Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-31 00:00:00

У грудні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини, в якому вказував, що з 05 вересня 2013 року він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, який 18 липня 2025 року було розірвано в судовому порядку. Мають спільних малолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання яких на користь відповідачки позивач згідно судового наказу Вознесенського міськрайонного суду від 02 травня 2025 року сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Рішення суду перебуває на виконанні у Першому відділі ДВС у Вознесенському районі. В межах виконавчого провадження позивачу станом на 31 січня 2025 року нараховано заборгованість по аліментам у розмірі 41 644,64 грн Проте з травня 2025 року донька [PERSON] мешкає разом з позивачем, знаходиться на його повному матеріальному утриманні, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому [PERSON] з тих підстав, що донька тривалий час мешкає з ним та знаходиться на його утриманні, просив припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] . Також, враховуючи те, що відповідачка має змогу та зобов`язана надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а тому [PERSON] просив суд щомісячно стягувати з неї на свою користь кошти (аліменти) на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дитини. Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та справу в порядку загального позовного провадження призначено до розгляду у підготовчому засіданні. Цією ж ухвалою до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Перший відділ ДВС у Вознесенському районі. Ухвалою суду від 18 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні, яке проводилося без участі позивача [PERSON] , його представниця [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідачка [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала, про причини неявки не повідомила суд, відзиву на позовну заяву чи заперечення щодо позову до суду не подала. Представник третьої особи без самостійних вимог Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилися, вважається належним чином повідомлені про час та місце розгляду . Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін та представниці третьої особи без самостійних вимог, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору. Заслухавши пояснення представниці позивача, [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно судового наказу Вознесенського міськрайонного суду від 02 травня 2025 року (справа №473/2020/25) з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 квітня 2025 року і до повноліття дітей. Проте, як вказано представником позивача в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи (а .с. 5-7), з травня 2025 року [PERSON] мешкає разом з позивачем та знаходиться на його повному матеріальному утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ч. 1 ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, інші обставини (ч.1 ст.182 СК України). Водночас, ч.ч. 1-2 ст. 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого (цитата): «За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Сімейне законодавство України не містить підстав для припинення стягнення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 223 ЦПК України 2004 року. Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав є належним. Відтак, позов про припинення стягнення аліментів є належним способом захисту права, а одними з обставин, які підлягають доказуванню у справі, є те, з ким з батьків проживає дитина, з одержувачем аліментів чи з їх платником, та на чиєму утриманні вона перебуває. Стягнення з позивача аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні, суперечить нормам статті 181 СК України, згідно з якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц, від 22 листопада 2022 року у справі № 188/1029/19, від 12 травня 2023 року у справа № 686/12480/22. Припинення стягнення аліментів з одного з батьків за обставини проживання з ним дитини, на утримання якої стягуються аліменти, відповідає легітимній меті захисту прав дитини (постанова Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі №760/4661/20). Як раніше встановлено судом, [PERSON] мешкає з позивачем та знаходиться на його утриманні, що позбавляє [PERSON] права на отримання аліментів на утримання дитини. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо припинення стягнення аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Також [PERSON] зобов`язана матеріально утримувати свою неповнолітню доньку [PERSON] шляхом сплати аліментів на користь позивача, як особи, разом з якою проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує ту обставину, що на утриманні [PERSON] перебуває малолітня донька [PERSON] , [INFO] . За встановленого, враховуючи перебування на утриманні відповідачки малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що відповідачка може щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України з відповідачки (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню: - на користь позивача 1 211,20 грн судового збору (в частині вимоги про припинення стягнення аліментів) - на користь держави - 1 211,20 грн судового збору (в частині вимоги про стягнення аліментів).

Outcome: approved