Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.06.2003 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Вказала, що на даний час в Соснівському районному суді м. Черкаси знаходиться позов про розірвання шлюбу з відповідачем. В період шлюбу у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Вказала, що на даний час діти проживають з нею в орендованій квартирі. Зазначила, що на даний час вікторія навчається на контрактній формі навчання на четвертому курсі денного відділення в Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького за спеціальністю «ННІ української філології та соціальних комунікацій» та потребує суттєвої матеріальної допомоги. Зауважила, що всі витрати, пов`язані з навчанням та вихованням обох доньок вона здійснює самостійно, та має занадто скрутний матеріальний стан. Відповідач участі в оплаті витрат, пов`язаних з навчанням та вихованням дочки, не приймає. Відповідач є працездатним та має можливість сплачувати кошти на утримання дітей. Вважає, що розмір аліментів в сумі 5000 грн. на кожну дитину є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, для забезпечення їх гармонійного розвитку та не буде порушувати права дітей, а також не стане надмірним тягарем для відповідача. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 5000 грн. щомісячно до закінчення нею навчання, а також аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.01.2026 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. 02.03.2026 року адвокат відповідача Кірса В.В. скерував до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнав частково та не заперечував із стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання доньок по 3500 грн. на кожну дитину. Зазначив, що відповідач працює охоронником в ТОВ «Альтера Ацтека Мілінг Україна», середній розмір заробітної плати відповідача за 2025 рік складає 19052,63 грн. Інших доходів відповідач не має. Просив врахувати, що відповідач у повному обсязі оплатив вартість навчання старшої доньки [PERSON] у Черкаському національному університеті ім. Богдана Хмельницького. Крім того, відповідач має проблеми зі здоров`ям, зокрема, хворіє на гіпертонічну хворобу серця з серцевою недостатністю 2 ст. внаслідок перенесеного інфаркту, нейросенсорну втрату слуху, приглухуватість ІІІ ступеню, в зв`язку з чим потребує періодичного медичного обстеження та лікування. Вважає, що розмір аліментів в сумі 3500 грн. є більш ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину відповідного віку та відповідає рівню мінімального рекомендованого розміру аліментів на дитину відповідного віку, та є збалансовано-пропорційним до розміру щомісячного доходу відповідача, а також з урахуванням обставин, визначених ст. 182 СК України вказаний розмір відповідає принципу достатності, справедливості та розумності. Інші обставини щодо відхилення (збільшення) розміру таких аліментів до рівня, який зазначила позивач не встановлені, та не доведені позивачем. Представник позивача адвокат Солонько М.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги зменшив, просив стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 4500 грн. щомісячно до досягнення донькою повноліття; стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 3500 грн. щомісячно на період її навчання. Позивачка в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задоволити. В судовому засіданні адвокат Кірса В.В. зменшені позовні вимоги визнав. Не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів в розмірі 4500 грн. на доньку [PERSON] до досягнення нею повноліття, та 3500 грн. на доньку [PERSON] на період її навчання. Суд, вислухавши пояснення позивача, адвоката відповідача, дослідивши матеріали справи, в результаті повного, всебічного та обґрунтованого дослідження доказів, вважає наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Способи захисту для даних правовідносин визначені Сімейним Кодексом України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] вказані батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.2004, актовий запис № 120; та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.12.2010, актовий запис № 1436. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Правова природа аліментів у розумінні норм глави 15 СК України є такою, що з одного боку вони є правом, а з іншого - обов`язком, і надаються тим з батьків, хто проживає окремо від дитини, на її утримання тому з батьків, з ким проживає дитина. За правилами статті 182 СК України та пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Позивачка в судовому засіданні зазначила, що самостійно утримувати дітей вона не в змозі, а відповідач має можливість забезпечувати доньок належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Статтею ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2026 рік" визначено, що у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 3512 гривень. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як вказала [PERSON] , донька [PERSON] на даний час навчається у Черкаському національному університеті імені Богдана Хмельницького та потребує допомоги від батька, так як власного заробітку не має. Відповідно до Довідки № 269 від 29.12.2025 року, [PERSON] навчається на 4 курсі денної форми навчання (контракт) ННІ української філології та соціальних комунікацій. Термін навчання 4 роки до 30.06.2026 року. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Крім того, обов`язок по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не є продовженням обов`язку по утриманню дитини до вісімнадцяти років. Це два самостійні обов`язки, які закріплені в різних главах Сімейного кодексу України. Вони мають власні підстави виникнення і припинення. Розмежування між ними, дійсно, є не досить явним, якщо дитина вирішила продовжити навчання відразу по закінченні загальноосвітнього навчального закладу. Якщо обов`язок по утриманню не виконується добровільно, стягнення аліментів на дочку, сина, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 СК України, здійснюється у судовому порядку за позовною заявою (абз.4 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 p.). Відповідно до абз. 1 п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Однак, відповідно до коментованої статті і вказаного роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, обов`язок щодо утримання повнолітніх дочки, сина виникає за умови їх потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням. Про наявність потреби в матеріальній допомозі можуть свідчити навчання на платній основі, необхідність забезпечення житлом за місцем навчання тощо. Докази на підтвердження зазначеної обставини надаються суду заінтересованою стороною. Обов`язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, припиняється, якщо відпадає хоча б одна з умов, сукупність яких є необхідною для його виникнення. Таким чином, цей обов`язок припиняється у разі: а) досягнення дочкою, сином двадцяти трьох років; б) припинення дочкою, сином навчання; в) припинення потреби дочки, сина в матеріальній допомозі; г) припинення можливості батьків надавати матеріальну допомогу; д) смерті (оголошення померлою) однієї із сторін зобов`язання. Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги, оскільки інших джерел доходу не має. Представник відповідача в судовому засіданні фактично не заперечував проти стягнення з відповідача аліментів у зазначеному адвокатом в судовому засіданні розмірі. Відповідно до довідки про доходи № 1 від 07.01.2026 року [PERSON] працює в ТОВ «Альтера Ацтека Мілінг Україна» на посаді охоронника. Загальна сума доходу за період з січня 2025 року по грудень 2025 року становить двісті дев`яносто шість тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні 09 коп. Крім того, представником відповідача до матеріалів справи долучені медичні документи, з яких вбачається, що відповідач має проблеми зі здоров`ям, зокрема, хворіє на гіпертонічну хворобу серця, нейросенсорну втрату слуху, приглухуватість ІІІ ступеню. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи матеріальне становище позивача та відповідача, стан здоров`я відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 4500 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, зі щорічною індексацією відповідно до закону, а також на утримання доньки [PERSON] на період її навчання в розмірі 3500 грн. щомісячно, починаючи з 14.01.2026 року і до закінчення нею навчання, але не більш як до досягнення донькою двадцяти трьох років. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до норми ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів, то відповідно до ст.ст. 141, 142 ЦПК України до стягнення з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в сумі 665,60 грн.

Outcome: approved