Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі також ТОВ «Споживчий центр», позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі також [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 30.06.2023 укладено кредитний договір (оферти) № 30.06.2023-100000935. Відповідно до умов договору, позичальнику надано кредит у розмірі 4 000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 30.06.2023, на строк, вказаний в заявці. Відповідно до умов кредитного договору № 30.06.2023-100000935 від 30.06.2023, позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 30.06.2023; сума кредиту 4 000,00 грн.; строк, на який надається кредит 42 дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 10.08.2023. Первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання. Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду. Продовження строку на який надається кредит не передбачене. У позичальника та кредитодавця відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Відповідно до п. 3.1. Договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 4.1. Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4314-14ХХ-ХХХХ-6655. Згідно п. 9.1 Договору, у разі несплати кредиту та/або процентів та/або комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів та/або комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та/або несплати нарахованих процентів та/або комісії до позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Відповідно до договору від 30.06.2023 та квитанції про перерахунок коштів, кредитором надано позичальнику кредит в розмірі 4 000,00 грн., [PERSON] 30.06.2023 отримав кредитні кошти в розмірі 4 000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином та в повному обсязі. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову утворилася заборгованість у розмірі 7 528,00 грн., що складається з: тіла кредиту 4 000,00 грн., процентів 3 528,00 грн., чим порушуються права та інтереси позивача. Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 30.06.2023-100000935 від 30.06.2023 у розмірі 7 528,00 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 06.02.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.37). Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» Омельяненко Р.Р. у судове засідання не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, за наявними в матеріалах справи доказами, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.8). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщенням оголошення на веб-сайті суду. Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] 30.06.2023 було укладено Кредитний договір № 30.06.2023-100000935, який складається з Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) від 30.06.2023, Заявки від 30.06.2023, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 30.06.2023-100000935, які підписано електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Т211 (а.с.26-29, 29-зворот 30, 30). Сторони уклали Договір з наступними умовами: сума кредиту 4 000,00 грн.; строк, на який надається кредит 42 дні з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 10.08.2023. Процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку, що вбачається з копії заявки (а.с.29-зворот-30). З підтвердження кредитного договору вбачається, що відповідно до пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявки від 30.06.2023, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) підтверджують укладення електронного кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та позичальником [PERSON] (а.с.31). Крім того, у додатку до анкети позичальника, яку заповнив [PERSON] для отримання кредиту, позичальник визначив суму кредиту, яка його цікавила, вказав місце роботи, та близьких осіб із зазначенням їх номерів мобільних телефонів (а.с.24). Відповідачем під час укладення кредитного договору було проведено ідентифікацію через систему BankID, що підтверджується Інформацією, яка отримана з центрального вузла Системи BankID НБУ на електронний запит на ідентифікацію з даними користувача, sidBi: 19200169-b3a1-4d8f-b7ef-1961fa972c30, bank_name: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «Перший український міжнародний банк» (а.с.32-зворот). Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором № 30.06.2023-1000000935 від 30.06.2023: чиста сума кредиту 7 528,00 грн., сума кредиту за договором 4 000,00 грн., проценти за користування кредитом 3 528,00 грн., реальна річна процентна ставка 102013,08% (а.с.25-зворот). Відповідно до Договору № 4507 про надання послуг в системі LiqPay від 01.11.2020, між АТ КБ «ПриватБанк» (надалі банк) та ТОВ «Споживчий центр» (надалі клієнт) укладено договір, який регулює відносини банку з клієнтом, згідно з якими банк надає дистанційне обслуговування, фінансові послуги з прийому та відправлення платежів за допомогою системи LiqPay, а також забезпечує технологічне обслуговування з прийому платежів та перерахування грошових коштів за розпорядженням клієнта на банківські картки платників (а.с.15-20). Квитанцією LIQPAY ID платежу: 2333361039 від 30.06.2023 підтверджується видача кредиту в розмірі 4 000,00 грн. за договором № 30.06.2023-100000935 на номер карти [NUMBER] (а.с.23). В порушення умов Договору, [PERSON] у строк кредитування грошові кошти не повернув, внаслідок чого, як вбачається із Довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 30.06.2023-100000935 від 30.06.2023 у останнього перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 7 528,00 грн., з яких: основний борг складає 4 000,00 грн., заборгованість по процентах складає 3 528,00 грн. (а.с.14). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Так, судом встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Електронний кредитний договір [PERSON] підписав шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором Т211, який надіслано позивачу на його фінансовий номер та підписано останнім відповідно 30.06.2023. Відповідач на веб-сайті позивача подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого позивач надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді CMC-повідомлення, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору. Додаток до анкети позичальника містить персональні дані відповідача, зокрема його паспортні дані, відомості про місце роботи, номер мобільного телефону та контактні дані близьких осіб. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що кредитний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні договору сторони досягли згоди щодо усіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів ст. 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, що підтверджується довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором (а.с.14). У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують погашення відповідачем вищевказаної заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Положення статті 81 ЦПК України вказують, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд приймає розрахунок, наданий стороною позивача та вважає його належним та допустимим доказом, який підтверджує суми, які підлягають стягненню, у зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань, а також звертає увагу на те, що з боку відповідача не було надано суду будь-яких доказів на спростування доводів та розрахунків позивача. Враховуючи викладене, та приймаючи до уваги те, що судом достовірно встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за договором, що свідчить про неналежне виконання останнім умов укладеного договору, а також позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, а відтак з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 30.06.2023-100000935 від 30.06.2023 у загальному розмірі 7 528,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2 662,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № НА00004880 від 23.01.2026 (а.с.1). Оскільки вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 2 662,40 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: approved