Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати зареєстрований з відповідачкою шлюб. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою з 26.06.2025 перебувають у зареєстрованому шлюбі. З 05.07.2025 позивач з відповідачкою не проживають разом, їх сім`я перестала існувати. За його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Сімейні відносини припинені з вини відповідачки. У подальшому позивач не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачкою і бажає розірвати шлюб між ними. Ухвалою головуючого судді від 27.03.2026 заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з призначенням першого судового засідання на 14.04.2026. Позивач у судове засідання 14.04.2026 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та просить позовні вимоги задовольнити. Відповідачка 14.04.2026 у судове засідання не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що проти розірвання шлюбу не заперечує та також повідомила, що після одруження вона прізвище чоловіка не змінила, в паспорті зазначено дівоче прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи визнання позову відповідачем, наполягання позивачки на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 26 червня 2025 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Києві, актовий запис № 831 (а.с.4). Відповідно до копії паспорта відповідачки, вона не змінила своє прізвище після укладеного шлюбу на « [PERSON] », яке залишається у неї на сьогоднішній день « [PERSON] ». Від шлюбу позивач з відповідачкою неповнолітніх дітей не мають. Клопотань про надання строку для примирення сторонами не заявлено. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст.112 СК України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування сторін у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідачка не змінила свого прізвища після реєстрації шлюбу, то після розірвання шлюбу їй слід залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно, при повному задоволенні позовних вимог судовий збір стягується з відповідачки. Позивачем під час подання позову сплачено судовий збір в розмірі 1331,20 грн. Враховуючи вищевказані обставини, а також те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідачка визнала позовні вимоги, то з останньої підлягає до стягнення 50 відсотків судового збору, а саме 665,60 грн на користь позивача, а 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 665,60 грн грн необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved