Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-12 00:00:00

І. Короткий виклад обставин справи. До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01 серпня 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40» самостійно, шляхом самозабезпечення, здійснює утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником нерухомого майна, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення 1006, загальною площею 105,6 кв. м.; приміщення 1007, загальною площею 105,1 кв. м.; приміщення 1008, загальною площею 79,2 кв. м.; машиномісце [NUMBER]. У порушення вимог законодавства, та рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40» відповідач своєчасно не сплачує обов`язкові внески та платежі, внаслідок чого утворилась заборгованість. На суму заборгованості позивачем нараховано інфляційні втрати а також три проценти річних. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 183 334,60 грн, що складається з 170 726,35 грн - основна сума боргу по внескам і платежам; 8 857,12 грн. інфляційні втрати; 3 751,13 грн - 3% річних; а також судові витрати у розмірі 17 422,4 грн, з яких 15 000,00 грн - витрати на професійну правничу допомогу, 2 422,40 грн - судовий збір. Крім того, просить зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нарахувати 3% річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення. Розгляд справи просить здійснювати за правилами спрощеного провадження. ІІ. Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді 25 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судовий розгляд, про що належним чином повідомлені учасники справи. Позивач - представник Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40» в судове засідання не з`явився, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Заяв та клопотань не надходило, відзиву не подано, про причини неявки не повідомлено. Відповідно до статті 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень частини 1 статті 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. За приписами частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно протоколу №1/10-05-24 загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40», які відбулися 10.05.2024 та протоколу зборів Правління №1/30-05-24 від 30.05.2024 з 01 серпня 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40» самостійно, шляхом самозабезпечення, здійснює утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником нерухомого майна, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , а саме: приміщення 1006, загальною площею 105,6 кв. м. (інформаційна довідка №458565332 від 26.12.2025); приміщення 1007, загальною площею 105,1 кв. м. (інформаційна довідка №458565579 від 26.12.2025); приміщення 1008, загальною площею 79,2 кв. м. (інформаційна довідка №458565704 від 26.12.2025); машиномісце № [NUMBER] (інформаційна довідка №458565805 від 26.12.2025). Рішеннями загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40» (протоколи №1/10-05-24 від 30.05.2024 та №1/20-09-24 від 22.10.2024) визначено (встановлено) обов`язкові для співвласників внески та платежі. У порушення вимог законодавства, та вказаних рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40» відповідач своєчасно не сплачує обов`язкові внески та платежі, внаслідок чого утворилась заборгованість. За розрахунком позивача загальна сума заборгованості по внескам і платежам з урахування інфляційної складової боргу, 3% річних, складає 183 334,60 грн, яку він просить стягнути з відповідача. ІV. Застосовані судом норми права. Відповідно до ст. 385 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління (ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Відповідно до ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Згідно з ч. 9 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до виключної компетенції загальних зборів об`єднання відноситься, зокрема: визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів (ч. 3 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (абз. 5 ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Праву об`єднання кореспондуються обов`язки співвласників (ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»), зокрема співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право: вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Рішенням загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40», оформлене протоколом №1/10-05-24 від 30.05.2024, надано повноваження Правлінню ОСББ «О40» звертатися до суду з позовами про стягнення заборгованості у разі прострочення сплати співвласниками обов`язкових внесків/платежів. Рішеннями загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40» (протоколи №1/10-05-24 від 30.05.2024 та №1/20-09-24 від 22.10.2024) визначено (встановлено) наступні обов`язкові внески та платежі: 1. внесок на утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку та прибудинкової території в розмірі 12,65 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири або нежитлового приміщення. Окремо сплачується вартість електричної енергії, спожитої для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку; 2. внесок до резервного фонду в розмірі 1,00 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири або нежитлового приміщення; 3. внесок до ремонтного фонду в розмірі 1,00 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири або нежитлового приміщення; 4. внесок на утримання системи контролю і управління доступом в розмірі 50,00 грн за кожен окремий об`єкт, а саме: квартира; нежитлове приміщення; машиномісце, у разі якщо його власник не є власником квартири та/або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; 5. внесок на утримання та обслуговування Паркінгу в розмірі: - для власників машиномісць у Паркінгу, які є власниками квартири та/або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку - 614,32 грн за одне машиномісце; - для власників машиномісць у Паркінгу, які не є власниками квартири та/або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку, враховуючи, що вони не є платниками щомісячних обов`язкових внесків до ремонтного та резервного фондів - 714,32 грн за одне машиномісце. Окремо сплачується вартість електричної енергії, спожитої для освітлення Паркінгу, живлення гаражних воріт та іншого забезпечення функціонування Паркінгу; 6. внесок на функціонування систем (мереж) газопостачання, котельні і теплопункту (упродовж шести місяців, жовтень - березень), розмір якого визначається шляхом арифметичних розрахунків згідно Методики розрахунку вартості теплової енергії на опалення будинку. 7. внесок за спожиту теплову енергію МЗК (в період здійснення теплопостачання), розмір якого визначається шляхом арифметичних розрахунків згідно Методики розрахунку вартості теплової енергії на опалення будинку. 8. внесок за спожиту теплову енергію (в період здійснення теплопостачання), розмір якого визначається шляхом арифметичних розрахунків згідно Методики розрахунку вартості теплової енергії на опалення будинку. 9. внесок на витрати, пов`язані із організацією скликання загальних зборів Об`єднання, ініціатором яких є Правління, розмір якого визначається на підставі рішення Правління шляхом здійснення арифметичної дії ділення загального розміру витрат на кількість платників внеску без врахування кількості та площі об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності. 20.09.2024 відбулися загальні збори Об`єднання, ініціатором яких було Правління, що підтверджується протоколом №1/20-09-24 від 22.10.2024. Згідно Протоколу зборів Правління №1/08-10-24 від 08.10.2024, визначено загальний розмір витрат, пов`язаних із організацією скликання загальних зборів Об`єднання, у сумі 5 916,00грн, а також визначено розмір внеску конкретного співвласника (додаток №1 до Протоколу); 10. внесок на підготовку та організацію опалювального сезону 2024/2025, в розмірі 10,00 грн за 1 кв. м. загальної площі квартири або нежитлового приміщення; 11. внесок на придбання Електростанції, та інших необхідних матеріалів, робіт та устаткування в розмірі 5 000,00 грн за кожен окремий об`єкт, а саме: квартира; нежитлове приміщення; 12. внесок на утримання та експлуатацію Електростанції, розмір якого визначається арифметично, за фактично понесеними витратами Об`єднання на утримання та експлуатацію Електростанції. Платниками перелічених внесків - є співвласники багатоквартирного будинку та власники машиномісць у Паркінгу з певними особливостями по ряду внесків, що зазначені у рішеннях загальних зборів. Строк сплати внесків перелічених у п. п. 1-8, 12 - до 20-го (включно) числа місяця, що настає за місяцем, за який сплачується внесок. В разі сплати після 20-го числа застосовується коефіцієнт 1,1. Строк сплати внеску зазначеного у п. 9 - до 20-го (включно) числа місяця, що настає за місяцем, в якому було повідомлення про прийняті загальними зборами рішення. Строк сплати внеску зазначеного у п. 10 - до 10 серпня 2024 року (включно). Строк сплати внеску зазначеного у п. 11 - до 25 жовтня 2024 року (включно). Визначені (встановлені) зазначеними рішеннями внески та платежі, в силу вищезазначених норм Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», є обов`язковими для всіх співвласників. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з частинами 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Судом встановлено, що з 01 серпня 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40» самостійно, шляхом самозабезпечення, здійснює утримання та експлуатацію багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є власником нерухомого майна, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] , а отже співвласником та зобов`язаний сплачувати внески та платежі у порядку та строки, що визначені рішеннями загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40». У порушення вимог законодавства, та рішень загальних зборів Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40» відповідач своєчасно не сплачує обов`язкові внески та платежі, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається із заборгованості по внескам і платежам за період 01.08.2024-30.11.2025 у розмірі 170 726,35грн.; інфляційної складової боргу станом на 29.12.2025 у розмірі 8 857,12 грн., три відсотки річних станом на 29.12.2025 у розмірі 3 751,13грн. Вказана заборгованість підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, нарахованої за період 01.08.2024-30.11.2025. Також позивачем надані розрахунки інфляційної складової боргу, 3% річних. Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами правильності нарахувань та розрахунків Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «О40», а також не надано власного контр розрахунку. Таким чином суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача в цій частині. З приводу вимог позивача про зобов`язання органу (особи), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду нарахувати 3% річних на суму основного боргу до моменту виконання рішення, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України три проценти річних є способом відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання та підлягають стягненню за час прострочення виконання зобов`язання. Разом з тим, заявлена позивачем вимога в частині нарахування 3% річних до моменту фактичного виконання рішення суду задоволенню не підлягає з огляду на таке. Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про стягнення боргу, може зазначити про нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду. Таким чином, зазначена норма надає суду право, а не покладає обов`язок вирішувати питання щодо нарахування відсотків на майбутнє. Суд звертає увагу, що нарахування 3% річних після ухвалення рішення суду залежить від подальшої поведінки боржника, зокрема своєчасності та повноти виконання рішення суду, а також від можливих змін розміру заборгованості, що унеможливлює визначення остаточного обсягу відповідальності на момент ухвалення рішення. Крім того, стягнення 3% річних за період після ухвалення рішення суду фактично пов`язане з новим періодом прострочення, який на момент розгляду справи ще не настав, а тому не може бути предметом судового розгляду у даній справі. Суд також враховує, що у разі невиконання рішення суду позивач не позбавлений права звернутися до суду з окремими вимогами про стягнення 3% річних за період після ухвалення рішення суду. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке. Згідно з частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 527 від 29 грудня 2025 року. Оскільки суд позов задовольняє, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору, в розмірі 2 422,40 грн. На підтвердження здійснених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 03.03.2025, укладений між Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛКОМ-А», в особі голови (керуючого партнера) Кулик Ади Миколаївни, та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «О40»; копію додатку №2 від 03.12.2025 до договору про надання правової допомоги від 03.03.2025; копію рахунку фактури №2 від 03.12.2025; копії платіжних інструкцій №543, 546 від 29.12.2025; копію заключної виписки за 29.12.2025; копію ордеру на надання правничої допомоги серія ВА №1136495 від 25.12.2025. Згідно з п. 1.1. договору про надання правової допомоги від 03.03.2025 клієнт доручає та зобов`язується оплачувати, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу (послуги) в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Відповідно до п. 1.2. договору про надання правової допомоги від 03.03.2025 правова допомога полягає у представництві та захисті інтересів Клієнта у судах всіх інстанцій (першої, апеляційної та касаційної) під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, конституційного судочинства (далі - судова справа), що включає в себе наступні послуги: правовий аналіз документів, які стосуються предмету спору та наявні у Клієнта для підготовки позовної заяви/відзиву; узагальнення та аналіз судової практики щодо спірних правовідносин; надання правової інформації Клієнту, консультацій і роз`яснень щодо правової позиції Клієнта у судовій справі; збір доказів щодо правової позиції клієнта (формування правової позиції на основі зібраних доказів) включаючи підготовку їх до розгляду судом; підготовка та підписання будь-яких документів, які будуть необхідними в процесі судового розгляду справи, зокрема, але не виключно: позовна заява, відзив, відповідь на відзив, заперечення, заяви, клопотання, письмові пояснення, пояснення у дебатах, апеляційна скарга, відзив на апеляційну скаргу, касаційна скарга, відзив на касаційну скаргу та інших документів процесуальних документів, передбачених чинним законодавством, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів Клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво, шляхом безпосередньої участі адвокатами Адвокатського об`єднання, інтересів Клієнта в суді як під час судових засідань так і, в разі необхідності, під час ознайомлення з матеріалами справи, тощо; захист прав, свобод і законних інтересів Клієнта у судовій справі; інші послуги, що є необхідними та прямо пов`язані із розглядом судової справи. Згідно з п. 2.2. договору про надання правової допомоги від 03.03.2025 за кожним замовленням Клієнта розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню за надану в межах цього Договору правову допомогу, визначається Сторонами окремою додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода викладається у формі додатку до Договору, який підписується Сторонами або їх уповноваженими представниками. Пунктом 1 додатку №2 від 03.12.2025 до договору про надання правової допомоги від 03.03.2025 сторони погодили, що Клієнт доручає та зобов`язується оплачувати, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати Клієнту правову допомогу у суді першої інстанції у справі за позовом Клієнта до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати внесків і платежів в обсязі та на умовах, передбачених Договором про надання правової допомоги від 03.03.2025. Гонорар за послуги, передбачені п. 1 Додатку, встановлюється у фіксованому розмірі та складає 15 000,00 грн без ПДВ. (п. 2 додатку №2 від 03.12.2025 до договору про надання правової допомоги від 03.03.2025). Згідно з п. 3.1. договору про надання правової допомоги від 03.03.2025 якщо інше не погоджено Сторонами в додатковій угоді, передбаченій п. 2.2. Договору, розрахунок за надання правової допомоги здійснюється Клієнтом окремо по кожному замовленню Клієнта на надання правової допомоги двома платежами кожен з яких складає 50% від розміру гонорару Адвокатського об`єднання, визначеного додатковою угодою, у наступному порядку: перший платіж - передоплата; другий платіж - протягом 30 календарних днів з моменту набрання рішенням у справі законної сили. За змістом частини третьої статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір. Частиною першою статті 627 цього ж Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання)зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 статті 1 названого вище Закону). Цей Закон визначає гонорар формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту (стаття 30). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України". Частинами першою та другою статті 30 названого вище Закону передбачено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У названій вище постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "Гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу". Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зауважила, що: "не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність". У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте існує "гонорару успіху" як форма оплати винагороди адвокату, і визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди, як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 910/15787/21. Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, згідно з правовою позицією Верховного Суду викладеній у своїй постанові від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19, якщо у розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а, отже, є визначеним, детальний опис робіт (наданих послуг) не є обов`язковим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з частинами 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Судом враховано, що відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу в заявленому позивачем розмірі. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача. При цьому, суд звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18(провадження № 61-44217св18). На підставі викладеного,

Outcome: partial