Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

Департамент служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області звернувся до суду як орган опіки та піклування з позовом до [PERSON] , у якому просив позбавити відповідачку батьківських прав, відносо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відібрати від матері та передати малолітніх дітей Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області для вирішення питання їх подальшого влаштування та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що малолітні діти відповідачки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] перебувають на обліку Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (далі - ССД по Шевченківському району ДССД ХМР) з підстав проживання у сім`ї, у якій мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відомості про батька дітей внесено до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. ДССД ХМР про родину стало відомо через повідомлення сусідів щодо незадовільні умови проживання дітей. На електронну пошту Харківського міського голови 14.05.2018 року надійшло звернення, що за адресою: [ADDRESS] , мешкає сімейна пара наркозалежних молодих людей разом з 2-ма малолітніми дітьми в антисанітарних умовах без мінімального належного догляду за ними. Також «голова» родини має всі ознаки психічного розладу, як він сам говорить, він перебуває на обліку психоневрологічній клініці. У квартирі проживають домашні тварини, яким не забезпечено належного догляду (копія звернення від 14.05.2018, вх. № 1-1/70-02-27-18 від 15.05.2018 додається). Робочою групою у складі спеціалістів ССД по Шевченківському району ДССД ХМР, Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Шевченківського району м. Харкова, лікаря-педіатра комунального закладу «Харківська міська дитяча поліклініка № 4» ХМР було відвідано вказану адресу з метою проведення обстеження проживання, соціального інспектування та медичного огляду дітей. Під час візиту встановлено наступне: у будинку готельного типу по [ADDRESS] проживають: [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] , а також співмешканець матері [PERSON] . Квартира розташована на 3 поверсі 9-ти поверхового будинку, складається з 2-х кімнат, житловою площею 31,0 кв.м, кухня загального користування, одна кімната облаштована меблями та предметами домашнього вжитку, друга кімната не облаштована. [PERSON] , особа з числа дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, вихованець інтернатного закладу. На час перевірки поводив себе агресивно, підвищував голос, відмовився відповідати на запитання. Мати була в адекватному стані, надала дозвіл оглянути дітей, провести огляд приміщення та надавала пояснення. Ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння у матері дітей не виявлено. Квартира виглядає неохайно і запущено. У кімнаті, яка не облаштована для проживання, утримується собака та кішка, відчувається стійкий неприємний запах (інформація ССД по Шевченківському району на виконання протокольного доручення про вжиті заходи протягом 48 годин щодо надходження повідомлень про можливу загрозу життю та здоров`ю дітей, порушення їх прав, свобод, та випадків вчинення насилля від 22.05.2018 № 02-26/690-18). Згідно акту обстеження умов проживання №76 від 21.05.2018, складеного спеціалістом ССД по Шевченківському району, фахівцем із соціальної роботи Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Шевченківського району м. Харкова, лікарем-педіатром комунального закладу «Харківська міська дитяча поліклініка № 4» ХМР під час обстеження умов проживання родини, на підвіконні знаходяться недопалки цигарок, в кімнаті присутні випорожнення домашніх тварин. діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться під наглядом фахівців комунального закладу «Харківська міська дитяча поліклініка №4» ХМР, на диспансерному обліку не перебувають, дитячий дошкільний заклад не відвідують. 21.05.2018 лікарем педіатром відвідано квартиру. Встановлено, що в квартирі брудно, спальні місця без постільної білизни, на підвіконні недопалки цигарок, в помешканні знаходяться домашні тварини (собака та кішка), за якими не здійснюється належний догляд. Діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться під наглядом фахівців комунального закладу «Харківська міська дитяча поліклініка №4» ХМР, на диспансерному обліку не перебувають, дитячий дошкільний заклад не відвідують. Під час спільного виходу спеціалістів ССД по Шевченківському району, фахівця із соціальної роботи Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Шевченківського району м. Харкова 02.07.2018 року виявлено наступне. Згідно акту обстеження умов проживання №103 від 02.07.2018, Акту оцінки потреб родини, у квартирі було брудно, неприбрано, був стійкий затхлий запах, на підлозі знаходилися ліки у пляшках, в квартирі відсутній холодильник, з віконного отвору демонтовано вікно. Діти не мають своїх спальних місць, сплять разом з матір`ю та її співмешканцем на одному ліжку, яке було застелене брудною ковдрою. Під ковдрою було видно брудну постільну білизну, під вікном у куточку лежали іграшки. Одна кімната була закрита, за її дверима були відсутні меблі, але кімната була захаращена сміттям. В іншій кімнаті співмешканець відповідача [PERSON] ремонтував вікно, яке було демонтовано з віконного отвору та знаходилося на підлозі. Біля віконного пройому (без вікна) на брудному килимі знаходилися діти. Під час відвідування діти були присутні вдома, молодша дитина була абсолютно гола, старша дитина була одягнена в теплий одяг: кофту, штани та взуття, діти сиділи на підлозі біля віконного пройому без вікна. Співмешканець відповідача на питання спеціалістів: «Чому молодша дитина гола сидить на брудній підлозі, а старша одягнута в теплі речі?» відповів: «Моя квартира, мої діти, тому вони будуть ходити в чому хочуть». На момент виявлення родини матір`ю дітей не було укладено декларації з лікарями-педіатрами, діти не відвідували дошкільних навчальних закладів. Позивач зазначив, що з матір`ю спеціалістами служби у справах дітей було проведено роз`яснювальну роботу про відповідальність за життя та здоров`я дітей та попереджено [PERSON] про наслідки невиконання батьківських обов`язків, в тому числі про позбавлення батьківських прав, як крайнього заходу впливу на батьків. Наголошено на необхідності створення належних умов для проживання та розвитку дітей. Родина знаходилася під постійним контролем спеціалістів Служби у справах дітей по Шевченківському району: матір`ю було укладено декларації з лікарем-педіатром комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська дитяча поліклініка № 4», діти були зараховані до комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 127» Харківської міської ради, в квартирі почали наводити лад і робити косметичний ремонт. Але, незважаючи на усі зусилля, мати виявляла дуже низький рівень батьківського виховного потенціалу: дитячий садок діти систематично без причини не відвідували, з боку матері був відсутній постійний контроль за станом здоров`я дітей, рекомендації лікаря-педіатра мати виконувала не у повному обсязі, під час неодноразових відвідувань родини мати не завжди надавала доступ до житла, часто квартира була також зачинена. Під час відвідування родини 22.12.2020 спеціалістами служби у справах дітей знову виявлено незадовільні умови проживання родини, діти брудні, недоглянуті, неохайні. У [PERSON] на обличчі та в голові червоні плями, схожі на лишай. З метою медичного огляду працівниками служби у справах дітей було викликано бригаду швидкої та невідкладної допомоги. Встановлено, що стан здоров`я дітей не потребує невідкладної медичної допомоги, але рекомендовано обов`язково звернутися до лікаря-дерматолога. У подальшому мати зверталась до лікарів з цього приводу, але рекомендацій лікарів дотримувалася не у повному обсязі. У 2022 та 2023 роках відповідно діти були зараховані до комунального закладу «Харківський ліцей №131 Харківської міської ради» та приступили до навчання, але відвідували шкільні заняття не у повному обсязі, пропускали уроки без поважної причини. У жовтні 2023 року [PERSON] та [PERSON] були присутні на уроках кілька разів, з тих пір до навчання діти не залучені. На підставі відсутності результатів річного оцінювання, у зв`язку з невідвідуванням закладу освіти протягом 2023-2024 навчального року, [PERSON] відрахований з 2-А класу, [PERSON] відрахований з 1-А класу КЗ «Харківський ліцей № 131» ХМР (згідно листа комунального закладу «Харківський ліцей № 131 Харківської міської ради» від 27.06.2024 вих. № 01-21/42). Також служба у справах дітей зверталася до сектору ювенальної превенції відділу превенції ХРУП №З ГУНП в Харківській області з повідомленнями про систематичне невідвідування малолітніми [PERSON] та [PERSON] школи, що є порушенням з боку матері прав та законних інтересів дитини, зокрема права на освіту та щодо сприяння у встановленні місця знаходження [PERSON] . Відносно матері було складено два протоколи про адміністративне правопорушення згідно ч. 1 ст. 184 КУпАП. З матір`ю дітей періодично вдавалося вийти на зв`язок. На початку 2025 року жінка повністю перервала спілкування зі спеціалістами служби у справах дітей. Декілька разів під час виходів за адресою проживання родини вдавалося побачити співмешканця [PERSON] . Чоловік повідомляв, що [PERSON] з дітьми нібито мешкає в західній частині України або в м. Дергачі за місцем реєстрації. Але