Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.09.2023 по 31.10.2025 з оплати послуг за надання гарячої води та абонентського обслуговування в розмірі 6343,14 грн, пені в розмірі 1281,05 грн, всього 7624,19 грн, а також судових витрат в розмірі 3028 грн. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що позивач є теплопостачальною організацією і являється виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води в будинок [ADDRESS] . У квартирі [ADDRESS] цього будинку проживає відповідач. З01.12.2021 вважається укладеним договір приєднання про надання послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води, договори опубліковані на офіційному сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго». ЛМКП «Львівтеплоенерго» (виконавець) зобов`язується надавати споживачеві відповідної якості послуги з постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені цим договором приєднання. Відповідно до п.5 Індивідуального договору відповідачам нараховані витрати з постачання теплової енергії та гарячої води.Всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач не виконує обов`язку, не здійснює платежі за надані послуги. У зв`язку з порушенням термінів оплати з боку відповідача за вказаний вище період утворилась заборгованість з оплати послуг за надання гарячої води та абонентського обслуговування в розмірі 6343,14 грн, пеня в розмірі 1281,05 грн, а всього 7624,19 грн. Вказану суму боргу просить стягнути з відповідача в примусовому порядку, а також відшкодувати понесені судові витрати. Матеріали позову надійшли на адресу Сихівського районного суду м. Львова 17 грудня 2025 року, протоколом автоматизованого розподілу визначено суддю Горбань О.Ю. Ухвалою від 19 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом учасників справи). Представник позивача Туркот О.А., діючи згідно довіреності, в судовому засіданні у вступному слові позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судові засідання повторно не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов або клопотання про відкладення розгляду справи не подала. За згодою представника позивача відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач як власник, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації №1 від 15.12.2025. Наведене підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру №2145889, від 18.12.2025. Для здійснення оплати за надані послуги з постачання гарячої води відповідачу відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Договір про надання послуг з надання гарячої води між позивачем та відповідачем не укладався, однак правовідносини, які виникли, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», чинним на момент надання житлово-комунальних послуг, та Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 344/10719/16-ц. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, відсутність укладеного договору між сторонами не звільняє відповідача від обов`язку здійснювати оплату послуг з постачання гарячої води та абонентського обслуговування. З розрахунків, наданих позивачем, вбачається, що заборгованість по помешканню відповідача з оплати послуг з постачання гарячої води та абонентського обслуговування складає 6343,14 грн.Суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок, вважає належним та допустимим доказом. Тому цю заборгованість, розмір якої відповідачем не спростований, слід стягнути в примусовому порядку з відповідача. Що стосується вимог про стягнення пені. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.45 Індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води від 01.12.2021 у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Під час дії воєнного стану в Україні (з березня 2022 року) нарахування та стягнення штрафів, пені, інфляційних нарахувань та відсотків річних за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг (ЖКП) для населення заборонено постановою КМУ №206. Постановою Кабінету Міністрів України №1405 від 29.12.2023 скасовано заборону на нарахування пені у зв`язку з наявною заборгованістю за надання житлово-комунальних послуг. Отже, з 1 січня 2024 року в Україні відновлено нарахування пені за несвоєчасну оплату житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, безтерміново. (а.с.27) Пеня за заборгованість з комунальних послуг або кредитів може нараховуватися інваліду II групи на загальних підставах, оскільки статус інвалідності не звільняє автоматично від фінансових зобов`язань. Матеріалами справи встановлено, що позивачем обрахована заборгованість за період з 01.09.2023 по 31.10.2025, нарахована пеня в розмірі 1281,05 грн. Суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування, оскільки позивачем на надано суду доказів за який період здійснено нарахування пені. Представник позивача в судовому засіданні вказала, що відповідачу не враховані ні субсидії, ні знижки на оплату послуг з постачання гарячої води та абонентського обслуговування. Від відповідача на адресу суду надходили копії медичних документів, з яких вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на тривалому стаціонарному лікуванні, що розцінюється судом як доказ неможливості сплати послуг через стан здоров`я з боку відповідача.(а.с.26, 28, 29) Враховуючи наведене, незадовільний стан здоров`я відповідача, котра є особою з інвалідністю ІІ групи, суд відмовляє у стягненні з останньої пені. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи наведене, судові витрати понесені позивачем пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3028 грн компенсуються за рахунок держави, шляхом повернення судового збору позивачу. На підставі статей 7, 9 Закону України Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: partial