Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-24 00:00:00

Адвокат Бабенко Руслан Володимирович в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів шляхом зменшення стягнення з батька та збільшення частки стягнення з матері. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 22.02.2022 року (справа №700/605/21) з позивача стягуються аліменти на [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів. Згідно судового наказу від 24.05.2022 (справа № 700/267/22) з відповідача стягуються аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму. Окрім того, що син [PERSON] проживає з позивачем, він має на утриманні ще непрацездатну хвору матір [PERSON] , [INFO] , яка страждає на тяжкі хронічні захворювання та потребує значні витрати на її лікування. Позивач має офіційний дохід проте стягнення 1/3 частки разом із витратами на сина [PERSON] та матері ставить його вкрай скрутне становище. Відповідач працює та володіє коштами на банківських рахунках у сумі 157005,79 грн., що підтверджує її високу спроможність сплачувати аліменти на сина [PERSON] у розмірі частки доходу. Крім цього, просить стягнути із відповідачки [PERSON] на його користь понесені судові витрати, пов`язані із оплатою судового збору та витрати на правничу допомогу в сумі 15000 грн. Ухвалою суду від 20.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач та його представник адвокат Бабенко Р.В. у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягали на задоволенні позову. Пояснили суду, що з позивача щомісяця стягуються аліменти на утримання [PERSON] та [PERSON] в середньому приблизно 11 тисяч гривень, тоді як з відповідача на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти в розмірі близько 1600 грн., що у майже сім разів є меншою сумою. Крім цього на даний час він опікується хворою матір`ю, яка нікого крім нього не має, не може самостійно пересуватися та потребує його фінансової підтримки і допомоги. Фінансові зобов`язання перед дітьми та матір`ю є занадто обтяжливими і він поставлений не в рівні умови з відповідачем, яка також працює та отримує доходи. Просять задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, відзиву не подавала. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши позовну заяву та дослідивши представлені докази, суд доходить таких висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] . Від спільного проживання у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 22 лютого 2022 року у справі №700/605/21 суд ухвалив розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, який зареєстровано 29 серпня 2009 року Лисянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 42 та стягнути з [PERSON] ( [INFO] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з 08.09.2021 року до повноліття дітей. На підставі судового наказу Лисянського районного суду Черкаської області, виданого 07 липня 2022року у справі № 700/267/22 відповідач сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 12 травня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач утримує свою непрацездатну матір [PERSON] , яка страждає на тяжкі хронічні захворювання: розповсюджений остеохондроз хребта, спондилоартроз, протрузії міжхребетних дисків, гіпертонічні хвороби ІІ ст., атеросклеротичний кардіосклероз, що підтверджується довідкою виданою КНП «Лисянський ЦП ПМСД» №870 від 26.12.2025 року. Факт родинних зв`язків підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого повторно 23.02.2024 Лисянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 44. Згідно з розрахунком заборгованість зі сплати аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] станом на 13.01.2026 становить 24362,56 грн. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] станом на 24.12.2025 становив 1502,10 грн. З матеріалів справи вбачається, що предметом розгляду у даній справі є зміна розміру раніше стягнутих аліментів, шляхом зменшення стягнення з батька та збільшення частки стягнення з матері. Підставами позову слугували обставини щодо зміни матеріального стану позивача, перебування на його утриманні хворої непрацездатної матері. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 141СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів За обставинами даної справи з відповідача рішенням суду стягнені аліменти на утримання двох синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, з відповідача стягнені аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця. Пред`явивши вимогу про зміну способу стягнення аліментів, позивач фактично заявляє вимоги про збільшення розміру аліментів з матері та зменшення розміру стягнення з батька. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, здоров`я та матеріального становища дитини. Відповідно до положень ст. 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звернувшись з вимогою про зміну розміру стягнення аліментів, позивач посилається на те, що окрім того, що позивач самостійно виховує одну дитину та утримуючи хвору непрацездатну матір, сплачує максимальну частку доходу 1/3 на двох дітей, тоді як відповідач, маючи значні заощадження та стабільний дохід, сплачує лише мінімально допустимий законом розмір на дитину, що проживає з батьком. В позовній заяві позивач зазначає, що має високий дохід, згідно довідки ПрАТ «Миронівська птахофабрика» від 22.12.2025р. №129 за 6 місяців 2025 року нараховано 249931 грн., проте стягнення 1/3 частки разом з витратами на утримання сина [PERSON] та матір ставить його вкрай скрутне матеріальне становище. Відповідач проти позову не заперечила, будь-яких доказів погіршення матеріального стану відповідача з часу встановлення їй аліментних зобов`язань суду не надала, хоча це є її процесуальним обов`язком. З матеріалів справи встановлено, що відповідач працевлаштована, працює у ТОВ «НВФ «Урожай», що підтверджується відповіддю на запит №307177599 від 24.12.2025 Лисянського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області КМУ МЮУ до Пенсійного Фонду України. Зміна розміру стягнення аліментів з позивача та відповідача не порушить прав платників аліментів, оскільки відповідач не заперечила щодо їх змін, а позивач висловив бажання сплачувати аліменти в такому розмірі, крім цього, такий розмір аліментів відповідатиме інтересам як стягувачів, так і інтересам спільних дітей. Таким чином, дослідивши зібрані по справі докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю та змінити розмір стягуваних аліментів з позивача, визначивши їх у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дітей та змінити розмір стягуваних аліментів з відповідача, визначивши його в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до повноліття дитини, що буде достатнім для належного фізичного, духовного та морального розвитку та сприятиме їх гармонійному розвитку. Щодо стягнення витрат на на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Отже, стороною позивача документально доведено понесені витрати на правову допомогу в розмірі 15000 грн, а саме: надано договір про надання правничої (правової) допомоги від 17.01.2026 року, ордер на надання правничої допомоги серія СА №1148403 від 17.01.2026 року, розрахунок вартості наданої правничої допомоги загальною вартістю 15000 грн., акт приймання-передачі наданих послуг від 25.01.2026 року, квитанція №1 про прийняття готівкових коштів в сумі 8000 грн., тому у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене, складність справи, з урахуванням виконаної адвокатом роботи та витрачений час, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та з врахуванням того, що позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000,00 грн. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 1331,20 грн. Доказів, щодо звільнення відповідача від сплати судового збору суду не надано. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved