Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-25 00:00:00

28.01.2026 до суду із вказаним позовом через систему «Електронний суд» звернувся представник позивачки адвокат Сувалов В.О. (уповноважений представляти інтереси позивачки на підставі ордеру серії АВ № 126839 від 27.01.2026 (а.с. 9 зв.) мотивуючи його тим, що шлюб між сторонами зареєстрований 09.03.2013 у виконавчому комітеті Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області. У шлюбі сторін народилося троє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Однак сімейні відносини фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, втрату почуття любові та поваги, різні погляди на сімейне життя і постійні конфлікти, що негативно впливали на моральний стан позивачки та психологічний стан дітей, у зв`язку з чим позивачка вважає примирення неможливим і недоцільним, а шлюб таким, що фактично припинив існування. 26.03.2026 представник відповідачки - адвокат Чайка Р.О. (уповноважений представляти інтереси відповідача на підставі ордеру серії АВ № 1279154 від 05.03.2026 (а.с. 25) надіслав через підсистему «Електронний суд» додаткові пояснення, в яких зазначено, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою. Водночас щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення ними повноліття, представник відповідача заперечив, вважаючи такі вимоги передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що відповідач на даний час перебуває на території Федеративної Республіки Німеччина, не працює, не має стабільного доходу та проходить інтеграційні курси, у зв`язку з чим об`єктивно позбавлений можливості сплачувати аліменти у заявленому розмірі (а.с. 38). Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась. Натомість її представник адвокат Сувалов В.О. у судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився. Його представник адвокат Чайка Р.О. у судовому засіданні не заперечив проти позову в частині розірвання шлюбу. Щодо стягнення аліментів просив відмовити з підстав зазначених у додаткових поясненнях. На запитання суду щодо доказів на підтвердження обставин зазначених у письмових поясненнях зазначив, що у нього такі докази відсутні. Заслухавши позиції представників сторін, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 09.03.2013 у виконавчому комітеті Соснівської сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис за № 1 (а.с. 6). Відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 6 зв.-8) сторони зазначені батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Декларація з прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, закріплює, що дитина повинна мати можливість користуватися благами соціального забезпечення, повинна бути забезпечена належним харчуванням, житлом, розвагами та медичним обслуговуванням. Найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути головним принципом, і відповідальність за це лежить перш за все на батьках дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Держава вживає всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з п. 17 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей той із них, з ким вони проживають, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Ненадання відповідачем у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини, є підставою для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд зазначає, що наданими додатковими поясненнями відповідача не підтверджено фактичних обставин, на які він посилався (наявність перебування за кордоном, відсутність доходу, проходження інтеграційних курсів тощо), а належних доказів цих обставин не представлено. Враховуючи це та відсутність даних про наявність у відповідача інших дітей, дружини чи непрацездатних батьків, суд приходить до висновку, що аліменти слід визначити в розмірі 1/2 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ними повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає рішення до негайного виконання у частині стягнення розміру аліментів за один місяць. Витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача.

Outcome: approved