагогічної, матеріальної, грошової допомоги: станом на момент подачі цього позову до суду аліменти не сплачує, будь-яку іншу грошову допомогу сину не надає, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у його вихованні не приймає. За останні шість років Відповідач не вчинив жодної дії, спрямованої на відновлення контакту з сином: не телефонував, не писав, не відвідував дитину та жодного разу не привітав її з днем народження, святами чи іншими важливими подіями, не передавав подарунків або будь-яких знаків уваги. Він не цікавився навчанням, здоров`ям, емоційним станом чи потребами дитини, не звертався до органів опіки чи суду для налагодження стосунків. Така тривала, системна та свідома бездіяльність свідчить про повне нехтування батьківськими обов`язками. Додатково зазначає, що за тривалий період повної відсутності батька в житті дитини між ними втрачено будь-який психоемоційний зв`язок. [PERSON] не пам`ятає батька, не має з ним жодних взаємин, не відчуває емоційної прив`язаності та не виявляє бажання контактувати. Всі питання щодо виховання сина [PERSON] вирішує вона самостійно, без участі та будь-якої підтримки з боку Відповідача по справі, син знаходиться на повному її утриманні. Вона характеризується з позитивної сторони, несудима, до адміністративної відповідальності не притягалась. Має трьох дітей, перебуває в декретній відпустці. На теперішній час перебуває у зареєстрованому шлюбі. Довідкою сусідів від 04.11.2025 року, які проживають разом з нею у будинку [ADDRESS] підтверджено, що вихованням [PERSON] займається мати - [PERSON] . З 2015 року та по теперішній час вона з сином проживають у [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про фактичне місце проживання, видана головою ОСББ «Терещенківська 18», актом обстеження умов проживання від 18.02.2025 року № 04/848, виданого управлінням служби у справах дітей адміністрації АНД району Дніпровської міської ради. Нею створені всі необхідні умови для повноцінного життя, навчання та всебічного розвитку [PERSON] . На теперішній час [PERSON] навчається у Дніпровському ліцеї № 139 Дніпровської міської ради у 8-А класі, що підтверджується довідкою від 23.10.2025 року № 765. З 2018 року по 2025 рік [PERSON] навчався у Комунальному закладі освіти «Навчально-виховний комплекс № 131 «загальноосвітній навчальний заклад І ступеня-гімназія» Дніпровської міської ради. Відповідно до листа № 208 від 10.11.2025 року Дніпровської гімназії № 131 Дніпровської міської ради за період з 2018 по 2024 рік батьківські збори відвідувала мати. У 2024-2025 навчальному році [PERSON] навчався на дистанційній формі навчання. Класний керівник спілкувалася з матір`ю [PERSON] з питань його навчання та успішності. Відповідно до характеристики стосовно [PERSON] , отриманої у Дніпровському ліцеї № 139 ДМР матір [PERSON] відповідально ставиться до виховання сина, відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами дитини. Рідний батько [PERSON] не приймає участь у шкільному житті [PERSON] і не виходить на зв`язок з вчителями. Згідно декларації № 0001-8А58-М700 заключеної у 12.02.2020 року [PERSON] з Амбулаторією загальної практики - сімейної медицини № 6, КНП «ДЦПМСД 9»ДМР м. Дніпро довіреною особою та опікуном (законним представником пацієнта) є мати [PERSON] . Згідно декларації № 0001-Н9ЕР-8210 заключеної 29.07.2025 року [PERSON] з КНП «ДЦПМСД №9» ДМР законним представником пацієнта є мати [PERSON] . Довідкою КНП «ДЦПМСД №9» ДМР підтверджено, що з 2020 року під час звернень [PERSON] за медичною допомогою його супроводжує мати [PERSON] . Рідний батько [PERSON] за цей період візити [PERSON] до лікаря не супроводжував, участі в медичному огляді та лікуванні дитини не брав. Жодних звернень батька щодо з`ясування стану здоров`я дитини не було. Відповідач по справі ніяких стосунків із сином не підтримує, в його вихованні участі не приймає, офіційно не працює, фінансово не забезпечує. У зв`язку з цим просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Просила задовольнити вимоги та позбавити батьківських прав відповідача, справу розглянути саме 23 березня 2026 року за відсутності відповідача та представника третьої особи, незважаючи на те, що представник управління-служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради до цього часу не надав, на виконання ухвали суду, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Також пояснила, що до 2019 року відповідач цікавився життям дитини, сплачував аліменти, потім аліменти замість нього сплачувала його мати. На даний час відповідач перебуває за кордоном. Метою позбавлення його батьківських прав є уникнення додаткових труднощів з якими вона зіткнулася при реєстрації дитини за своїм місцем проживання, а саме, отримання додаткових дозволів на реєстрацію в державних органах, також пояснила, що позбавлення батьківських прав сприятиме виїзду дитини за кордон у майбутньому, оскільки не потрібно буде дозволу батька. Чому саме у листопаді 2025 року вона вирішила звернутися з даним позовом до суду, а не зверталася раніше, пояснити не змогла. Представник позивача у судовому засіданні просила суд розглянути справу саме 23 березня 2026 року за відсутності відповідача та представника третьої особи, незважаючи на те, що представник управління-служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради до цього часу не надав, на виконання ухвали суду, висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. Просила керуватися висновком про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, який наданий суду представником третьої особи служби у справах дітей Марганецької міської ради, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи маються відповідні докази. Представник третьої особи - служби у справах дітей Марганецької міської ради у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Пояснила, що батько дитини на комісію не з`являвся, оскільки комісією не викликався і жодним чином не повідомлявся про те, що вирішується питання про надання висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи - управління-служба у справах дітей адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань від нього не надходило. Зі згоди позивача та її представника, які наполягали на розгляді справи саме 23 березня 2026 року, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, її представника, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Судом встановлено, що сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] з 05 грудня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 07 червня 2013 року було розірвано. За час шлюбу у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] , виданого 29 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 434, батьками - [PERSON] , [INFO] є: батьком [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Після розірвання шлюбу дитина залишилися проживати з матір`ю. 19.05.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпра винесено рішення про стягнення щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 22.04.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач посилається на те, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини: [PERSON] , його вихованням не займається, матеріально не забезпечує, про дитину не піклується, участі в житті дитини не приймає, аліменти на їх утримання не сплачує, має заборгованість зі сплати аліментів. Позивач у 2014 році зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 24 травня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області. Актовий запис №41. Після реєстрації шлюбу позивач змінила своє прізвище [PERSON] на [PERSON] . Дитина позивачки - [PERSON] , [INFO] проживає разом зі своєю матір`ю, вітчимом [PERSON] , сестрою [PERSON] та братом [PERSON] , - у [ADDRESS] , що підтверджується Довідкою про місце проживання. Зареєстрованим місцем проживання матері та [PERSON] є [ADDRESS] , що підтверджується Витягами з реєстру територіальної громади № 2025/012191469 та №2025/005222188. Як зазначає позивач, що вона сама дбає про [PERSON] , займається його вихованням, навчанням, лікуванням, забезпечує всім необхідним для його життя та розвитку. Дитина перебуває на повному її утриманні. В матеріалах справи наявна характеристика стосовно [PERSON] , отримана у Дніпровському ліцеї № 139 ДМР, згідно якої матір [PERSON] відповідально ставиться до виховання сина, відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами дитини. Рідний батько [PERSON] не приймає участь у шкільному житті [PERSON] і не виходить на зв`язок з вчителями. Також наявні декларації № 0001-8А58-М700 заключна у 12.02.2020 року [PERSON] з Амбулаторією загальної практики - сімейної медицини № 6 , КНП «ДЦПМСД 9»ДМР м. Дніпро довіреною особою та опікуном (законним представником пацієнта) є мати [PERSON] та декларація № 0001-Н9ЕР-8210 заключена 29.07.2025 року [PERSON] з КНП «ДЦПМСД №9» ДМР законним представником пацієнта є мати [PERSON] . Та Довідка КНП «ДЦПМСД №9» ДМР, якою підтверджено, що з 2020 року під час звернень [PERSON] за медичною допомогою його супроводжує мати [PERSON] . Рідний батько [PERSON] за цей період візити [PERSON] до лікаря не супроводжував, участі в медичному огляді та лікуванні дитини не брав. Жодних звернень батька щодо з`ясування стану здоров`я дитини не було. 02 березня 2026 року Органом опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради надано Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини: [PERSON] , [INFO] . Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключним заходом, який тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Відповідно ч. 1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення матері чи батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі №127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі №643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі №712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17. Судова практика щодо застосування положень статті 164 СК України є усталеною. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав, визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні. Суд вважає, що позивачем не надано належних доказів, які б достовірно та беззаперечно підтверджували свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками щодо участі в утриманні та вихованні їхньої дитини і умисне ухилення від їх виконання. Позивач з дитиною виїхала з міста Маргаенець на проживання у місто Дніпро, зареєструвала шлюб з іншим чоловіком, народила ще двох дітей. Місто Марганець Дніпропетровської області було віднесено до зони можливих активних бойових дій, на теперішній час до зони активних бойових дій. Відповідач по справі перебуває за кордоном, що підтвердив Головний центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом від 01.05.2025 року № 19/35605-25, яким повідомив, що [PERSON] [INFO] останній раз перетинав кордон у пункті пропуску «Ягодин» 29.01.2021 року. Також, відповідно до вказаного листа відповідач по справі з грудня 2017 року по січень 2021 року перетинав державний кордон 13 разів. Також факт відсутності відповідача на території України підтверджується листом ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 30 липня 2025 року, яким повідомлено, що за результатами розгляду заяви [PERSON] та в ході перевірки було опитано [PERSON] , який повідомив, що [PERSON] на даний час перебуває у Нідерландах. Додатково факт відсутності Відповідача за зареєстрованою адресою підтверджується свідченнями сусідки з будинку [ADDRESS] , яка повідомила представників поліції, що [PERSON] тривалий час за цією адресою не проживає та не з`являється за місцем реєстрації по [ADDRESS] . Зі слів сусідки, за вказаною адресою він не мешкає вже кілька років. З пояснень позивача вбачається їхнє узгоджене рішення щодо проживання дитини з матір`ю за межами міста Марганець, спору з даного приводу не виникало, рішення суду про визначення місця проживання дитини з одним із батьків відсутнє. В свою чергу, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажає спілкуватися зі своєю дитиною та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Згідно ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд не враховує висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Марганецької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини: [PERSON] , [INFO] , оскільки він не містить жодного обґрунтування, крім інформації з ліцею та інформації з медичного закладу, висновків комісії щодо доцільності позбавлення [PERSON] , батьківських прав. На засідання [PERSON] не викликався та присутнім не був, жодним чином не повідомлявся ні засобами поштового зв`язку ні за допомогою електронних месенжерів, про те що вирішується питання про надання висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав. Висновок органу опіки носить для суду не обов`язковий, а рекомендаційний характер. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України, стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства). Відповідно до частини другої ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Суд враховує, що відповідач не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, а тому розрив з батьком сімейних відносин не буде відповідати інтересам дитини. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач притягувався до кримінальної чи адміністративної відповідальності, у зв`язку із неналежним поводженням з дітьми, невиконанням ним своїх обов`язків, вчиняв будь-яке насильство стосовно дитини чи за її присутності. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Належних та допустимих доказів винної поведінки та ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків судом не встановлено. Також судом не встановлено, а позивачем не доведено обставин, які б свідчили про те, що [PERSON] не бажає спілкуватися зі своєю дитиною та брати участь у його вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Позивач у судовому засіданні не змогла пояснити мету позбавлення батьківських прав батька та які інтереси дитини будуть цим захищені. Бажання у майбутньому усунути можливі складнощі, які можуть виникнути у неї самої чи у дитини при перетині кордону не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Посилання на те, що відповідач не відвідує батьківські збори, що зазначено у характеристиках на дитину, та не супроводжує дитину до лікарні, не є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав, судом враховується те, що через розірвання сімейних відносин батьки дітей вимушені проживати у різних містах. Посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від утримання своєї дитини, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні та спростовуються розрахунком заборгованості зі сплати по аліментів за період з лютого 2022 року по лютий 2026 року, згідно якого відповідачем перераховувалися кошти на рахунок позивачки у загальній сумі 84 417,73 гривень, а також вказані обставини спростовуються відповіддю ВП № 1 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області від 17 квітня 2025 року де зазначено, що умисел в діях [PERSON] на злісне ухилення від сплати аліментів не встановлено. Інших доказів на підтвердження ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків матеріали справи не містять. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Суд враховує, що позбавлення [PERSON] , батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність та пропорційність застосування якого за обставин цієї справи не доведено, позивач не довів підстав, визначених частиною першою статті 164 СК України для позбавлення батьківських прав, які є вичерпними, тому в задоволенні позову слід відмовити за необгрунтованістю. Щодо розподілу судових витрат пов`язаних з розглядом справи, то вони, відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed