Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-26 00:00:00

20 лютого 2026 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 21004,80 грн. Заява обґрунтована тим, що 28.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 847064031, який підписаний останнім за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» надало [PERSON] кредитні кошти в сумі 6000 грн. 14.01.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/17, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором кредитної лінії № 847064031 від 28.10.2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». 27.02.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого та згідно з реєстром прав вимоги № 4 від 04.08.2025, право грошової вимоги за договором кредитної лінії № 847064031 від 28.10.2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідно до реєстру прав вимоги № 4 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 847064031 в сумі 21004,80 грн., з яких: 5999,60 грн. - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 12005,40 грн. - заборгованість за відсотками, 2999,80 грн. неустойка. В зв`язку з цим, посилаючись на норми ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у вищенаведеному розмірі та понесені ним судові витрати у справі. Крім того, представником позивача подано до суду клопотання про витребування доказів у АТ «Універсал Банк», які становлять банківську таємницю. Ухвалою суду від 26 лютого 2026 року відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, яким роз`яснено їх права, зокрема, право відповідача на відзив. У відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 187, п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений судом про час та місце розгляду справи з направленням йому за останнім відомим місцем реєстрації копії ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви з додатками та шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. У визначений судом строк відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило, у судове засідання відповідач не з`явився. Представник позивача Какун А.С. при поданні позову просила розглянути справу за відсутності представника банку. Заперечень проти заочного розгляду справи не висловлювала. У зв`язку з викладеним, суд, відповідно до норм ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку за наявними матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.10.2024 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 847064031 (а.с.7-17). Договір про надання кредиту підписаний відповідачем 28.10.2024 о 16:37:39 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора RDVX. Одночасно з підписанням договору 28.10.2024 о 16:37:39 відповідачем було підписано за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора 3465 й паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» ( а.с.5-6). Нормою п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного Кодексу України. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до пункту 2 Кредитного договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 6000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Кредитодавець надає Позичальнику перший Транш за Договором у розмірі, що дорівнює Загальному розміру Кредиту 28.10.2024 (що є датою надання Кредиту). Відповідно до п.5.1 Кредитного договору, кожен окремий Транш за цим Договором надається Позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку Кредитодавця, на рахунок Позичальника, використовуючи реквізити Платіжної картки 4441-11XX-XXXX-0078, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового Траншу за Договором. Реквізити платіжної банківської карти для перерахування кредитних коштів були зазначені відповідачем при подачі заявки. Судом достовірно встановлено, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало останньому 28.10.2024 кредит в сумі 6000,00 грн. шляхом перерахунку коштів на його банківську карту № [NUMBER] , що підтверджується платіжною інструкцією від 28.10.2024 (а.с.19). Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 6000 грн. зі сплатою 1,00 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику (п. 8 Договору). Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало в повному обсязі, надавши останньому кредит в сумі 6000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на зазначену ним платіжну картку, емітовану в АТ «Універсал Банк». Разом з тим, [PERSON] не виконав взятих на себе зобов`язань щодо сплати кредиту та процентів у встановлений строк. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч. 1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З доводів позовної заяви, зокрема розрахунку заборгованості, вбачається, що отримана сума кредиту від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відповідачем сплачена не була (а.с.20). 14.01.2025 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/17, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором кредитної лінії № 847064031 від 28.10.2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.23). 27.02.2025 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 27/0225-01, відповідно до умов якого та згідно з реєстром прав вимоги № 4 від 04.08.2025, право грошової вимоги за договором кредитної лінії № 847064031 від 28.10.2024 перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.25-26). На виконання умов договору фактор здійснив оплату клієнту в безготівковій формі на рахунок клієнта в загальній сумі 6053510,49 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 78 від 05 серпня 2025 року (а.с.27). Відповідно до реєстру прав вимоги № 4 до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 847064031 в сумі 21004,80 грн., з яких: 5999,60 грн. - заборгованість за основним боргом (тілом кредиту), 12005,40 грн. - заборгованість за відсотками, 2999,80 грн. неустойка (а.с.21, 28). Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно приписів ст.ст. 514 та 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач в частині суми надання кредиту відповідачу, стягнення з останнього суми процентів за надання кредиту, підтверджуються належними та допустимими доказами, дослідженими судом в судовому засіданні, в той же час відповідачем не надано жодних належних доказів, що підтверджують необґрунтованість чи безпідставність позовних вимог. Так само відповідач не висловив й жодних заперечень щодо змісту позовних вимог, а також доказів, якими вони обґрунтовуються. Разом з тим, суд не погоджується з аргументами позивача щодо стягнення неустойки. Так, згідно з Указом Президента № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні з 5:30 24 лютого 2022 року строком на 30 діб було запроваджено воєнний стан, який неодноразово був продовжений і на даний час діє. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладений під час дії воєнного стану, а саме - 28.10.2024. Таким чином, суд вважає за необхідне заявлені вимоги позивача задовольнити частково та стягнути на його користь з відповідача заборгованість на загальну суму 18005,00 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5999,60 грн. та по процентах у розмірі 12005,40 грн. У стягненні неустойки в розмірі 2999,80 грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки нарахування та стягнення неустойки за невиконання кредитного зобов`язання в період дії воєнного стану суперечить вимогам закону. Судові витрати у справі становлять 3328 грн. сплаченого позивачем судового збору. В зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені судом на 85,71% (18005х100/21004,80), суд на підставі ст. 141 ЦПК стягує судовий збір з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2852,42 грн. (3328х 85,71/100). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial