Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

У березні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 160 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71386923, відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту кредит в розмірі 5 000,00 грн, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається на строк 30 днів зі сплатою відсотків 0,850 % на день, комісія 15 % від суми наданого кредиту (750 грн у грошовому виразі). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за нею утворилася заборгованість у розмірі 16 275 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 525 грн заборгованість по процентах, 750 грн комісія та 10 000 грн пеня (неустойка), чим порушуються права та інтереси ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». Окрім цього, 05 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 6593419, відповідно до умов якого Товариство надає Клієнту кредит в розмірі 1 000,00 грн, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається на строк 364 дні зі сплатою відсотків 0,95 % на день, комісія 17,25 % від суми наданого кредиту (172,50 грн у грошовому виразі). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим за нею утворилася заборгованість у розмірі 3 885 грн, з яких: 1 000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 712,50 грн заборгованість по процентах, 172,50 грн комісія та 2 000 грн пеня (неустойка). Враховуючи викладене, просить суд стягнути з відповідачки на користь ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» вказану заборгованість в загальному розмірі 20 160 грн, а також судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрати за надання правничої допомоги у розмірі 4 500 грн. Ухвалою судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 16 березня 2026 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін, якою також витребувано докази за клопотанням позивача (а.с. 49); 07 квітня 2026 року від АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали судді від 16 березня 2026 року надані витребувані докази (а.с. 53-56). Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання представник позивача не з`явився, який письмово просив розглянути справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, яка згідно поштового повідомлення відсутня за вказаною адресою, а тому вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. За таких обставин, враховуючи, що заяв про розгляд справи за відсутності [PERSON] та відзиву на позов від неї не надано, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 21 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 71386923, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 48227 (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки [NUMBER] , про що свідчить п. 12 Договору, реквізити та підпис сторін (а.с. 6-13, 14, 15). Відповідно до умов Договору Товариство надає Клієнту кредит в розмірі 5 000 грн строком на 30 днів, тобто до 19 вересня 2025 року, із нарахуванням процентів за користування кредитом в розмірі 0,85 % на день. Згідно п. 2.2.4 Договору комісія за надання кредиту 15 % від суми наданого кредиту (750 грн). Даним договором передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка 1644,02 %. Відповідно до Кредитного договору підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансовою кредиту Товариства. Згідно довідки ТОВ «Європейська платіжна система» від 19 січня 2026 року, [PERSON] було перераховано 21 серпня 2025 року грошові кошти в сумі 5 000 грн на карту [NUMBER] (а.с. 15 - на звороті). Факт перерахування коштів відповідачці в розмірі 5 000 грн також підтверджується копією платіжної інструкції № 1517b384-7d39-4713-8762-798cb0779736 від 21.08.2025 року (а.с. 16 на звороті). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 71386923 від 21 серпня 2025 року [PERSON] має заборгованість в сумі 16 275 грн, з яких: 5 000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 525 грн заборгованість по процентах, 750 грн комісія та 10 000 грн пеня (неустойка) (а.с. 17-18). 05 вересня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії (надійний) № 6593419 (а.с. 19-26), який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора 711687 (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки [NUMBER] , про що свідчить п. 11 Договору, реквізити та підпис сторін (а.с. 27-на звороті). Відповідно до умов Договору Товариство надає Клієнту кредит в розмірі 1 000 грн строком на 364 дні, тобто до 03 вересня 2026 року, із нарахуванням процентів за користування кредитом в розмірі 0,95 % на день. Згідно п. 2.2.8 Договору комісія за надання кредиту 17,25 % від суми наданого кредиту (172,50 грн). Даним договором передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка 4571,98 % (п. 2.3 Договору). Відповідно до Кредитного договору підписанням цього Договору клієнт підтверджує, що вона ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансовою кредиту Товариства. Згідно довідки ТОВ «Європейська платіжна система» від 19 січня 2026 року, [PERSON] було перераховано 05 вересня 2025 року грошові кошти в сумі 1 000 грн на карту [NUMBER] (а.с. 28). Факт перерахування коштів відповідачці в розмірі 1 000 грн також підтверджується копією платіжної інструкції № e9e4dd05-db65-4aa0-a50d-76781d994493 від 05.09.2025 року (а.с. 29). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6593419 від 05 вересня 2025 року [PERSON] має заборгованість в сумі 3 885 грн, з яких: 1 000 грн - заборгованість по тілу кредиту, 712,50 грн заборгованість по процентах, 172,50 грн комісія та 2 000 грн пеня (неустойка) (а.с. 30). Із відповіді АТ КБ «ПриватБанк» № 20.10.0.0/7-260317/108327-БТ від 21.03.2026 року вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку імітовано карту № 168745139554973 та № 4149499095719140 (а.с. 53). Виписками з договором у період з 21.08.2025 року по 24.08.2025 року та з 05.09.2025 року по 08.09.2025 року підтверджується зарахування на карту [PERSON] 5 000 грн та 1 000 грн, а також користування останньою цими коштами (а.с. 54, 55-56). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч. 8 ст. 11 цього Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону і одностороння відмова від зобов`язання чи зміна його умов не допускається, а ст. 1054 ЦК України передбачає обов`язок позичальника за кредитним договором повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ст. 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 612 ч. 1 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтею 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписами статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Враховуючи вказане вище, суд бере до уваги те, що кредитні договори є дійсними, у судовому порядку не оскаржувалися. Розрахунки заборгованості проведені кредитором до відступлення прав вимог відповідачкою не спростовані, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. Натомість [PERSON] не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості перед позивачем. Разом з тим, вирішуючи питання стягнення пені (неустойки) в загальному розмірі 12 000 грн, суд виходить із такого. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Зважаючи на те, що з 24.02.2022 і по даний час в Україні діє воєнний стан та з огляду на викладені положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно яких у період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, позивачем безпідставно нараховано відповідачці неустойку в розмірі 12 000,00 грн, яка стягненню не підлягає, тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають. Враховуючи, що відповідачкою доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань суду не надано, факт отримання кредиту не заперечується, розмір заборгованості не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 71386923 від 21 серпня 2025 року в розмірі 6 275 грн, з яких: 5 000 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 525 грн - сума заборгованості за відсотками та 750 грн сума заборгованості за комісією, а також за кредитним договором № 6593419 від 05 вересня 2025 року в розмірі 1 885 грн, з яких: 1 000 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 712,50 грн - сума заборгованості за відсотками та 172,50 грн сума заборгованості за комісією. На підставі ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Законом України «Про державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 року з 01 січня встановлений у розмірі 3 328 грн. Отже, судовий збір за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру становить у розмірі 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 3 328 грн. ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» при подачі позову до суду через систему «Електронний суд» було сплачено суму судового збору в розмірі 2 662,40 грн відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», що підтверджується платіжною інструкцією банку № 688е5d від 06 березня 2026 року (а.с. 5). На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, з урахуванням пропорційності до задоволеної частини вимог, слід стягнути 1 077,74 грн судового збору (2 662,40 грн - сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви) х 40,48 % - задоволено судом вимоги заявленого позову). Також позивачем ставиться питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 4 500 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено копію договору про надання правничої допомоги № 20-08/25 від 20 серпня 2025 року між адвокатом Ткаченко Ю.О. та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (а.с. 31-на звороті - 34), копію Витягу з Акту № 3-МК приймання-передачі наданої правничої допомоги згідно Договору № № 20-08/25 від 20 серпня 2025 року на суму 4 500 грн (а.с. 35-на звороті), копію акта приймання-передачі справ на надання правничої допомоги від 20 серпня 2025 року (а.с. 36-37), копію платіжної інструкції № 8b8b2e від 24 лютого 2026 року на суму 171 000 грн, сплачену ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» адвокату Ткаченко Ю.О. (а.с. 37-на звороті), копія ордеру про надання правничої допомоги ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» адвокатом Ткаченко Ю.О. (а.с. 38) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Ткаченко Ю.О. (а.с. 38-на звороті). Вирішуючи питання стягнення витрат на правову допомогу, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Враховуючи категорію і складність даної справи, обсяг робіт, а також беручи до уваги те, що позивач поніс судові витрати на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, що підтверджено належними доказами, суд вважає, що вимога представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4 500 грн підлягає частковому задоволенню, виходячи з пропорційності до задоволеної частини вимог, в зв`язку з чим з відповідачки на користь ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» стягнути 1 821,60 грн понесених ним витрат за надання правничої допомоги 4 500 грн - витрати на правничу допомогу х 40,48 % - розмір задоволеного позову, так як такий розмір витрат є реальним, обгрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт.

Outcome: partial