Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, починаючи з 21.07.2022 року. 02.02.2025 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що подружнє життя не склалося у зв`язку з кардинально різними поглядами на родину, на спільне проживання, на виховання дітей, шлюбні відносини між подружжям припинилися у 2025 року, спільне господарство не ведеться. Вважає, що подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам щодо створення нової родини, тому просив розірвати шлюб. На примирення не згоден. Ухвалою судді від 03.03.2026 року, після усунення недоліків позовної заяви згідно з ухвалою суду від 16.02.2026 року, відкрито провадження у справі з визначенням її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 31.03.2026 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. У наданій заяві просив розглядати справу без його участі та задовольнити позовні вимоги. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, відповідно до положень п. 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України. У визначений судом строк відзиву на позов не подала. В зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з положень ч.1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, що визначено ч.1 ст. 24 СК України. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно дост. 110 цього Кодексу. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, що визначено ст.112 СК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки їх сім`я розпалася, зберегти її неможливо, збереження сім`ї і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Позивач наполягав на розірванні шлюбу, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з`явилася та не спростувала доводів позивача, зазначених у позові.

Outcome: approved