Jurisdiction: civil
Date: 2026-04-07 00:00:00

Представник позивача ТзОВ «Діджи Фінанс» подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 17 730 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч сімсот тридцять гривень нуль копійок) та судові витрати у сумі 2 422 грн. 40 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.02.2024 між ТзОВ «Віва Капітал» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1404838614159. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит в розмірі 4500 грн. на 120 днів. 18.10.2024 було укладено договір факторингу № 18102024 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Віва Капітал» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1404838614159. Оскільки [PERSON] свої зобов`язання перед позивачем не виконує, кредит та проценти не сплачує, що підтверджується карткою по особовому рахунку відповідача, у відповідача наявна заборгованість у сумі 17730,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 12.01.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача ТзОВ «Діджи Фінанс» - Романенко М.Е. в судове засідання не прибув, але подав заяву в якій просив розглянути справу у його відсутності, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подавав, а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності останнього та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. 08.04.2026 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, 17.02.2024 між ТзОВ «Віва Капітал» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1404838614159. Відповідно до умов договору, відповідачу надано кредит в розмірі 4500.00 грн. на 120 днів. Відповідно до умов кредитного договору №140483861415 про надання фінансового кредиту продукту «кредитна Лінія Старт» від 17.02.2024 року. Відповідно до п. 1.1. Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених Договором, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до пункту 1.2. Сума кредитного ліміту складає: 4500 грн. 00 коп. (Чотири тисячі п`ятсот гривень нуль копійок). Тип Кредиту кредит. Відповідно до пункту 1.3. Строк кредитування: 120 днів з 17.02.2024 по 16.06.2024. Позичальник зобов`язаний повернути Кредит Кредитодавцю 16.06.2024 р. або достроково. Відповідно до пункту 1.3.1. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в 1.3.1. Позичальник зобов`язаний оплатити проценти в рекомендовану дату оплати, зазначену у Графіку платежів (додаток 1), протягом дії кредиту. Згідно до п.1.4. Тип процентної ставки фіксована. 1.4.1. Дисконтна процентна ставка становить 2,25% (Дві цілі двадцять п`ять сотих) від суми Кредиту за кожен день користування кредитом, застосовується в межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, але не більше перших 20 днів користування кредитом, тобто з 1 по 20 день включно. Згідно до п.1.4.2. Базова процентна ставка складає 2,45% (Дві цілі сорок п`ять сотих) від суми Кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання Кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, після 20 дня користування кредитом, починаючи з 21 дня користування кредитом, по день повернення Кредиту. 1.4.3. Позичальник розуміє та надає згоду Товариству, що використання Базової процентної ставки є наперед обумовленим та не є односторонньою зміною умов Договору і застосовується відповідно до п.1.4.2. Договору. Відповідно до пункту 1.4.4. Позичальник проінформований, розуміє та погоджується що застосування Базової ставки не є зміною процентної ставки у бік погіршення для Споживача, оскільки надання Кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах Базової процентної ставки, а застосування Дисконтної процентної ставки є проявом лояльності Кредитодавця до Споживача та правом Кредитодавця, передбаченим умовами відповідної акційної пропозиції, яку Кредитодавець має право застосовувати для стандартних умов. 1.5. Загальні витрати за кредитом: 13137,78 гривень. Відповідно до пункту 1.6. Цільове призначення Кредиту (мета отримання Кредиту): на споживчі цілі. Відповідно до пункту 1.7. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання Договору становить: 139 139910,17%. Відповідно до пункту 1.8. Орієнтовна загальна вартість Кредиту на дату укладання Договору становить 17637,78 гривень. Відповідно до пункту 1.9. Денна процентна ставка становить 2,43292%. Згідно до пункту 1.10. Строк дії цього Договору визначається з урахуванням того, що Договір набирає юридичної сили з дати укладення Сторонами та діє до дати, визначеної цим Договором, а в частині виконання Сторонами прийнятих зобов`язань до їх повного виконання Позичальником, а саме: сплатою Кредитодавцю процентів за фактичний період користування кредитом, неустойки при наявності та поверненням суми Кредиту в порядку визначеному Договором. Відповідно до пункту 1.11. Усі істотні умови Договору, порядок їх застосування, погоджені Сторонами під час укладення Договору. Відповідно до пункту 2.23. Кредит надається шляхом здійснення переказу коштів Кредитодавця в сумі 4500 грн. 00 коп. на банківський рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яка зазначається у форматі XXXXXX****XXXX:, емітовану банком України (далі - платіжна картка), що відбувається до 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Електронного договору. Встановлено, що відповідно до договору від 17.01.2024 та довідки про перерахунок коштів транзакція № 1366683346 4500.00 UAH 17.02.2024 12:50 [NUMBER] 274 Виконано, тобто надано позичальнику кредит у розмірі 4500 грн. на строк зазначений в умовах кредитного договору. 18.10.2024 було укладено договір факторингу № 18102024 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Віва Капітал» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1404838614159. Відтак, [PERSON] 17.02.2024 отримав кредитні кошти у розмірі 4500 грн., однак свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 17730.00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4500 грн., по процентам в розмірі 13230.00 грн., чим порушуються права та інтереси ТзОВ «Діджи Фінанс». Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання, параграфом 2 Глави 71 "Кредит". Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установленні строки відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. За частинами 4, 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Статтею 12 цього Закону передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Судом встановлено, що [PERSON] було надано кредит у розмірі 4500.00 грн, однак свої зобов`язання перед позивачем він не виконав і не сплатив кошти згідно умов договору, відтак у нього наявна заборгованість у сумі 17730.00 грн. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи те, що суд встановив факт укладення між позивачем ТзОВ «Віва Капітал» та відповідачем [PERSON] кредитного договору, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та простроченими відсотками є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. Крім того, відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн, що підтверджується договором на надання правової допомоги №42649746 від 01 січня 2025 р.. А тому, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 6000 грн. витрат на правничу допомогу адвоката. Також відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 2422 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Outcome: approved