Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

16.02.2026 до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] подана через представника [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11 вересня 2021 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, про що 11 вересня 2021 року Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), складено відповідний актовий запис за № 272. Далі в позові зазначили, що від спільного життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З позову слідує, що з 01 вересня 2025 року позивач та відповідач проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюб існує лише формально. Наразі сторони припинили шлюбні відносини, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Малолітній син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні та вихованні. Далі в позові вказали, що з відповідачем втрачене взаєморозуміння, різні характери, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть. Збереження подружніх відносин суперечать їхнім інтересам. Спору щодо поділу майна між сторонами не має. В результаті позивач прийшла до висновку, що поновлення шлюбних відносин між нею та відповідачем неможливе, почуття кохання втрачено. Прохає розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 11 вересня 2021 року Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис за № 272. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час і місце його проведення повідомлені належним чином. В позові зазначили про розгляд справи за їх відсутності, наполягали на задоволенні позовних вимог, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи чи надання подружжю строку для примирення до суду не надавав. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії паспорта громадянки України № [NUMBER] виданого органом 2314 від 23.06.2018, гр. [PERSON] , народилась [INFO] в м. Запоріжжі, рнокпп [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання за №2314-1776214-2018 від 05.07.2018 [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Відповідно до копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] виданого 10.05.2019, гр. [PERSON] , народився [INFO] в Івано-Франківській області, рнокпп [NUMBER] . З 26.04.2021 взятий на тимчасовий консульський облік в Посольстві України в Литовській Республіці (а.с.9-11). Місце реєстрації відповідача до 21.12.2023 за адресою: [ADDRESS] підтверджується інформацією, наданою департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради та відповіддю з ЄДДР № 2363572 від 19.02.2026. Будь-якого іншого зареєстрованого місця проживання на території України у відповідача не виявлено (а.с.16-18). Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 12.07.2024 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), гр. [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Калуш Івано-Франківської області, громадянин України, та [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Запоріжжя, громадянка України, зареєстрували шлюб, про що 11.09.2021 Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис за №272. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.7). Сторони мають спільного малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.07.2024, місце реєстрації Вознесенівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 339 від 08 травня 2012 року (а.с.8). З матеріалів справи слідує, що подружні відносини між сторонами припинилися з 01 вересня 2025 року. На теперішній час, відносин, які притаманні подружжю, сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи, сторони не намагаються зберегти сім`ю. Відповідач, зазначені обставини у справі не оспорював, відзиву на позов не надавав. Відповідно до ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно положень ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини, не клопотали про надання строку для примирення, відповідних заяв не надавали. За такої сукупності обставин у справі, суд дійшов висновку про те, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, воно суперечить інтересам одного з подружжя. Тому, за таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Так, відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, так як сімейні відносини не склалися з вини сторін, які в порушення вимог ч.1 ст.55 СК України перестали піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач при укладанні шлюбу дошлюбне прізвище на змінювала. Згідно з ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач не просила вирішити питання про розподіл судових витрат, зокрема, і про стягнення з відповідача судового збору чи інших судових витрат на її користь. Разом з тим, чинне законодавство не зобов`язує позивача в прохальній частині позовної заяви просити суд стягнути судові витрати, так як це не є позовною вимогою, натомість це є обов`язком суду (ст. 141, ст. 264, 265, 270 ЦПК України) здійснити розподіл судових витрат за результатами розгляду справи. Таким чином, навіть за умови відсутності в прохальній частині позовної заяви вимоги про стягнення судових витрат, вони підлягають розподілу незалежно про заявлення такої вимоги в позовній заяві. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч.4 ст.268 ЦПК України. Згідно ч.5 ст.272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Outcome: approved