Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

[PERSON] 02.02.2026 звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] та просить суд розірвати шлюб між ними, зареєстрований 05.11.2013 Виконкомом Солотвинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області, актовий запис № 35. В обгрунтування своїх позовних вимог покликається на положення статей 104, 110, 112 Сімейного кодексу України та зазначає, що на даний час проживають окремо, шлюб фактично припинено, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, у зв`язку з чим наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою від 06.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 05.03.2026, у зв`язку з неявкою відповідача відкладено на 02.04.2026. Позивачка у судове засідання не з`явилася, натомість у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає та просить залишити їй шлюбне прізвище - [PERSON] . Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення повістки про виклик до суду на адресу зазначену в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не подав. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.11.2013 вбачається, що такий між сторонами зареєстрований 05.11.2013 Виконкомом Солотвинської селищної ради Тячівскього району Закарпатської області, актовий запис № 35, при цьому дружина змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . За час спільного проживання у подружжя народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій також визначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Згідно зі ст 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом установлено, що у даному випадку шлюбні відносин фактично припинені, сім`я розпалася, не проживає разом, а шлюб існує лише формально, спільне господарство не ведеться, з урахуванням чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача. За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню із залишенням позивачці її шлюбного прізвища. Питання стягнення судових витрат суд не вирішує, оскільки позивачка висловила бажання залишити такі за собою.

Outcome: approved