Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

До суду заявник звернулася із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] . . Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що з 26.09.1981 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та постійно проживала з останнім за адресою: [ADDRESS] , мали спільний бюджет, вели спільне господарство, мали спільний побут, взаємні права та обов`язки. [INFO] її чоловік помер. У шлюбі вони мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] , що підтверджує ведення нами спільного сімейного життя та наявність сімейних відносин. Під час спільного проживания її чоловік [PERSON] тривалий час хворів на онкологічне захворювання, проходив стаціонарне лікування у КУ «Криворізький ОД «ДОР», що підтверджується виписками з медичної карти стаціонарного хворого на злоякісне новоутворення від 21 листопада 2024 року, 23 грудня 2024 року, 13 січня 2025 року, 10 лютого 2025 року; випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 808/436 виданої Криворізьким медичним центром КНП «Покровська клінічна лікарня інтенсивного лікування». В період його хвороби вона постійно здійснювала за ним догляд, супроводжувала до медичних закладів, перебувала з ним під час лікування та забезпечувала побутові потреби. Зазначені обставини свідчать про їх спільне проживання однією сім`єю, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків до дня його смерті. Її чоловік був зареєстрований за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] , що було зумовлено виключно формальними причинами та не відображало реального місця його проживання. Станом на дату смерті чоловіка [PERSON] [INFO] , вони обоє булии пенсіонерами та пенсія була постійним єдиним джерелом для існування. Після смерті чоловіка заявник звернулась до відділу обслуговування громадян № 12 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, її померлого чоловіка [PERSON] . Однак, рішенням від 02.10.2025 року відмовлено у призначенні пенсії з підстав того, що не надано документа про реєстрацію місця (разом з годувальником за однією адресою) або інщі документи про перебування на утриманні померлого чоловіка. Ухвалою суду від 06 січня 2026 року відкрито провадження у справі. Заявник надала заяву в якій просить справу розглядати в її відсутність. Від представника Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області надійшло клопотання в якому вони просять розгляд справи проводити без участі представника управління за наявними у справі матеріалами. Від представника Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області надійшло пояснення в якому вони просять розгляд справи проводити без участі представника управління, при розгляді покладаються на розсуд суду. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 02.10.2025 заявнику відмовлено у проведенні перерахунку у зв`язку з переходом на пенсію в разі втрати годувальника, оскільки при зверненні за перерахунком пенсії не було надано документів, що підтверджують факт спільного проживання чи перебування на утриманні. Статтею 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Відповідно до п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Крім того, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як було встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 26 вересня 1981 року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] . Згідно копії паспорту серії [NUMBER] [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії паспорту [PERSON] з 22.08.2003 року був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 25.06.2025 року, серії [NUMBER] . Відповідно до акту підписаного [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично проживав до моменту його смерті разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Одночасно, як вбачається з довідки про доходи сума пенсії [PERSON] за період з 01.01.2025 року по 30.09.2025 рік складає 29221,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Положеннями статей 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-І до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Згідно з п.8 Постанови Верховного суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику по справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання призначення пенсії, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником пенсії, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до п.2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку)пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1(у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Підпунктом 9 п. 2.3 розділу ІІ Порядку передбачено, що також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Згідно з п. 2.11 розділу ІІ Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогамист.3 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. У постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19 (провадження № 61-22247св19) та від 31 серпня 2022 року в справі № 592/13089/21 (провадження № 61-5213св22), колегії суддів дійшли висновку, що сам по собі факт отримання позивачем пенсії, який забезпечував її прожитковий мінімум, не є підставою для відмови у встановленні факту її перебування на утриманні чоловіка, зокрема тому, що розмір щомісячних доходів чоловіка позивача значно перевищував розмір її доходів, а тому допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування, оскільки надавалась чоловіком своїй дружині систематично, носила постійний характер та була її основним джерелом до належного існування, що свідчить про перебування позивача на утриманні чоловіка до дня його смерті. Відсутність реєстрації чоловіка за місцем проживання заявника не може бути доказом того, що вони не проживали разом, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що заявник не проживала зі своїм чоловік на час його смерті, якщо такі обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 «Про судову практику по справам про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди вправі розглядати справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як зазначила заявник, встановлення факту її сумісного проживання з чоловіком має для неї юридичне значення, оскільки цей факт породжує юридичні наслідки, а саме вказаний факт є підставою для переходу заявника на пенсію померлого чоловіка у зв`язку із втратою годувальника. Враховуючи викладене, судом встановлено, що [PERSON] весь час проживав разом із заявником, суд дійшов висновку, що заявницею доведені та підтверджені належними доказами заявлені вимоги про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, тому заява підлягає задоволенню. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як від цього залежить виникнення, зміна або припинення її майнових прав стосовно переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. На підставі викладеного,

Outcome: approved