Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-14 00:00:00

04.03.2026 позивач звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб укладений між нею та до [PERSON] . Вимоги мотивує тим, що сторони від 17.02.2007 перебувають у шлюбі, від якого у них є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що з 2025 року їх сім?я перестала існувати. Подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, через постійні суперечки, сварки і непорозуміння. Не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем і бажає розірвати шлюб укладений між ними. На примирення та збереження шлюбу з відповідачем не згодна. Зазначила, що спору щодо поділу спільного сумісного майна немає. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з відповідачем. Ухвалою від 10.03.2026 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд шляхом направлення поштової кореспонденції. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, дослідивши наявні докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч. 3, 4 ст.56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ч. 2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17.02.2007 Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №39, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). Шлюб між сторонами носить формальний характер, оскільки сторони фактично припинили сімейно-шлюбні відносини, позивач не має наміру зберігати шлюб та наполягає на розірванні такого. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Обставин, які б унеможливлювали розірвання шлюбу судом не встановлено, а відтак є всі підстави для задоволення позову. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1331,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved