Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-01 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом до суду, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та стягнути аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що на обліку у справах дітей Дніпровської районної у місті Херсоні ради з 15.05.2025 року перебували діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з жорстоким поводженням матері [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дітей внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Діти проживали разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . 15.05.2025 року діти були влаштовані до КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» для обстеження стану здоров`я та можливого лікування. 16.05.2025 року на позачерговому засіданні виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради подальше перебування дітей з матір`ю було визнано загрозою їхньому життю і здоров`ю та прийняте рішення про негайне відібрання дітей. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду Херсонського міського суду Херсонської області від 04.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 05.01.2026 року у зв`язку з реорганізацією позивача Виконавчий комітет Дніпровської районної у м.Херсоні ради, як орган опіки та піклування було залучено правонаступника позивача Орган опіки та піклування виконавчого комітету Херсонської міської ради. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідача, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Свідоцтва про народження серія [NUMBER] матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] . Відповідно Довідки № 1389/07-29 від 16.08.2007, виданої на підставі книги реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції відомості про батька зазначені на підставі ч.1 ст. 135 СК України. Відповідно до Свідоцтва про народження серія [NUMBER] та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , відомості про батька зазначені на підставі ч.1 ст. 135 СК України. 15.05.2025 року до начальника у служби у справах дітей звернувся заступник начальника відділу поліції №1 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області для спільного виїзду працівників поліції та служби у справах дітей до родини [PERSON] для вирішення питання щодо доцільності перебування дітей в родині, оскільки 24.04.2025 року, 28.04.2025 року та 15.05.2025 року до відділу поліції №1 зверталися сусіди сім`ї [PERSON] з заявами на неналежне виконання [PERSON] батьківських обов`язків, жорстоке поводження з дітьми та неадекватну поведінку [PERSON] . За результатами виїзду до сім`ї Онуфрієвих спеціалістами служби у справах дітей були складені акти проведення оцінки рівня безпеки дитини щодо [PERSON] та [PERSON] , за якими встановлено дуже небезпечний рівень безпеки дітей, оскільки мати постійно кричить на дітей, б`є їх, погрожує фізичною розправою, діти дуже бояться залишатися з матір`ю. 15.05.2025 року за Наказом Служби у справах дітей Дніпровської районної у місті Херсоні ради діти [PERSON] та [PERSON] були влаштовані до КНП «Херсонська обласна клінічна лікарня» для обстеження стану здоров`я та можливого лікування. Рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної у місті Херсоні ради було визнано, що перебування малолітнього [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] становить реальну загрозу здоров`ю та життю дітей. Вирішено негайно відібрати дітей у матері та влаштувати до КНП «Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня». Виконавчим комітетом Дніпровської районної у місті Херсоні ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З висновку, зокрема встановлено, що відповідачка систематично поводить себе агресивно до дітей та оточуючих, відносно неї складалися протоколи про адміністративні правопорушення за вчинення домашнього насильства та невиконання обов`язків по виконанню дітей. Працівниками служби у справах дітей та ювенальної поліції проводилися профілактичні бесіди та роз`яснені наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків, жорстокого поводження відносно дітей, забезпечення належним харчуванням та організації учбового процесу. У висновку зазначено, що службою у справах дітей та ювенальною превенцією вичерпані усі передбачені чинним законодавством можливості впливу на [PERSON] щодо усвідомлення наслідків неналежного виконання батьківських обов`язків, жорстокого поводження відносно дітей. Незмінність ситуації погіршує психологічний та фізичний стан дітей. У відповідності зі ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати свою дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до п.п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, враховуючи, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, фінансове утримання, систематично поводить себе агресивно та жорстоко по відношенню до дітей, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачки щодо дітей [PERSON] та [PERSON] буде сприяти забезпеченню прав та законних інтересів останніх. Згідно частини 3 статті 166 Сімейного Кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно частини 3 статті 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно до частин1, 2 статті 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Як вбачається з Постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29.01.2024 року по справі №185/9339/21: «Виходячи зі змісту статті 164 СК України, наявність підстав для позбавленням батьківських прав не пов`язується із досягненням дитиною повноліття. У частині другій цієї статті зроблено застереження лише щодо позбавлення батьківських прав матері, батька лише у разі досягнення ними повноліття. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду також дійшла переконання, що статтею 165 СК України передбачено можливість вирішення спору про позбавлення батьківських прав навіть після досягнення дитиною повноліття, якщо на момент пред`явлення позову вона була неповнолітньою. Виходячи з граматичного способу тлумачення, у цій нормі права у СК України застосовується термінологія ЦПК України щодо пред`явлення позову (стаття 184 ЦПК України)». Тому, незважаючи на те, що на момент ухвалення рішення [PERSON] досягла повноліття, позовна вимога про позбавлення відповідачки батьківських прав щодо неї підлягає задоволенню, оскільки на момент відібрання дітей від відповідачки та звернення позивача до суду [PERSON] була неповнолітньою. Враховуючи, досліджені докази у справі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, суд дійшов висновку, що присудження аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, на користь особи, яка на законних підставах піклується про [PERSON] та [PERSON] , буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Outcome: approved