Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

стислий виклад позиції позивача. Позивач ТОВ «Деал фінанс груп» через свого представника, звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просить суд стягнути з нього заборгованість за договором позики № 72319686 у розмірі 36000,00 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту- 9000,00 грн; заборгованості за відсотками- 27000,00 грн, а також судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу.В обґрунтування позову вказав, що 27.12.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 72319686 на суму 9000,00 гривень, строком на 30 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% в день (базова процентна ставка). Відповідач свого обов`язку із повернення кредитних коштів та процентів за їх користування не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором. 03.04.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 033-030423, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) ТОВ «Сіроко Фінанс» належні йому права вимоги до боржників, зокрема за договором позики № 72319686. 05.12.2025 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Деал фінанс груп» укладено договір факторингу № 05/12-25-01, відповідно до якого ТОВ ««Сіроко Фінанс» передало (відступило) ТОВ «Деал фінанс груп» належні йому права вимоги до боржників, зокрема за договором позики № 72319686 в сумі 36000,00 грн. За таких обставин ТОВ «Деал фінанс груп» наділено правом вимоги до відповідача за договором позики. Позиції учасників судового провадження. Представник позивача ТОВ «Деал фінанс груп» свого представника у судове засідання не направив, згідно матеріалів справи позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає частково, зокрема заборгованість відсотками, нарахованими в межах строку договору 30 днів. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 12 березня 2026 року провадження по справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) (а.с.54). Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено,27.12.2022 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір позики №72319686, на підставі якого відповідач отримав кредит в сумі 9000,00 грн строком на 30 днів, із 27.12.2022 по 26.01.2023, зі сплатою відсотків за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою в розмірі 2,5% в день. Договір укладено велектронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором (а.с.8-10). Згідно п. 6 договору позики позичальник має право строк користування позикою (пролонгація).Продовження строку строк користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації такого права. Ініціювання позичальником продовження строку кредитування відбувається без змін умов договору в бік погіршення для позичальника, якщо інше не визначено додатковою угодою. Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, яка є додатком № 1 до договору позики №72319686, загальна вартість кредиту складає 15750,00 гривень (а.с. 10). ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» було проведено ідентифікацію позичальника, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 11). Згідно з інформацією ТОВ «ФК «Фінекспрес», викладеною в довідці 27.12.2022 на платіжну картку отримувача Міщенка Станіслава ЕПЗ номер [NUMBER] перераховано грошові кошти у сумі 9000,00 грн (а.с.12). Згідно розрахунку ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» проведеного за період з 27.12.2022 по 26.04.2023, заборгованість [PERSON] за договором позики №72319686 від 27.12.2022 складає 36000,00 грн, яка складається з: тіла кредиту в сумі 9000,00 грн; процентів в сумі 27000,00 грн (а.с.6-7). 03.04.2023 між ТОВ «Сіроко фінанс» та ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір факторингу № 033-030423, за умовами якого ТОВ «Сіроко фінанс» набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №72319686 від 27.12.2022. Згідно Витягу з Реєстру прав вимоги № 04/05/23 ТОВ «Сіроко фінанс» набуло право вимоги за договором позики №72319686 від 27.12.2022 в розмірі 36000,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9000,00 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 27000,00 гривень (а.с. 23-28). 05.12.2025 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Деал фінанси груп» укладено договір факторингу № 05/12/25-01 за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №72319686 від 27.12.2022. Згідно Витягу з Реєстру прав вимоги № 05/12/25 ТОВ «Деал фінанси груп» набуло право вимоги за договором позики №72319686 від 27.12.2022 в розмірі 36000,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 9000,00 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 27000,00 гривень (а.с. 29-34). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту. Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ст.ст.3,12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання вказаного вище договору позики шляхом заповнення заявки на позику на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти в сумі 9000,00 гривень. Таким чином судом встановлено, що заборгованість відповідача за тілом кредиту за вказаним вище договором становить 9000,00 гривень, ця сума заборгованості визначена первісним позикодавцем. Проте, суд не погоджується з нарахованим розміром заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором, оскільки їх нарахування здійснене поза межами встановленого строку кредитування, що суперечить умовам договору. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Договір позики №72319686 укладений строком на 30 днів, із 27.12.2022 по 26.01.2023, Доказів того, що відповідач ініціював продовження строку користування позикою матеріали справи не містять. Після спливу строку кредитування внаслідок закінчення цього строку, визначеного у договорі, або внаслідок реалізації кредитодавцем свого права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитом в порядку ч. 2 ст.1050 ЦК України припиняється право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом. За вказаних обставин, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування з 27.12.2022 по 26.01.2023 в розмірі 6750,00 грн. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з віповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №72319686 в розмірі 15750,00 гривень, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 9000,00 гривень, заборгованості за відсотками в сумі 6750,00 гривень. Щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд враховує наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини, визначені у ч.3 ст.141 ЦПК України, зокрема обґрунтованість витрат та пропорційність до предмета спору з урахуванням ціни позову; поведінку сторони під час розгляду справи; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір № 22-08/25 ДІЛ про надання правової допомоги, витяг з акту №4-ДІЛ від 22.08.2025 приймання - передачі наданих послуг, платіжну інструкцію на підтвердження оплати наданої правової допомоги на суму 4500,00 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 р. у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020р. у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»). Враховуючи вищевикладене, складність справи, яка є малозначною, виконані адвокатом роботи, зміст позовної заяви, обсяг доданих документів, що не є значним, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 3000 гривень, що відповідає засадам розумності та співмірності характеру наданої правової допомоги та підлягають стягненню з відповідача. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково на 43,75%, а тому на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог, в сумі 1164,80 гривень.

Outcome: partial