Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

09.12.2025 року представник позивача КП «Кривбасводоканал» Побива І.О. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення та централізованого водопостачання у сумі 15855,67 грн., заборгованість з абонентської плати у сумі 780,00 грн., 3% річних у розмірі 153,36 грн., втрати від інфляції у розмірі 517,20 грн., а також стягнення судового збору у розмірі 3028,00 грн. Позов обґрунтовуєтим, що відповідачі є споживачами послуг і надавались послуги з централізованого водовідведення, які надає КП «Кривбасводоканал» на підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] . Відповідач не вносить плату за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01.01.2024 рік по 31.07.2025 рік 17 306,23 грн. Представник позивача зазначає, що заборгованість за період з 01.03.2017 по 31.12.2019 р. була стягнута на підставі судового наказу. Заборгованість по абонентській платі за період з 01.07.2022 року по 30.09.2025 рік становить 780,00 грн. Відповідачу за період з 01.01.2024 рік по 31.07.2025 рік нараховано 3% річних у сумі 153,36 грн., втрати від інфляції 517,20 грн., а всього сума боргу становить 17 306,23 грн., крім того представник позивача просить стягнути сплачений судовий збір у сумі 3028,00 грн. Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 10.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 10.03.2026, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10.03.2026 року ухвалою суду справу було відкладено на 10.04.2026 рік. 10.04.2026 року справу було знято з розгляду на 13.04.2026 року. 13.04.2026 року ухвалою суду призначено заочний розгляд даної цивільної справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду письмову заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву до суду не подавав. Положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що [PERSON] дійсно зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.28). Представником позивача надано розрахунок заборгованості, згідно якого за період з 01.04.2015 по 28.02.2017 роки та 01.01.2020 по 30.09.2025 року становить 15 885,67 грн., абонентське обслуговування за період з 01.07.2022 рік по 30.09.2025 рік становить 780,00 грн., а також за період з 01.01.2024 року по 31.07.2025 рік заборгованість за 3% річних становить 153,36 грн., втрати від інфляції 517,20 грн. (а.с.9-11). Оцінка суду. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до п. 5 ч. 1 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Законом України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно п. 17 Правил, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води; п. 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (пункт 20 Правил). Так, відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Крім того, ст. 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено судом, КП «Кривбасводоканал» щомісячно здійснює централізоване постачання води до житла відповідачів. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку заборгованості за період з 01.04.2015 рік по 28.02.2017 рік та з 01.01.2020 року по 30.09.2025 рік заборгованість за послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: [ADDRESS] становить 15 885,67 грн. Згідно з ч. 2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295 гс 16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України. Згідно з розрахунку доданого до позову, з яким погоджується суд, з відповідача підлягають стягненню 3% річних у сумі 153,36 грн., інфляційні втрати у сумі 517,20 грн. Також, суд погоджується з представником позивача про стягнення з відповідача заборгованість по абонентській платі за період з 01.07.2022 року по 30.09.2025 рік у сумі 780 грн. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що обставини, на які посилається представник позивача, знайшли своє підтвердження у наданих доказах, що містяться в матеріалах справи, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. (а.с.6). На підставі викладеного,

Outcome: approved