Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований у Жовтоводському представництві Товарної біржі «Дніпродзержинська» 04 вересня 2001 року за №012/370-Ж. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що 04 вересня 2001 року між нею, [PERSON] (покупцем) та [PERSON] , яка діяла за себе та за свого неповнолітнього сина [PERSON] 1988 року народження, і [PERSON] (продавцями), було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири загальною площею 28,3 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір зареєстровано у Жовтоводському представництві товарної біржі «Дніпродзержинська» 04.09.2001 року за реєстраційним номером № 012/370-Ж. Відповідно до умов договору, продавці передали, а покупець прийняла зазначене нерухоме майно у власність. Фактично позивач вступила у володіння і користування квартирою, що підтверджується записом у Жовтоводському бюро технічної інвентаризації (БТІ) від 10.09.2001 року за №87, де її дані внесені як власника до технічного паспорта. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не здійснювалося, оскільки на момент укладення угоди, згідно з вимогами статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, що і було зазначено в тексті договору. Квартира належала продавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 02 квітня 2001 року, виданого відділом приватизації державного житла Жовтоводської міськради, згідно з розпорядженням від 23 січня 2001р. за №4 записаний у реєстрову книгу №12318, та зареєстрованого Жовтоводським бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності в реєстровій книзі №19, стр.87, реєстр. №87. Таким чином, враховуючи, що сторони фактично виконали договір, позивач отримала майно у власність та користується ним, а відсутність нотаріального посвідчення не може бути підставою для невизнання дійсності договору, позивач вважає договір купівлі-продажу від 04.09.2001 року дійсним. Ухвалою судді від 23 жовтня 2025 року, відкрито провадження по вищезазначеній справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України без виклику сторін. Від відповідачів у запропонований ухвалою суду строк відзиву на позов не надходило. Про розгляд справи останні повідомлялися належним чином. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1,2 ст.4 Закону України «Про власність», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник на свій розсуд, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності, зокрема передавати його безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам. Згідно ч. 1 ст.13 Закону України «Про власність» об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно до договору купівлі-продажу майна від 04 вересня 2001 року між [PERSON] (покупцем) та [PERSON] , яка діяла за себе та за свого неповнолітнього сина [PERSON] 1988 року народження, і [PERSON] (продавцями) укладено договір купівлі продажу (а.с.3). Згідно вказаного договору, однокімнатна квартира загальною площею 28,3 кв.м, житловою площею 17,4 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належала відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02 квітня 2001 року, видане відділом приватизації державного майна Жовтоводської міської ради, згідно із розпорядженням від 23 січня 2001 року за № 4 та записаного у реєстрову книгу 12318 та зареєстрованого Жовтоводським БТІ, в реєстровій книзі № 19, стор. 87, реєстраційний № 87. Договор купівлі-продажу укладено на виконання біржевої угоди, Жовтоводським представництвом товарної біржі «Дінпродзержинська» 04.08.2001 року за № 012/370-Ж. 10 вересня 2001 року договір купівлі продажу зареєстровано Жовтоводським бюро технічної інвентарізації (на звороті а.с.3). Слід зазначити, що нотаріусом договір не посвідчувався, оскільки на час його укладення ст.15 Закону України «Про товарну біржу» передбачала, що договір укладений на торговій біржі не потребує свого подальшого нотаріального посвідчення. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (1963 року), діючого на момент укладення договору, якщо одна з сторін повністю, або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому випадку нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Частиною 3 ст.334 ЦК України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Отже, сторони виконали передбачені договором умови угоди, повністю оговорили усі істотні умови у тексті біржового договору. Всі зобов`язання за даним договором нерухомого майна сторонами виконані. Фактично позивач вступив у володіння і користування квартирою за адресою [ADDRESS] . На теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися придбаним нерухомим майном та вчиняти щодо нього будь-які цивільно-правові угоди, оскільки договір міни не пройшов нотаріального посвідчення. На підставі викладеного, суд вважає, що сторони виконали усі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, які не порушують інтереси держави чи третіх осіб, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про можливість визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04 вересня 2001 року, укладеного між [PERSON] (покупцем) та [PERSON] , яка діяла за себе та за свого неповнолітнього сина [PERSON] 1988 року народження, і [PERSON] (продавцями), дійсним. Враховуючи наведене,

Outcome: approved