Службі у справах дітей Дергачівської міської ради місце проживання родини також невідомо, за зареєстрованою адресою проживання матері під час виходів спеціалістів встановлено, що [PERSON] з дітьми там не мешкають вже близько 10 років. Пояснила, що згідно листа Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» від 16.12.2025 № 406, у 2021 році родину було узято на облік як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах. З [PERSON] було укладено договір про надання послуги соціального супроводу сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах. З моменту укладання угоди вона жодного разу не відвідала Центр соціальних служб Шевченківського району м. Харкова, на численні телефонні дзвінки не відповідала. Протягом січня-лютого 2021 року представники Центру разом із спеціалістом Служби у справах дітей по Шевченківському району виходили за адресою проживання родини, але потрапити у помешкання не змогли. 25.02.2021 року було направлено [PERSON] листа поштою, в якому надано роз`яснення про взяті на себе зобов`язання та відповідальність [PERSON] за невиконання умов договору, наголошено на необхідності виконання його умов. Анастасія Ігорівна попереджена про те, що договір може бути розірваний на вимогу однієї сторони у разі невиконання Клієнтом взятих на себе зобов`язань. У зв`язку з невиконанням умов договору його було розірвано в односторонньому порядку, про що повідомлено Службу, протягом 2021-2025 років багаторазово комісії у складі представників Відділу, Служби та поліції виходили за адресою проживання родини, але жодного разу родини за місцем мешкання нікого не було. За інформацією Управління освіти Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, діти не є здобувачами освіти навчальних закладів України. У зв`язку з такими обставинами, відділ соціальної роботи по Шевченківському району Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» висловлює клопотання про вжиття заходів щодо захисту соціальних прав дітей. На даний час мати не отримує ніяких видів соціальної допомоги. У дітей відсутня декларація з лікарем-педіатром, так як матір не переуклала її. Діти не приступили до навчання у школі і не зараховані до будь-якої школи Шевченківського району м. Харкова. На телефонні дзвінки ані мати ані її співмешканець не відповідають. Представник Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області зазначає, що [PERSON] порушуються права та законні інтереси її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , закріплені у «Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959», «Конвенції про права дитини, яка ратифікована Україною 21.02.1990», також порушує ст. 53 Конституції України, п. З ст. 55 Закону України «Про освіту», ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 25 Закону України «Про повну загальну середню освіту», ст. 150 Сімейного Кодексу України відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, і моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини. Мати малолітніх дітей ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання [PERSON] та [PERSON] , неналежно виконує батьківські обов`язки по відношенню до них, у результаті чого її діти з кінця 2023 року не відвідують школу та були відраховані наприкінці 2023-2024 навчального року. При цьому мати не відповідає на телефонні дзвінки, не йде на контакт, встановити її місцезнаходження не виявляється можливим. [PERSON] не виконує батьківські обов`язки по відношенню до своїх дітей, не усвідомлює їх реальних потреб, на обґрунтований контакт зі службами та організаціями, що опікуються захистом прав дітей не йде. Усі вищенаведені факти свідчать про наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України у зв`язку з ухилянням від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей та забезпечення здобуття ними повної загальної середньої освіти. У зв`язку з цим, Департамент служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області просив позбавити відповідачку батьківських прав, відносо малолітніх дітей, відібрати їх від матері та передати цих дітей Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області для вирішення питання їх подальшого влаштування та стягнення аліментів. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у відсутність Департаменту, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повідомлялася своєчасно та належним чином за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] , а також фактичного місця проживання, встановленого Департаментом ССД ХМР за адресою: [ADDRESS] . Направлена на адресу відповідачки судова кореспонденція рекомендованим листом з повідомленням за адресою місця реєстрації - повернута до суду поштовим зв`язком без вручення із довідками АТ «Укрпошти» «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 112-113, 125); судова кореспонденція, що була направлена за адресою її фактичного місця проживання у м. Харкові, згідно довідки АТ «Укрпошти» - «Адресат відсутній» (а.с. 123-124). Додатково відповідач викликався відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, а також повідомлялася, шляхом оприлюднення інформації на сторінці офіційного веб-сайту суду веб-порталу судової влади України, відзиву, клопотання чи будь-яких заяв, щодо розгляду справи до суду не подавала (а.с. 120-121). Згідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи належним чином повідомлений про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. З наявних у матеріалах справи копій свідоцтв про народження дітей та повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про народження, вбачається, що матір`ю неповнолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є відповідач - [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей внесено до актового запису про народження відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (а.с. 12-19). Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.12.2025, діти перебувають на обліку Служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради з підстав проживання у сім`ї, у якій мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Родина мешкає у квартирі власником, якої є [PERSON] , [INFO] , співмешканець матері (який називає себе біологічним батьком дітей). Інформація про незадовільні умови проживання дітей надійшла від сусідів. Квартира виглядає запущено, діти не мали окремого спального місця і спали на одному дивані з матір`ю та її співмешканцем, на підвіконні знаходилися недопалки цигарок, в кімнаті, яка не облаштована для проживання, утримувалися собака та кішка, за якими не доглядали. В квартирі відчувався стійкий неприємний запах, на полу були присутні випорожнення домашніх тварин. Матір не заключила декларацію з лікарем-педіатром, дитячий дошкільний заклад діти не відвідували. З [PERSON] проведено роз`яснювальну роботу про відповідальність за життя та здоров`я дітей, про наслідки невиконання батьківських обов`язків, наголошено на необхідності створення належних умов для проживання та розвитку дітей. Родина знаходилася під постійним контролем спеціалістів служби у справах дітей: за сприяння служби, матір`ю було укладено декларації з лікарем-педіатром комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська дитяча поліклініка № 4», діти були зараховані до комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №127» Харківської міської ради. У квартирі навели лад і почали робити косметичний ремонт. З початком повномасштабного вторгнення з матір`ю дітей почав періодично зникати телефонний зв`язок. А останнім часом жінка повністю перервала спілкування зі спеціалістами служби у справах дітей. Відносно [PERSON] неодноразово було складено протоколи про адміністративне правопорушення згідно ч. 1 ст. 184 КУпАП. У 2022 та 2023 роках відповідно діти були зараховані до комунального закладу «Харківський ліцей № 131 Харківської міської ради» та приступили до навчання, але відвідували шкільні заняття не в повному обсязі, пропускали уроки без поважної причини. На підставі відсутності результатів річного оцінювання, у зв`язку з невідвідуванням закладу освіти протягом 2023-2024 навчального року, діти були відраховані з 1 та 2 класів КЗ «Харківський ліцей № 131» ХМР. Спеціалісти Служби у справах дітей спільно із працівниками правоохоронних органів щотижня здійснюють виходи за адресою фактичного проживання дітей. Декілька разів, під час візитів, вдавалося побачити співмешканця [PERSON] , [PERSON] . Чоловік повідомляє, що мати з дітьми нібито мешкають в м. Дергачі за місцем реєстрації. З метою встановлення місця проживання дітей та залучення їх до навчання Службою неодноразово направлялись запити до ССД по Дергачівському району, але з інформації отриманої у відповідь вбачається, що за адресою: [ADDRESS] ніхто не проживає вже більше 10 років. На даний час мати не отримує ніяких видів соціальної допомоги. У дітей знову відсутня декларація з лікарем-педіатром. Діти не приступили до навчання у школі. На телефонні дзвінки ані мати ані співмешканець не відповідають. У зв`язку з чим, Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради ухвалила висновок, щодо за доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно актів обстеження умов проживання №76 від 21.05.2018, складеного спеціалістом ССД по Шевченківському району, фахівцем із соціальної роботи Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Шевченківського району м. Харкова, лікарем-педіатром комунального закладу «Харківська міська дитяча поліклініка № 4» ХМР під час обстеження умов проживання родини, на підвіконні знаходяться недопалки цигарок, в кімнаті присутні випорожнення домашніх тварин. Згідно листа Департаменту охорони здоров`я Харківської міської ради від 05.06.2018 № 1-11-21756/0/1-18-7673/0/57-18 щодо родини [PERSON] , діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться під наглядом фахівців комунального закладу «Харківська міська дитяча поліклініка №4» ХМР, на диспансерному обліку не перебувають, дитячий дошкільний заклад не відвідують. 21.05.2018 лікарем педіатром відвідано квартиру. Встановлено, що в квартирі брудно, спальні місця без постільної білизни, на підвіконні недопалки цигарок, в помешканні знаходяться домашні тварини (собака та кішка), за якими не здійснюється належний догляд. При повторному відвідуванні родини 31.05.2018 лікарем-педіатром квартира закрита (а.с. 23-31). Згідно акту обстеження умов проживання № 103 від 02.07.2018, Акту оцінки потреб родини, в квартирі було брудно, неприбрано, був стійкий затхлий запах, на підлозі знаходилися ліки у пляшках, в квартирі відсутній холодильник, з віконного отвору демонтовано вікно. Діти не мають своїх спальних місць, сплять разом з матір`ю та її співмешканцем на одному ліжку, яке було застелене брудною ковдрою. Під ковдрою було видно брудну постільну білизну, під вікном у куточку лежали іграшки. Одна кімната була закрита, за її дверима були відсутні меблі, але кімната була захаращена сміттям. В іншій кімнаті співмешканець відповідача [PERSON] ремонтував вікно, яке було демонтовано з віконного отвору та знаходилося на підлозі. Біля віконного пройому (без вікна) на брудному килимі знаходилися діти. Під час відвідування діти були присутні вдома, молодша дитина була абсолютно гола, старша дитина була одягнена в теплий одяг: кофту, штани та взуття, діти сиділи на підлозі біля віконного пройому без вікна. Співмешканець відповідача на питання спеціалістів: «Чому молодша дитина гола сидить на брудній підлозі, а старша одягнута в теплі речі?» відповів: «Моя квартира, мої діти, тому вони будуть ходити в чому хочуть» (а.с. 32-34). З матір`ю спеціалістами служби у справах дітей було проведено роз`яснювальну роботу про відповідальність за життя та здоров`я дітей та попереджено [PERSON] про наслідки невиконання батьківських обов`язків, в тому числі про позбавлення батьківських прав, як крайнього заходу впливу на батьків. Наголошено на необхідності створення належних умов для проживання та розвитку дітей. [PERSON] надано було пояснення ССД по Шевченківському району ДССД ХМ від 14.02.2019, 29.01.2021, 21.12.2021, у яких мати підтвердила щодо усвідомлення того, що її родина перебуває на обліку у Службі у справах дітей по Шевченківському району, нею підписане офіційне попередження про неприпустимість ухилення від виконання обов`язків, щодо виховання дітей (а.с. 36-37, 55, 63). Родина знаходилася під постііїним контролем спеціалістів Служби у справах дітей по Шевченківському району: матір`ю було укладено декларації з лікарем-педіатром комунального закладу охорони здоров`я «Харківська міська дитяча поліклініка № 4», діти були зараховані до комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 127» Харківської міської ради, в квартирі почали наводити лад і робити косметичний ремонт, що підтверджується Актами обстеження умов проживання від 04.07.2018, 19.02.2019, 16.05.2020, 22.12.2020, 18.01.2021, 24.02.2021, 16.03.2021, 19.03.2021, 14.06.2023, 15.08.2025, 25.08.2025, 02.09.2025, 20.11.2025, 04.12.2025, 11.12.2025, (а.с. 32, 38, 42, 44, 51, 56, 59, 60, 68, 87, 88, 89, 92, 96, 98). Згідно листа комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 127 Харківської міської ради від 25.10.2020 № 154/01-53, дитина [PERSON] не відвідує дитячий садок і зв`язок з матір`ю не можливий за відсутності номеру телефону (надані матір`ю номери телефонів не існують). З матір`ю підтримувався телефонний зв`язок, [PERSON] була попереджена про відповідальність за життя, здоров`я та безпеку дитини (а.с. 43). Згідно листа комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 127 Харківської міської ради від, дитина [PERSON] не відвідує заклад дошкільної освіти і зв`язок з матір`ю перерваний (надані нею номери телефонів не існують) (а.с. 61-62). Згідно Актів обстеження умов проживання, під час відвідування родини спеціалістами служби у справах дітей були виявлені незадовільні умови проживання родини, діти брудні, недоглянуті, неохайні. У [PERSON] на обличчі та в голові червоні плями, схожі на лишай. З метою медичного огляду працівниками служби у справах дітей було викликано бригаду швидкої та невідкладної допомоги. Встановлено, що стан здоров`я дітей не потребує невідкладної медичної допомоги, але рекомендовано обов`язково звернутися до лікаря-дерматолога. В подальшому мати зверталась до лікарів з цього приводу, але рекомендацій лікарів дотримувалася не у повному обсязі. У 2022 та 2023 роках відповідно діти були зараховані до комунального закладу «Харківський ліцей № 131 Харківської міської ради» та приступили до навчання, але відвідували шкільні заняття не в повному обсязі, пропускали уроки без поважної причини. В жовтні 2023 року [PERSON] та [PERSON] були присутні на уроках кілька разів, з тих пір до навчання діти не залучені. На підставі відсутності результатів річного оцінювання, у зв`язку з невідвідуванням закладу освіти протягом 2023-2024 навчального року, [PERSON] відрахований з 2-А класу, [PERSON] відрахований з 1-А класу КЗ «Харківський ліцей № 131» ХМР (згідно листа комунального закладу «Харківський ліцей № 131 Харківської міської ради» від 27.06.2024 вих. № 01-21/42) (а.с. 65, 71-73, 76, 76). Також служба у справах дітей зверталася до сектору ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції № З Головного управління Національної поліції в Харківській області з повідомленнями про систематичне невідвідування малолітніми [PERSON] та [PERSON] школи, що є порушенням з боку матері прав та законних інтересів дитини, зокрема права на освіту та щодо сприяння у встановленні місця знаходження [PERSON] .1. Відносно матері було складено два протоколи про адміністративне правопорушення згідно ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с. 75, 77-78, 80, 93). Згідно листа Харківського міського центру соціальних служб «Довіра» від 16.12.2025 № 406, у 2021 році родину було взято на облік як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах. З [PERSON] було укладено договір про надання послуги соціального супроводу сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах. З моменту укладання угоди вона жодного разу не відвідала Центр соціальних служб Шевченківського району м. Харкова, на численні телефонні дзвінки не відповідала. Протягом січня-лютого 2021 року представники Центру разом із спеціалістом Служби у справах дітей по Шевченківському району виходили за адресою проживання родини, але потрапити у помешкання не змогли. 25.02.2021 року було направлено [PERSON] листа поштою, в якому надано роз`яснення про взяті на себе зобов`язання та відповідальність [PERSON] за невиконання умов договору, наголошено на необхідності виконання його умов. Анастасія Ігорівна попереджена про те, що договір може бути розірваний на вимогу однієї сторони у разі невиконання Клієнтом взятих на себе зобов`язань. У зв`язку з невиконанням умов договору його було розірвано в односторонньому порядку, про що повідомлено Службу, протягом 2021-2025 років багаторазово комісії у складі представників Відділу, Служби та поліції виходили за адресою проживання родини, але жодного разу родини за місцем мешкання нікого не було. За інформацією Управління освіти Адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради, діти не є здобувачами освіти навчальних закладів України (а.с. 101). Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області, як орган опіки та піклування вказує про те, що мати [PERSON] утриманням та вихованням своїх дітей не займається, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, а саме не ініціює питання щодо повернення їх до учбових закладів, не бере участі у вихованні, утриманні та розвитку, не піклується про здоров`я, не виявляє інтересу до внутріщнього світу малолітніх, не створює сприятливих умов для проживання та розвитку дітей, у зв`язку з чим, стверджує про те, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та згідно зі ст. 174 Сімейного кодексу, та її необхідно позбавити батьківських прав відносно малолітніх. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. За вимогами ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Частиною другою статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із нормами ст. 164 Сімейного кодексу України ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. За змістом п. 2 - 5 частини першої наведеної норми мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам-за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, тощо. Відповідно до статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно із ч. 1, 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціальногоЗакону України «Про охорону дитинства`та інших нормативно-правових актів, що регулюються суспільні відносини у цій сфері. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами 1, 2 статті 27 Конвенції регламентовано, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України»). Аналіз наведених норм права, а також практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Суд вважає, що на даний час наявні підстави для відібрання дітей від відповідачки, оскільки остання належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвитку дітей, обставини є загрозливими для життя та здоров`я дітей, враховуючи їхній вік, суд вважає, що позивачем доведено всі підстави для відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Враховуючи наведене, позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Позбавлення батьківських справ завжди є результатом протиправної, винної поведінки. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. За змістом частини першоїстатті 170 Сімейного кодексу Українисуд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першоїстатті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням («Савіни проти України», № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Суд дійшов переконання, що залишення малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у матері, зважаючи на встановлені судовим розглядом фактичні обставини справи, які знаходяться у прямому причинному зв`язку з дуже небезпечним рівнем їхньої безпеки в існуючих умовах, ухилення матері від виконання своїх обов`язків по догляду за станом здоров`я дітей, їх фізичним розвитком, порушення права на освіту, неналежними умовами проживання, не відвідування дітьми навчального закладу, невиконання матір`ю порад лікаря, незадовільними умовами проживання за місцем проживання, яка перебуває у абсолютно антисанітарному стані, є безумовно небезпечним для життя, здоров`я і морального виховання дітей. Суд вважає, що на даний час наявні підстави для відібрання дітей від відповідачки, оскільки остання належним чином не виконує батьківських обов`язків щодо належного виховання та розвитку дітей, обставини є загрозливими для життя та здоров`я дітей, враховуючи їхній вік, суд вважає, що позивачем доведено всі підстави для відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав. Більш того, суд вважає, що у даному випадку, відібрання дітей у відповідачки без позбавлення батьківських прав сприятиме захисту інтересів дітей з метою унеможливлення у подальшому залишення їх без догляду, оскільки враховуючи вік дітей, це є неприпустимим. При цьому суд зауважує, що відібрання дитини у батьків це санкція за невиконання батьківських обов`язків. Ця санкція є більш м`якою, порівняно з іншими, зокрема із позбавленням батьківських прав. Відібрання дитини не є крайнім і незворотним заходом. Згідно з вимогами ч.3 ст.170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 01.07.2020 у справі №755/11989/18. Отже, відповідачка не позбавлена можливості змінити своє відношення та ставлення до виконання батьківських обов`язків та звернутись в суд із позовом про повернення їй дітей. Суд враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17.03.2026 у спраі №646/2882/24, про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключений і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. У даному випадку та з урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що позбалення батьківських прав відповідачки є передчасним. Отже, позовні вимоги Департаменту служб у справах дітей Виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області у частині позбавлення матері [PERSON] , батьківських прав стосовно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , задоволенню не підлягають. Також суд дійшов висновку про попередження відповідачки щодо зміни ставлення до дитини із покладанням на органи опіки та піклування контролю за виконанням своїх батьківських обов`язків у відношенні малолітніх дітей. Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Згідно з ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.183 СК України частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Зважаючи на викладене, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, тому у цій частині позовні вимоги також підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, беручи до уваги інтереси дітей, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачки [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки з позовом позивач звернувся 10.12.2025, аліменти на утримання дітей підлягають стягненню з цієї дати. У порядку, визначеному п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Приймаючи до уваги викладене, виходячи з інтересів дітей, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Беручи до уваги вимоги ч. 6 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 2 662 гривні 40 копійок. На підставі ст. 141, 150, 155, 157, 164 СК України, ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 264-265, 268, 273, 280, 281, 430 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial