Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

Позивач 26.12.2025 року звернулася в Залізничний районний суд м. Львова з позовом та уточненнями до нього про стягнення із [PERSON] на її користь аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 12000 грн щомісячно, починаючи з 26.12.2025 року по день закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі 07.11.2002 року по 25.04.2016 року та від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] , який навчається на другом курсі відокремленого структурного підрозділу «Технологічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» на денній формі навчання, через що не має можливості працевлаштуватися та матеріального себе забезпечувати. Навчання в університеті є платним та його вартість складає 9500 грн за семестр, а за умовами додаткового договору від 10.02.2025 року вартість навчання з 2 семестру 2025 роки збільшилась на 10 %, а саме на 1900 грн за семестр. Оскільки син проживає із нею, вона, як мати, самостійно несе витрати щодо його утримання, однак через невисоку заробітну плату не в змозі забезпечити його потреби в повному обсязі. Відповідач створив нову сім`ю та має неповнолітню дитину, а тому самоусунувся від виховання сина, надавати йому фінансову допомогу добровільно також відмовився, хоча має таку можливість, оскільки є працездатним. За наведеного, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 25.02.2026 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, отримавши ухвалу суду із додатками 27.03.2026 року, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Третя особа [PERSON] пояснень щодо заявленого позову не надав. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в справі матеріалами. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено , що [PERSON] , [INFO] , є сином позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 01.10.2007 року /а.с. 7/. Судовим наказом Залізничного районного суду м. Львова від 21.11.2022 року у справі № 462/6347/22 наказано стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на сина: [PERSON] [INFO] , в розмірі однієї четверті заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 17 листопада 2022 року до досягнення дитиною повноліття. З довідки № 941 від 09.09.2025 року вбачається, що [PERSON] навчається на 3-му курсі денної форми навчання за спеціальністю підприємництво та торгівля відокремленого структурного підрозділу «Технологічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка», зарахований на навчання 01.09.2023 року, термін закінчення навчання 30.06.2026 року. З договору № 114 про надання освітніх послуг від 14 червня 2023 року між ВСП «Технологічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» (виконавець) та фізичною особою [PERSON] (як замовницею) і [PERSON] , (як отримувачем) вбачається, що виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання одержувачу освітньої послуги, а саме: здійснити навчання на курсах з підготовки громадян України до вступу у заклади фахової передвищої освіти з математики, української мови. Згідно із п. 5.2 загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 5500 грн. Відповідно до договору №15 від 03.08.2023 року між ВСП «Технологічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» (виконавець) та фізичною особою [PERSON] (як замовницею) і [PERSON] (як отримувачем), виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати одержувачу освітньої послуги освітню послугу на рівні стандартів фахової передвищої освіти з І семестру І курсу денної форми навчання, у м. Львові, з 01 вересня 2023 р. до 30 червня 2026 р. для здобуття освітньо-професійного ступеня фаховий молодший бакалавр за спеціальністю 076 Підприємництво та торгівля обсягом навчального навантаження - 120 кредитів ЄКТС з присвоєнням кваліфікації при умові успішного завершення навчання: фаховий молодший бакалавр з підприємництва та торгівлі. Згідно із п. 11 зазначеного договору загальна вартість освітньої послуги становить 57 000 грн з розрахунку 19000 грн за навчальний рік та 9 500 грн за навчальний семестр. 10 лютого 2025 року між [PERSON] (як замовницею) і [PERSON] (як отримувачем) з однієї сторони та відокремленим структурним підрозділом «Технологічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка» з іншої сторони, укладено додатковий договір №15, за умовами якого (п.1) збільшено розмір плати за надання освітньої послуги в межах офіційно визначеного рівня інфляції за 2024 рік на 10,0% з ІІ семестру 2024-2025 років, а саме на 1900 грн. Згідно із довідкою ПрАТ «Концерн Хлібпром» [PERSON] працює на посаді фахівця відділу по роботі з клієнтами з 26 липня 2004 року, а згідно із довідками №434 від 07.07.2025 року та № 527 від 03.09.2025 року її заробітна плата за період з грудня 2024 року по липень 2025 року становить 331963,30 грн. Водночас із рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2025 року у справі № 462/4198/25, яке набрало законної сили, вбачається, що із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто додаткові витрати на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 21 797, 50 грн, тобто половину вартості навчання повнолітнього у ВСП «Технологічний фаховий коледж Національного університету «Львівська політехніка». Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина. Статтею 199 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до положень статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Отже за змістом вищенаведених положень закону обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дитини у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, зокрема у постанові від 23.01.2019 року у справі №346/103/17, про те, що дитина, яка продовжує навчання на денній формі не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Оскільки [PERSON] навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим не має змоги працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, відповідач є працездатним, в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що він не має матеріальної можливості допомагати своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання, водночас як і відсутні докази того, що останній свідомо виконує обов`язок по матеріальному забезпеченню їх сина без будь-якого правового примусу.А тому виходячи із реальних витрат на утримання сина, який продовжує навчання, із врахуванням рішення Залізничного районного суду м. Львова від 11 серпня 2025 року у справі № 462/4198/25, яким вирішено між сторонами питання щодо витрат на навчання повнолітнього сина, а також беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також того, що обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, суд дійшов висновку, що відповідачки на користь позивача слід задовольнити частково та стягнути з останнього аліменти на повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмір 3000 грн щомісячно. Окрім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211 грн 20 коп. судового збору, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору у вказаній категорії справ.

Outcome: partial