Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-30 00:00:00

11.12.2025 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просить стягнути з відповідача борг за кредитом у розмірі 62734,34 грн., також просить стягнути понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між АТ КБ"ПРИВАТ БАНК" та відповідачем 01.12.2020 р. було укладено договір про надання банківських послуг , відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит та розмір кредитного ліміту до 75 000 грн. Для отримання доступу до грошей відповідач отримав кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 11/23, після закінчення строку дії картки отримав інші картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між ними Договір про надання банківських послуг, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти. В свою чергу відповідач не сплачує своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача, станом на 26.11.2025 утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 62734,34 грн., яку позивач просить стягнути з останнього, а також стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 2422,40 грн. судового збору. Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 03.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 03.03.2026, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 02.03.2026 від [PERSON] надійшов відзив через систему електронний суд. В якому зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу досудової вимоги за вказаним договором, при цьому строк кредитування не сплив, що свідчить про ненастання за цим договором строку виконання зобов`язань. В обґрунтування даної вимоги посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц. Відсутні докази щодо типу кредитної картки, наданої позичальникові за підписаною анкетою-заявою від 01.12.2020 та у подальшому підписаними заявами, а містять лише загальний виклад умов кредитування за кожним із продуктів банку, що, зважаючи на відсутність у підписаній позичальником заяві відомостей щодо типу отриманої картки, не має правового значення для вирішення даного спору, у тому числі для визначення процентної ставки, діючої за кредитною карткою відповідача. Зазначає на безпідставності дій банку з приводу нарахування відповідачеві процентів за користування кредитом без погодження ставки у встановленому законом порядку, на підставі вищевикладено просить відмовити у задоволені позову. 03.03.2026 справу знято з розгляду на 09.03.2026. 04.03.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що 01.12.2020 Відповідач підписав власноручно Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі - Договір, копія додається до позовної заяви) та погодив наступні умови: 1) Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 75 000 грн. (п.1.2. Договору); 2) Тип кредитної карти: Картка «Універсальна GOLD»; 3) Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4) Процентна ставка, відсотків річних: 40,8% (п.1.3 Договору); 5) Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 6) Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 7) Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Позивачем надана до суду копія заяви від 01-12-2020 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що Відповідач висловив згоду про укладення договору та виявив бажання оформити на своє ім`я Кредитку Універсальна та особистим підписом засвідчив, що діє на підставі власного волевиявлення, згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.. Відповідач погодив наступні умови: Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 75 000 грн. (п.1.2. Договору); Тип кредитної карти: Картка «Універсальна GOLD»; Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); Процентна ставка, відсотків річних: 40,8% (п.1.3 Договору); Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 60,00% (п.1.5. та п. 2.1.1.2.12. Договору). На підставі укладеного Договору Відповідач отримав платіжний інструмент - кредитну картку номер - [NUMBER] строк дії - 11/23 тип Універсальна GOLD, що підтверджується випискою по рахунку (додається до позовної заяви). Клієнт на сьогоднішній день не звертався до Банку з повідомленням про незгоду з внесеними змінами та не ініціював розірвання договору, більше того активно користувався картою, що говорить про прийняття Клієнтом діючих умов банківського обслуговування, а тому заперечення Відповідача являются необгрунтованими. 09.03.2026 справу було знято з розгляду на 30.03.2026. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні 30.03.2026 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та повідомив присутніх, що проголошення повного судового рішення відбудеться у судовому засіданні 31.03.2026 о 11:55 годині. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що 01.12.2020 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір б/н банківського обслуговування, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка підписана відповідачкою 01.12.2020, остання приєдналась до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою.» Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати. 24.01.2025 відповідачем була підписана Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № 250124В1DI266527SNOZMAIN. Відповідно до умов зазначеного кредитного договору кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії із встановлення кредитного ліміту в розмірі 200 000 гривень для карт Універсальна, 200 000 гривень для карт Универсальна Голд, 300 000 гривень для усіх преміальних карток, зі строком кредитування від 1 місяця до 24 місяців з пролонгацією. Згідно з наданим розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором б/н від 01 грудня 2020 року станом на 26.11.2025 року нарахована позивачем до стягнення за позовом у вигляді заборгованості за кредитом в розмірі 62734,34 гривень., яка складається із тіла кредиту 51719,48 грн. та відсотків у сумі 11014,86 грн. Також позивачем надано виписку з банківського рахунку за зазначеними картками, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача (поповнення рахунку готівкою у терміналі самообслуговування, зняття готівки у банкоматі, придбання товарів у магазинах тощо) за період з 01.01.2021 року по 26.11.2025 року. Оцінка суду. Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.ст.6, 627, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зокрема у визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ст.ст.633, 634 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Нормою ст.1054 ЦК України визначено за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.1, 3 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Положеннями ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що банківський кредит будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ст.ст.202, 207, 626 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК України, якщо кредитним договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитор має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась зі сплатою процентів. Нормою ст.16 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом п.2.1.1.2.12, 2.1.1.3.5, 2.1.1.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг сторони дійшли згоди, що в разі порушення позичальником зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180 днів з моменту виникнення таких порушень на підставі ст.ст.212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань позичальника з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань позичальника з погашення кредиту позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі. Про що відповідач був повідомлений згідно підпису у Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд не бере до уваги посилання відповідачки, що позивачем не була надіслана на її адресу досудова вимога щодо сплати боргу за кредитним договором, суд до уваги не бере оскільки оскільки за своєю правовою природою спірні правовідносини виникли з договору про надання банківських послуг у вигляді встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредитного ліміту на платіжну картку), який передбачає обов`язок позичальника щомісячно вносити мінімальний обов`язковий платіж та самостійно контролювати стан заборгованості. Невиконання такого обов`язку є підставою для визнання боржника таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 612 ЦК України, а відтак не потребує обов`язкового попереднього направлення кредитором окремої досудової вимоги для настання обов`язку щодо повернення фактично використаних кредитних коштів. Крім того, положення ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язку кредитодавця направити письмове повідомлення застосовуються у випадку реалізації кредитором права на дострокове повернення всієї суми кредиту, строк виконання якої ще не настав. Натомість у даному випадку позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем обов`язку щодо погашення фактично використаних кредитних коштів та обов`язкових платежів, строк сплати яких настав відповідно до умов договору, а тому відсутність доказів направлення досудової вимоги не є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині. Крім того, суд критично оцінює посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц та не бере її до уваги, оскільки правовідносини у вказаній справі не є тотожними правовідносинам у даній справі. Так, предметом розгляду у справі, на яку посилається відповідач, було стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з позичальника та поручителя, що передбачало застосування спеціальних норм права, які регулюють правовідносини поруки, зокрема щодо обсягу та строків відповідальності поручителя, а також порядку пред`явлення до нього вимог. Натомість у даній справі відсутні правовідносини поруки, а спір виник виключно між банком та позичальником у межах договору про надання банківських послуг у формі встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відтак правові висновки, викладені у зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду, зроблені з урахуванням специфіки зобов`язань поручителя, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, що виникли між сторонами у цій справі, та не впливають на правильність вирішення спору по суті. Проте суд погоджується із твердженням [PERSON] щодо відсутності інформації стосовно розміру відсоткової ставки, яку має сплачувати згідно із договором від 01.12.2020. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 01.12.2020, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, як невід`ємну частину кредитного договору. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг, наданим позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема, процентну ставку, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, у тому числі пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафи за порушення строків виконання грошових зобов`язань, їх розміри та порядок нарахування, а також інші умови. Разом з тим, матеріали справи містять заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 01.12.2020, підписану відповідачем, в якій зазначено окремі істотні умови кредитування, зокрема орієнтовний розмір кредитного ліміту (до 50 000 грн для картки «Універсальна» та до 75 000 грн для картки «Універсальна Gold») та процентну ставку (42,0 % річних для картки «Універсальна» та 40,8 % для картки «Універсальна Gold»). Водночас, сама по собі підписана заява не містить повного викладення усіх умов кредитування, зокрема детального порядку нарахування процентів, пені та штрафних санкцій, а також не підтверджує, що саме ті Умови та Правила надання банківських послуг, які додані позивачем до позову, діяли на момент укладення договору та були доведені до відома і погоджені відповідачем у повному обсязі. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може вважатися належним та допустимим доказом, оскільки її зміст залежить виключно від волевиявлення однієї сторони банку, який має можливість змінювати відповідні умови. Така правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15 та не спростована позивачем під час розгляду даної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (01.12.2020 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (11.12.2025 року), тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, надані позивачем Додаткова угода №SAMDNWFC00038690642_01 до кредитного договору від 24.01.2025 та заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №250124В1DI266527SNOZMAIN, які містяться у матеріалах справи, суд не може розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 01.12.2020 року, оскільки будь-яких відомостей, що вказані докази є додатковою угодою чи договором про внесення змін до існуючого договору №б/н від 01.12.2020 - суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. Долучені позивачем разом з позовом копія Додаткова угода №SAMDNWFC00038690642_01 до кредитного договору від 24.01.2025 та заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг №250124В1DI266527SNOZMAIN має ознаки самостійного договору. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді плату за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати відсотків. За таких обставин, відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в сумі 11014,86 грн. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтею 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Долучена до позовної заяви копія паспорту споживчого кредиту від 01.12.2020 року з використанням кредитних продуктів картка універсальна, картка універсальна Голд, судом не приймається до уваги та не може вважатись складовою кредитного договору, форма такого документу носить інформаційний характер та не є складовою кредитного договору. У вказаному вище паспорті споживчого кредиту від 01.12.2020 року вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. Виходячи з викладеного, встановивши отримання відповідачем тіла кредиту в сумі 51719,48 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку та не спростовано відповідачем, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" тіла кредиту в розмірі 51719,48 грн. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надана банком виписка за картковим рахунком позичальника, якій надано оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц. Відповідно до виписки за договором, [PERSON] активно користувалася кредитним лімітом, здійснюючи перекази коштів, розрахунки у відділеннях магазинів, зняття готівки, поповнення мобільного, тощо. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, а саме у сумі 1 999,56 грн., що складає 82,45% задоволеної ціни позову. На підставі ст. ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial