Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

У лютому 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та відповідачкою 10 квітня 2025 року було укладено кредитний договір № 8944200, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит. 24 грудня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24122025/3, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № 8944200 від 10 квітня 2025 року перейшло до ТОВ ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру боржників від 24 грудня 2025 року до договору факторингу № 24122025/3 від 24 грудня 2025 року позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 51 515,32 грн, яка складається з: 19 996,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 21 519,32 грн заборгованість за відсотками; 10 000,00 заборгованість за штрафними санкціями. У зв`язку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору, що стало підставою для утворення заборгованості, ТОВ ФК «ЄАПБ» просить стягнути з боржника заборгованість у загальному розмірі 51 515,32 грн та судові витрати. Ухвалою судді Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 березня 2026 року дану цивільну справу прийнято до провадження суду та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Представник позивача Грибанов Д. В. у судове засідання, призначене для розгляду даної справи по суті на 31 березня 2026 року о 10 год 15 хв, не з`явився, у позовній заяві розгляд справи просить проводити за його відсутності, вказує, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про причини неприбуття суд не повідомила, відзив на позов не надіслала. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається із відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 2395703 від 27 лютого 2026 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Надіслана [PERSON] за вказаною адресою судова повістка повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «адресат відсутній». Такі дані вказані у поштовому повідомленні, яке повернулося до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 31 березня 2026 року на 10 год 15 хв. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомила. Тому у зв`язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця реєстрації суд вважає, що остання повідомлена належним чином. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення із наступних підстав. Як встановлено судом, 10 квітня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 8944200, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит на суму 20 000,00 грн під 1 % на день строком на 360 днів. 24 грудня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 24122025/3, згідно якого ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників за відповідними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Згідно з витягом з реєстру боржників від 24 грудня 2025 року до договору факторингу № 24122025/3 від 24 грудня 2025 року позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] у сумі 51 515,32 грн, яка складається з: 19 996,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 21 519,32 грн заборгованість за відсотками; 10 000,00 заборгованість за штрафними санкціями. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 статті 517 ЦК України визначено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Таким чином, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі № 6-979цс15. Як вбачається із наявних по справі доказів, [PERSON] не здійснила погашення кредитної заборгованості на користь ТОВ ФК «ЄАПБ». Наявність заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 8944200 в сумі 41 515,32 грн (19 996,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 21 519,32 грн заборгованість за відсотками) підтверджується розрахунком заборгованості, наявним у матеріалах справи. За вказаних обставин, позов підлягає до часткового задоволення у сумі 41 515,32 грн. Що стосується позовних вимог ТОВ ФК «ЄАПБ» про стягнення штрафу за договором про надання споживчого кредиту № 8944200 в розмірі 10 000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України). Пунктом 3 частини першої статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу. Відтак у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з позичальника штрафу за договором про надання споживчого кредиту № 8944200 в розмірі 10 000,00 грн за прострочення виконання договірних зобов`язань щодо повернення кредитних коштів у погоджені строки слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача пропорційно сумі задоволених вимог у розмірі 2145,58 грн (41 515,32 ? 2662,40 ? 51 515,32 = 2145,58). На підставі ст.ст. 509, 512, 514, 516, 517, 526, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: partial