Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

У березні 2026 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати укладений між ними шлюб, який був зареєстров аний 17.07.2021 року в Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 740. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище « [PERSON] ». Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначила, що в останні роки подружнього життя їх з відповідачем відносини погіршилися, з липня 2025 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Наразі у них з відповідачем відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивача, спору щодо визначення місця проживання дитини немає. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини, в зв`язку з чим позивач наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 05.03.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надіслала до суду заяву, в якій розгляд справи просила проводити без її участі, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву, в якій розгляд справи просив проводити без його участі, не заперечував проти задоволення позову та розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 17.07.2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 740. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). В ході судового розгляду справи було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують, спору щодо визнання місця проживання дитини між сторонами немає. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. За вимогами статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] у своєму позові просила залишити їй набуте від шлюбу прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд, вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, а тому враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1331,2 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved