Jurisdiction: civil
Date: 2026-03-23 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Зіньківського районного суду Полтавської області з заявою про встановлення факту що його батько [PERSON] , [INFO] перебував на утриманні своєї рідної тітки [PERSON] , [INFO] не менше одного року до смерті [PERSON] [INFO] . Заяву обгрунтував тим, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 12.04.2000 року, видане виконавчим комітетом Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області. Родинні відносини підтверджуються рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області №530/650/24 від 22.04.2024 року. В домогосподарстві з особовим рахунком № [NUMBER] проживали [PERSON] , 1881 року народження-голова будинку, [PERSON] , 1913 року народження- дочка, [PERSON] , 1918 року-дочка та онук [PERSON] , 1948 року народження. Іншого будинку у володінні даної сім`ї не було. Враховуючи норми ст. 563 ЦК УРСР у якій встановлено, що у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається, то спадкова справа після [PERSON] не заводилася, а будинок перейшов до дочок та онука. [INFO] помирає [PERSON] - мати [PERSON] . Відповідно до копії погосподарської книги № 1 за 1983-1985 роки в якій відсутні записи про вибування з даного [PERSON] , а отже він весь час після смерті матері проживав у будинку, турбувався про придатний до проживання стан, що підтверджується записом із даної погосподарської книги, в якій зазначено, що він був колгоспником, а отже мав дохід для забезпечення належного стану будинку та достатньо молодий вік для цього, адже на момент смерті матері [PERSON] виповнилося 36 років. А отже за [PERSON] збереглися як право на спадщину в майні так і членство в колгоспному дворі. Отже після смерті матері в будинку залишилися проживати [PERSON] та [PERSON] - тітка та племінник. З погосподарських книг станом на момент смерті тітки [PERSON] , вбачається, що даному будинковолодінню присвоєно два особових рахунки № [NUMBER] та №81, дані особові номери присвоювалися згідно ст. 9 «Інструкції ведення погосподарських книг за 1995 рік», яка діяла на той час. На кожне господарство, включаючи піднаймачів, відкривається окремий особовий рахунок. Окремим господарством вважаються особи, які проживають сумісно та ведуть спільне не домашнє господарство. Окремими господарствами вважаються також господарства одиноких осіб. На такі господарства також відкриваються окремі особові рахунки, отже різні особові номери не підтверджують того, що це були два різних будинки. ЦК УРСР не встановлено терміну оформлення спадщини, якщо людина вступила в спадок фактично, тому мій батько не оформив свої права на спадок належним чином, адже вважав, що і так є власником частини дому, а саме 1/3 будинку, який залишився після смерті тітки. Адже дана частина була вспадкована по факту вступу в спадщину по правилу представництва в спадкуванні. Враховуючи той факт, що за другою чергою спадкування спадкоємицею даної частини будинку була б сестра- [PERSON] , але вона, як вказано вище померла в 1984 році, а отже спадкоємцем її частини за правилом представництва став [PERSON] . Підтвердженням фактичного вступу в спадщину [PERSON] є покази свідків, відсутність записів виконавчого комітету Загрунівської сільської ради про виділ іншої ділянки [PERSON] для забудови. Відсутність звернення до суду органів прокуратури про визнання спадщини відумерлою та Загрунівської сільської ради. Відсутність рішення виконкому Загрунівської сільської ради про взяття на баланс даного будинку. Заключений договір на постачання електроенергії на ім`я [PERSON] . Також даний факт підтверджує рішення Зіньківського районного суду №530/650/24 від 22.04.2024 року, в якому вказано, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після [PERSON] .. Також батько заявника [PERSON] за життя хворів фіброзно-кавернозним туберкульозом легень, що підтверджується його свідоцтвом про смерть від 10.04.2000 року. Через свою хронічну стійку хворобу він фактично був непрацездатним, потребував догляду, та перебував на утриманні у рідної тітки - [PERSON] , яка проживала з ним в одному домогосподарстві. Фактична непрацездатність батька підтверджується архівною довідкою трудового архіву Виконавчого комітету Зіньківської міської ради №01-21/92 від 23.01.2026, згідно якої [PERSON] з 1995 року по 1997 рік працював з липня по листопад місяць 1996 року і мав 97 вихододнів. І оскільки [PERSON] померла [INFO] , то [PERSON] перебував на утриманні померлої не менше одного року і помер лише через два з половиною роки після смерті тітки. Враховуючи вищевикладене заявник звернувся з зазначеними вимогами до суду. Ухвалою суду від 24.12.2024 року відкрито провадження по справі. Заявник та заінтересовані особи до суду не з`явилися, повідомлені про час і місце розгляду справи належним чином. Від заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, заінтересована особа виконавчий комітет Зіньківської міської ради повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи без їх участі, при розгляді покладаються на розсуд суду. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд вважає за необхідним заяву задовольнити з наступних підстав. Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 315-319 ЦПК. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій; 2) для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 3) встановлення факту не має бути пов`язано з наступним вирішенням спору про право, підвідомчого суду; 5) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки. Наявність спору про право, не підвідомчого судам, не є перешкодою для судового встановлення юридичного факту. Чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів. Судом встановлено, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 12.04.2000 року, видане виконавчим комітетом Загрунівської сільської ради Зіньківського району Полтавської області (а.с. 8). Родинні відносини підтверджуються рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області №530/650/24 від 22.04.2024 року (а.с. 19-21). В домогосподарстві з особовим рахунком № [NUMBER] проживали [PERSON] , 1881 року народження-голова будинку, [PERSON] , 1913 року народження- дочка, [PERSON] , 1918 року-дочка та онук [PERSON] , 1948 року народження. Іншого будинку у володінні даної сім`ї не було. Враховуючи норми ст. 563 ЦК УРСР у якій встановлено, що у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається, то спадкова справа після [PERSON] не заводилася, а будинок перейшов до дочок та онука. [INFO] помирає [PERSON] - мати [PERSON] (а.с. 14). Відповідно до копії погосподарської книги № 1 за 1983-1985 роки в якій відсутні записи про вибування з даного [PERSON] , а отже він весь час після смерті матері проживав у будинку, турбувався про придатний до проживання стан, що підтверджується записом із даної погосподарської книги, в якій зазначено, що він був колгоспником, а отже мав дохід для забезпечення належного стану будинку та достатньо молодий вік для цього, адже на момент смерті матері [PERSON] виповнилося 36 років. А отже за [PERSON] збереглися як право на спадщину в майні так і членство в колгоспному дворі. Отже після смерті матері в будинку залишилися проживати [PERSON] та [PERSON] - тітка та племінник. З погосподарських книг станом на момент смерті тітки [PERSON] , вбачається, що даному будинковолодінню присвоєно два особових рахунки № [NUMBER] та №81, дані особові номери присвоювалися згідно ст. 9 «Інструкції ведення погосподарських книг за 1995 рік», яка діяла на той час. На кожне господарство, включаючи піднаймачів, відкривається окремий особовий рахунок. Окремим господарством вважаються особи, які проживають сумісно та ведуть спільне не домашнє господарство. Окремими господарствами вважаються також господарства одиноких осіб. На такі господарства також відкриваються окремі особові рахунки, отже різні особові номери не підтверджують того, що це були два різних будинки (а.с. 15-18). ЦК УРСР не встановлено терміну оформлення спадщини, якщо людина вступила в спадок фактично, тому батько заявника не оформив свої права на спадок належним чином, адже вважав, що і так є власником частини дому, а саме 1/3 будинку, який залишився після смерті тітки. Адже дана частина була вспадкована по факту вступу в спадщину по правилу представництва в спадкуванні. Враховуючи той факт, що за другою чергою спадкування спадкоємицею даної частини будинку була б сестра- [PERSON] , але вона, як вказано вище померла в 1984 році, а отже спадкоємцем її частини за правилом представництва став [PERSON] .. Також батько заявника [PERSON] за життя хворів фіброзно-кавернозним туберкульозом легень, що підтверджується його свідоцтвом про смерть від 10.04.2000 року (а.с.8). Через свою хронічну стійку хворобу він фактично був непрацездатним, потребував догляду, та перебував на утриманні у рідної тітки - [PERSON] , яка проживала з ним в одному домогосподарстві. Фактична непрацездатність батька підтверджується архівною довідкою трудового архіву Виконавчого комітету Зіньківської міської ради №01-21/92 від 23.01.2026, згідно якої [PERSON] з 1995 року по 1997 рік працював з липня по листопад місяць 1996 року і мав 97 вихододнів (а.с. 7). І оскільки [PERSON] померла [INFO] , то [PERSON] перебував на утриманні померлої не менше одного року і помер лише через два з половиною роки після смерті тітки. З пояснень свідків [PERSON] та [PERSON] вбачається, що вони як односельці стверджують, що [PERSON] був одиноким чоловіком, проживав в одному господарстві з [PERSON] та дуже часто хворів та перебував на утриманні своєї тітки до дня смерті тітки , померла у 1997 році ( а.с. 31-32) . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення», наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. У вказаній Постанові зазначено вичерпний перелік заяв, які не можуть розглядатися судами, серед яких не вказано про факт здійснення догляду за особою ,яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав (для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету його встановлення); чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення (для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови); встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Згідно із роз`ясненнями, які містяться в п.8 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Вивчивши та проаналізувавши зібрані докази суд прийшов до висновку , що батько заявника [PERSON] , [INFO] перебував на утриманні своєї рідної тітки [PERSON] , [INFO] , до дня смерті останньої що підтверджується доказами в їх сукупності та узгоджується із показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , та тому є спадкоємицею після смерті [PERSON] . Згідно п. 4.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 доказом родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Пленум Верховного Суду України в абз. З п.1 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. До числа спадкоємців за законом згідно ст.531 ЦК УРСР є непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При таких обставинах суд вважає, що встановлення факту перебування на утриманні померлої не менше одного року не суперечить Закону і не порушує права, свободи та інтереси осіб та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що заявник звернувся до суду із цією заявою не безпідставно, яка є належно обґрунтованою та обставини викладені в заяві підтверджені достовірними доказами, а тому вимоги викладені в заяві [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved