Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 7 117,99 грн., судовий збір в сумі 1 211,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що у позивача наявні майнові права на квартиру в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] », площа «32,96», кількість кімнат «1», поверх «1», будівельна адреса масив № [NUMBER] , ділянки № [NUMBER] /2, 180/1, 180/2, 181/1, 181/2, 183/1, 181/2 (вул. Проїзна, буд. 27), право на майнові права оформлені за Договором №15/271,7-206 купівлі-продажу майнових прав з ТОВ «Град Інвест Плюс» від 02.05.2019 року. З травня 2024 року [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . 25.07.2025 р. о 08:30 год., 09.08.2025 р. о 00:00 год., 10.08.2025 р. о 13:25 год., 11.08.2025 р. о 08:30 год., 12.08.2025 р. об 11:46 год., та 12.08.2025 р. о 19:06 год., [PERSON] , колишня дружина потерпілого [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчиняла домашнє насильство психологічного та економічного характеру, шляхом переслідування потерпілого та побиття вікон у його квартирі, такими діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.09.2025 року визнано [PERSON] винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (копія постанови додається). Відповідно до змісту даної постанови, [PERSON] неодноразово вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру, шляхом переслідування потерпілого та побиття вікон у квартирі позивача, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та у судовому засіданні визнала свою вину. Своїми діями [PERSON] завдала матеріальної шкоди на суму 7117,99 грн. 23.09.2025 року між ТОВ «Паритет» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №23/09-В/25-GL, відповідно до умов якого ТОВ «Паритет», як продавець зобов`язується виготовити, доставити та передати у власність покупцю [PERSON] наступні товари: склопакет (2,99 м.кв.), згідно узгодженого сторонами Додатку №1-специфікації, а покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його. Відповідно до п.3.1 даного договору, ціна Товару, включаючи вартість його доставки, складає 7117,99 грн, в тому числі ПДВ. Відповідно до Додатку №1 «Специфікації» Постачальник зобов`язаний поставити, а покупець зобов`язується прийняти та платити наступний товар: склопакет однокамерний 24 мм кількістю 1,4551 м. кв. ціною без ПДВ 2768,19 грн; склопакет однокамерний 24мм кількістю 0,8149 м. кв. ціною без ПДВ 1673,75 грн.; склопакет однокамерний 24мм кількістю 0,70928 м. кв. ціною без ПДВ 1489,72 грн. ТОВ «Паритет» виставило рахунок №30158 від 23.09.2025 року [PERSON] на 7117,99 грн. з ПДВ. Відповідно до платіжної інструкції №РКНН-ЕМВС-41Х8-8С9Х від 24.09.2025 року позивачем було сплачено на рахунок ТОВ «Паритет» грошові кошти у розмірі 7117,99 грн. відповідно до наданого рахунку. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного про дату, час та місце судового засідання належним чином і не з`явився в судове засідання без поважних і без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача, який не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 76-81 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що у [PERSON] наявні майнові права на квартиру в багатоквартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] », площа «32,96», кількість кімнат «1», поверх «1», будівельна адреса масив № [NUMBER] , ділянки № [NUMBER] /2, 180/1, 180/2, 181/1, 181/2, 183/1, 181/2 (вул. Проїзна, буд. 27), право на майнові права оформлені за Договором №15/271,7-206 купівлі-продажу майнових прав з ТОВ «Град Інвест Плюс» від 02.05.2019 року. З травня 2024 року [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] . 25.07.2025 р. о 08:30 год., [PERSON] , колишня дружина потерпілого [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру, шляхом переслідування потерпілого та побиття вікон у його квартирі, такими діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 09.08.2025 р. о 00:00 год., [PERSON] , колишня дружина потерпілого [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру, шляхом переслідування потерпілого та побиття вікон у його квартирі, такими діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 10.08.2025 р. о 13:25 год., [PERSON] , колишня дружина потерпілого [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру, шляхом переслідування потерпілого та побиття вікон у його квартирі, такими діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 11.08.2025 р. о 08:30 год., [PERSON] , колишня дружина потерпілого [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру, шляхом переслідування потерпілого та побиття вікон у його квартирі, такими діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 12.08.2025 р. об 11:46 год., [PERSON] , колишня дружина потерпілого [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру, шляхом переслідування потерпілого та побиття вікон у його квартирі, такими діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. 12.08.2025 р. о 19:06 год., [PERSON] , колишня дружина потерпілого [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру, шляхом переслідування потерпілого та побиття вікон у його квартирі, такими діями вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.09.2025 року визнано [PERSON] винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Відповідно до змісту даної постанови, [PERSON] неодноразово вчинила домашнє насильство психологічного та економічного характеру, шляхом переслідування потерпілого та побиття вікон у квартирі позивача, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та у судовому засіданні визнала свою вину. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої її прийнято в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже судом встановлена вина відповідача [PERSON] у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, під час вчинення яких відповідачем було завдано шкоду майну позивача. Своїми діями [PERSON] завдала матеріальної шкоди на суму 7117,99 грн. 23.09.2025 року між ТОВ «Паритет» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №23/09-В/25-GL, відповідно до умов якого ТОВ «Паритет», як продавець зобов`язується виготовити, доставити та передати у власність покупцю [PERSON] наступні товари: склопакет (2,99 м.кв.), згідно узгодженого сторонами Додатку №1-специфікації, а покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його. Відповідно до п.3.1 даного договору, ціна Товару, включаючи вартість його доставки, складає 7117,99 грн, в тому числі ПДВ. Відповідно до Додатку №1 «Специфікації» Постачальник зобов`язаний поставити, а покупець зобов`язується прийняти та платити наступний товар: склопакет однокамерний 24 мм кількістю 1,4551 м. кв. ціною без ПДВ 2768,19 грн; склопакет однокамерний 24мм кількістю 0,8149 м. кв. ціною без ПДВ 1673,75 грн.; склопакет однокамерний 24мм кількістю 0,70928 м.кв. ціною без ПДВ 1489,72 грн. ТОВ «Паритет» виставило рахунок №30158 від 23.09.2025 року [PERSON] на 7117,99 грн. з ПДВ. Відповідно до платіжної інструкції №РКНН-ЕМВС-41Х8-8С9Х від 24.09.2025 року позивачем було сплачено на рахунок ТОВ «Паритет» грошові кошти у розмірі 7117,99 грн. відповідно до наданого рахунку. За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. За змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України. Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачем було завдано шкоди майну відповідача, в зв`язку з чим останній поніс витрати на загальну суму 7117,99 грн., суд приходить до висновку, що вказана сума, відповідно до ст. 1166 ЦК України , підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] . Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 1211,20 грн., які повністю сплачені позивачем при зверненні до суду, та підлягають стягнення з відповідача. Також, позивачем у позові було заявлено заяву про надання доказів на підтвердження понесених позивачем витрат на протязі п`яти днів після ухвалення судового рішення. У відповідності до положень ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи викладене, оскільки стороною позивача у відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України заявлено відповідну заяву про надання доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу після ухвалення судового рішення, судом питання про розподіл понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу одночасно під час ухвалення даного рішення суду, не вирішується.

Outcome: approved