Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

У вересні 2025 року Акціонерне товариство Таскомбанк (далі АТ Таскомбанк або Банк) через систему Електронний суд? звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 2785462495 від 11 червня 2021 року у розмірі 57891,91 грн. В обґрунтування позову зазначало, що 11 червня 2021 року між Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Центр фінансових рішень (далі ТОВФК ЦФР або Товариство) та [PERSON] (далі Позичальник або Клієнт) був укладений кредитний договір № 2785462495 на умовах які також зазначені в паспорті кредиту № 5462495, який є невід`ємною частиною вказаного. За умовами кредитного договору [PERSON] надано кредит у розмірі 41682,36 грн, строк користування кредитом 36 місяців, річні проценти 9,99 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,99 % від кредиту. Одночасно 11 червня 2021 року відповідач була письмово повідомлена, про те, що право вимоги за кредитним договором № 2785462495 відступлені АТ Таскомбанк на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року (далі договір про відступлення). Таким чином на підставі договору про відступлення та реєстру прав вимоги до нього позивач є новим кредитором [PERSON] . Товариство взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконало, надало Позичальникові кредит у зазначеній вище сумі. Проте відповідач своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 12 травня 2025 року [PERSON] має перед новим кредитором Банком заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 57891,91., з яких: 32667,41 основний борг (в т.ч. прострочений), 4509,97 грн. - заборгованість по річним процентам, 20714,53 грн. прострочена заборгованість по щомісячним процентам. 22 вересня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, клопотань про розгляд справи в іншому порядку не подавав. Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі направлялася відповідачу на зареєстровану адресу місця проживання засобами поштового зв`язку Акціонерного товариства «Укрпошта», проте судова кореспонденція повернулася до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідач, своїм правом на подання до суду клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та правом на подання відзиву на позовну заяву, не скористався. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 11 червня 2021 року між ТОВ ФК ЦФР та [PERSON] був укладений кредитний договір № 2785462495 був укладений кредитний договір № 2785462495 на умовах які також зазначені в паспорті кредиту № 5462495, який є невід`ємною частиною вказаного. За умовами кредитного договору [PERSON] надано кредит у розмірі 41682,36 грн, строк користування кредитом 36 місяців, річні проценти 9,99 % від суми боргу за договором, щомісячні проценти 2,99 % від кредиту. 11 червня 2021 року [PERSON] повідомлено про те, що право вимоги за укладеним між нею та Товариством кредитним договором будуть відступлені АТ Таскомбанк на підставі договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Із договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року укладеного між АТ Таскомбанк та ТОВ ФК ЦФР, витягу реєстру прав вимоги до цього договору від 15 червня 2021 року, видно, що АТ Таскомбанк є новим кредитором за укладеним 11 червня 2021 року між Товариством та [PERSON] кредитним договором № 2785462495. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно із ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Із укладеного 11 червня 2021 року між Товариством та [PERSON] кредитного договору вбачається, що сторони цього договору визначили всі істотні умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії кредитного договору, валюти кредиту, процентної ставки, умов повернення кредиту та інші. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч. 1 ст. 10561 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Судом встановлено, що Товариство свої зобов`язання перед [PERSON] за укладеним сторонами вказаним кредитним договором виконало, надало кредит у визначеному договором розмірі. Також суд встановив, що у порушення умов укладеного 11 червня 2021 року сторонами кредитного договору № 2785462495 Позичальник взяті на себе зобов`язання за цим договором належним чином не виконує, погашення суми кредиту не здійснює, проценти за його користування не сплачує. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом положень ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач АТ Таскомбанк направляло на адреси відповідача [PERSON] повідомлення-вимоги про дострокове повернення кредиту за укладеним між Товариством та відповідачем 11 червня 2021 року кредитним договором № 2785462495, проте дана вимога відповідачем залишена без виконання. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Із наданого Банком розрахунку заборгованості та виписок по особовому рахунку видно, що станом на на 12 травня 2025 року [PERSON] має перед новим кредитором Банком заборгованість за вказаним кредитним договором на загальну суму 57891,91., з яких: 32667,41 основний борг (в т.ч. прострочений), 4509,97 грн. - заборгованість по річним процентам, 20714,53 грн. прострочена заборгованість по щомісячним процентам. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 2785462495 від 11 червня 2021 року, суд дійшов висновку, що позов АТ Таскомбанк ґрунтується на вимогах закону, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за цим договором у загальному розмірі 57891,91грн. у межах заявлених вимог і наданих позивачем доказів. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений Банком при подачі позову судовий збір у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved